OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# 487 aC

El 487 aC va ser un any del calendari romà pre-julià. A l'Imperi Romà es coneixia com l'Any del Consolat de Sabí i Tusc (o també any 267 ab urbe condita). La denominació 487 aC per a aquest any s'ha emprat des de l'edat mitjana, quan el calendari Anno Domini va ser el mètode prevalent a Europa per a anomenar els anys.

## Esdeveniments
### Egipte

* Revolta a l'Egipte contra l'Imperi Aquemènida.

### Grècia

* Clístenes és segurament l'introductor de l'ostracisme que aquest any s'aplica per primera vegada. Els ciutadans poden votar l'exili d'algú per un període de deu anys. El primer condemnat és Hiparc de Colarges, de la dinastia dels pisistràtides.
* Els arconts d'Atenes són elegits per insaculació, primer pas cap a la democràcia grega.
* L'illa d'Egina i la ciutat d'Atenes van a la guerra. Egina s'enemista amb Atenes abans de l'arribada dels perses. Els rei d'Esparta Leotíquides, intenta una treva sense èxit abans de començar la guerra.

### República Romana

* Tit Sicini Sabí i Gai Aquil·li Tusc són elegits cònsols a Roma. Tit Sicini Sabí va fer la guerra contra els volscs aconseguint els honors del triomf segons diuen els Fasti Capitolini, i el seu col·lega Aquil·li Tusc va lluitar contra els hèrnics als que va derrotar. Per la seva victòria se li va concedir una ovació o un triomf menor.

## Referències

* ↑ Funegan, Jack (et al.). Chronos, kairos, Christos : nativity and chronological studies. Winona Lake [IN]: Eisenbrauns, 1989, p. 115. ISBN 9780931464508.
* ↑ Heròdot. Històries, IV, 145
* ↑ Plutarc. Vides paral·leles: Nícies, XV, 11
* ↑ Mossé, Claude. Dictionnaire de la civilisation grecque. Brusel·les: Éditions Complexe, 1998, p. 59. ISBN 9782870277034.
* ↑ Cooke, Tim. The New Cultural Atlas of the Greek World. Londres: Brown Reference Group, 2009, p. 110. ISBN 9781840442816.
* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita II, 40
* ↑ Dionisi d'Halicarnàs. Antiguitats romanes, VIII, 64, 67
# Zouk

El zouk és un gènere musical originat a principis dels anys 1980 a les Antilles Franceses, especialment a Martinica i Guadalupe. Aquesta música ràpida de carnaval es va popularitzar a Europa gràcies al grup Kassav', i ha evolucionat fins fer-se indistingible del Compàs Haitià.

## Història

El Zouk béton va ser un breu experiment; un intent de desenvolupar una música local que reduís o fins i tot erradiqués de les Antilles Franceses la influència de la merenga-kadans o el konpas. Quan va sortir la tecnologia MIDI, el grup Kassav' la va utilitzar per crear un so totalment nou per als seus zouk béton i konpa.

## Etimologia

La paraula zouk significa "festa" o "festival" en el crioll de les Antilles Franceses, tot i que originalment la paraula es referia a una dansa popular, basada en la dansa polonesa "mazurka" (mazouk) que es va introduir al Carib Francès al segle xix.
La paraula criolla zouke, sekwe, etc del verb francès "secouer", que significa "agitar intensament i repetidament", va ser utilitzada pels artistes haitians que van recórrer les Antilles franceses a la fi dels anys 1970 i 1980.
El diccionari Le Petit Robert dona la següent definició de zouk: "Música i dansa molt rítmica originada a les Petites Antilles (Guadalupe i Martinica) el 1980".

## Referències

* ↑ Popular Musics of the Non Western World. Peter Manuel, New York Oxford University Press, 1988, p74
* ↑ Occo, Jean-Claude. The Codification of Zouk (en anglès), 2019, p. 10. ISBN 978-2-9567965-2-7.
* ↑ Ellingham, Mark. The Rough Guide to World Music (en anglès), 1999, p. 299. ISBN 978-1-85828-636-5.
* ↑ Guilbault, Jocelyne; Averill, Gage; Benoit, Edouard [et al.].. Zouk: World Music in the West Indies (en anglès). University of Chicago Press, 1993, p. 135. ISBN 978-0-226-31042-8.
# Colomar Masia Moret

Colomar Masia Moret és un colomar d'origen medieval construït en planta circular, en forma de torre i amb obertures de petita mesura repartides pel mur. Aquest edifici és acompanyat per una altra construcció de planta quadrangular amb una obertures que es van fer a posteriori. Es conserva mig en ruïnes i atapeït per la vegetació.

## Referències

* ↑ «Colomar Masia Moret». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 14 setembre 2016].
# Carrer dels Mercaders (Girona)

El Carrer Mercaders és un carrer del municipi de Girona.

## Pas porxat

El pas porxat del carrer forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Aquesta construcció forma part de l'edificació que delimita la plaça de les Castanyes per la seva banda sud. És construït damunt el carrer Mercaders i forma un espai cobert amb dos arcs lleugerament rebaixats de carreus i una volta amb llunetes laterals. La part superior de l'edifici, plantes pis, no guarda interès, si bé pel mal estat de l'arrebossat es fan visibles alguns fragments de carreus a les parets.
L'edifici es troba al cap del carrer Mercaders, que segons J. Marquès aquesta via no sempre havia estat reservada al gremi sinó que tradicionalment també hi havien residit oficials d'altres professions. Aquest carrer mai no ha estat lloc de pas multitudinari.

## Referències

* 1 2 3 «Carrer Mercaders». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 febrer 2015].
# Torrejón

«Torrejón» té aquests significats:
* Torrejón de Ardoz, municipi a la Comunitat de Madrid
* Torrejón de la Calzada, municipi de la Comunitat de Madrid
* Torrejón del Rey, municipi de la província de Guadalajara (Castella-La Manxa)
* Torrejón de Velasco, municipi de la Comunitat de Madrid
* Torrejón el Rubio, municipi de la província de Càceres (Extremadura)
* Base de Torrejón, aeroport militar prop de Madrid
* Castell de Torrejón o Torre de Torrejón, al municipi de Gàtova, a la comarca del Camp de Túria de la província de València
* Carmen Torrejón Rueda (Sevilla, 1960), metge, doctora, pionera de la medicina estètica i tertuliana radiofònica
* Marc Torrejón i Moya (Barcelona, 1986), futbolista català que juga de defensa al Racing de Santander
* Marta Torrejón i Moya (Mataró, 1990), futbolista internacional catalana que juga com defensa al Futbol Club Barcelona
Viccionari
# 1294
## Esdeveniments

* 7 de juliol, Celestí V esdevé papa.
* 24 de desembre, Bonifaci VIII esdevé papa.

## Naixements

Països Catalans
Resta del món
* 18 de juny, Clermont (Oise), Regne de França: Carles IV de França, rei de França i Navarra (m. 1328).
* Jacques de Cahors (Joan XXII) futur pontífex.

## Necrològiques

Països Catalans
Resta del món
* 18 de febrer, Khublai Khan, kan de l'Imperi Mongol.
* 13 de desembre, Celestí V, papa, a Ferentino.
* Brunetto Latini, filòsof, i canceller de la República de Florència.

## Referències

* ↑ Larousse, Éditions. «Encyclopédie Larousse en ligne - Charles IV le Bel» (en francès). [Consulta: 25 juny 2020].
* ↑ Brook, Timothy, 1951-. The troubled empire : China in the Yuan and Ming dynasties. Cambridge, Mass.: Belknap Press of Harvard University Press, 2010. ISBN 978-0-674-04602-3.
# Zouaïa

Zouaïa (en versió francesa, que és la més corrent, transliterat de l'àrab com zuaya, també escrit Zuaia, Zouaya, etc.) fou el nom general de les tribus marabútiques del Magreb també anomenades tolba (plural tolbes). Aquestes tribus, fraccions, grups i bandes, eren d'origen amazic i no podien competir militarment amb els hàssan o guerrers (àrabs) i van trobar la seva escapatòria en la religió i el pacifisme; mai portaven armes i els seus membres dedicats a l'estudi i l'oració eren anomenats marabuts, una mena de frares. Socialment eren una classe social per sota dels hàssan i per damunt dels zenaga.

## Referències

* ↑ Villasante-de Beauvais, Mariella «Genèse de la hiérarchie sociale et du pouvoir politique "bidân"» (en francès). Cahiers d'Études Africaines, 37, 147, 1997, pàg. 587-633.
* ↑ Devey, Muriel. Karthala Editions. La Mauritanie (en francès), 2005, p. 103. ISBN 9782811138981. «Ainsi, c'est après la victoire des Hassan Maqil sur les zouaia que se constitue la hiérarchie sociale des pays maures : Hassan ou guerriers arabes, zouaia ou marabouts (tolba), zenaga ou Sanhadja tributaires, haratines et esclaves»
# Colomar de les Bruixes

El Colomar de les Bruixes o Torre de les Bruixes és una fortificació medieval de la vila d'Alins, en el terme municipal homònim, a la comarca del Pallars Sobirà.

## Descripció

Colomer situat sobre un promontori rocós a l'exterior de la població. Es tracta d'una construcció de planta quasi quadrada, formada per tres nivells marcats a l'interior pels permòdols que suportaven tres sostres sota la coberta. L'aparell constructiu és irregular, format per pedra pissarrosa i granítica, amb un gruix de paret de 70 cm. A la façana oest s'obre una porta i, a la banda sud, una finestra amb lloses planes a l'alçada del primer pis. També s'obren diverses espitlleres a totes les façanes. A l'exterior, a tot el voltant de la part superior de la torre, hi ha una franja revestida de color clar on hi ha diverses lloses horitzontals on s'hi posaven els coloms. La torre té una altura total que oscil·la entre els 6 i els 7m. L'antiga teulada era inclinada de nord a sud.
L'any 2010 es va realitzar una reforma per adaptar l'espai a una funció de mirador de manera segura. Es va canviar la llinda de la porta d'entrada i es va construir una estructura metàl·lica a l'interior, que subjecta una escala de cargol.

## Notícies històriques

Aquest colomer podria haver servit, en moments puntuals, com a torre de guaita. Es creu que és anterior al segle XIII.

## Referències

* 1 2 3 «Colomar de les Bruixes». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 22 febrer 2023].
# Bibliothèque bleue

Bibliothèque bleue (en català: biblioteca blava) és un terme emprat per a referir-se a la literatura popular francesa entre el segle xvii i el segle XIX. Durant més de dos segles es va imprimir a Troyes (a la biblioteca de Nicolas Oudot). Eren uns pamflets amb una impressió de mala qualitat i la coberta estava feta amb paper blau. Era una literatura destinada als pobres i era venuda per quincallaires ambulants.
Alguns historiadors creuen que va ser la principal font de la cultura de masses, mentre que d'altres, com Carlo Ginzburg, insisteixen en la ignorància dels lectors a l'hora de comprendre el text, remarcant que era més important la cultura oral. Els analfabets els feien servir per apreciar les il·lustracions que no aconseguien relacionar amb el text que no podien llegir, encara que podien escoltar-lo de la boca d'un narrador en sessions col·lectives.
També solien tenir almanacs, prediccions astrològiques, consells de tota classe, poesies, romanços, etc. Charles Perrault es va inspirar en alguns d'aquests pamflets en escriure les seves històries.

## Història

Les primeres produccions d'aquest tipus daten del segle xvii. Va ser Jean Oudot, llibreter de Troyes, el que va començar a publicar aquest tipus de pamflets. Un dels volums més antics anomenat Oudot, és el Roman du vaillant Chevalier Ogier le Danois gui fui un des douze pairs de France, lequel avec le secours du roy Charlemagne chassa les Païens hors de Rome et remit le Pape en son trône, Oudot. in-8°. Al gener de 1665, el fill de Jean Nicolas Oudot, que es va casar amb la filla d'un llibreter de París, es va instal·lar a la Rue de la Harpe.

## Vegeu també

* Auca
* Chapbook
* Literatura de cordill
* Romanços de cec
* Volksbuch

## Referències
### Bibliografia

* Geneviève Bollème, La Bibliothèque bleue, Julliard, collection Arxivis, 1971.
# Carme Arnau i Faidella

Carme Arnau i Faidella (Barcelona, 16 de juliol de 1944) és una historiadora de la literatura catalana. Va estudiar Filosofia i Lletres a la Universitat de Barcelona i va doctorar-se amb una tesi sobre Mercè Rodoreda. Ha treballat en l'ensenyament i destaca per les seves obres d'investigació i crítica literària.

## Obres destacades

* Introducció a la narrativa de Mercè Rodoreda (1982)
* El mundo mítico de Gabriel García Márquez (1982)
* Marginats i integrats a la novel·la catalana (1987), Premi Crítica Serra d'Or de Literatura i Assaig 1988
* Miralls màgics: aproximació a l'última narrativa de Mercè Rodoreda (1990), Premi Josep Vallverdú 1989
* Mercè Rodoreda. Una biografia (2007)
* Compromís i escriptura. Lectura d'«Incerta glòria» de Joan Sales (2003), Premi Joan Maragall 2002
* El paradís perdut de Mercè Rodoreda: una família de Sant Gervasi (2015)

## Referències

* ↑ «Carme Arnau i Faidella». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Biografia Carme Arnau | Associació d'Escriptors en Llengua Catalana». [Consulta: 24 novembre 2019].
# Inflatoplane

L' Inflatoplane va ser un avió experimental inflable dissenyat per l'empresa nord-americana Goodyear i que encara es pot contemplar al museu de l'aviació militar d'Alabama.

## Història

L'aeronau, totalment inflable, va ser construïda l'any 1956, amb la idea de ser utilitzada militarment com un avió de rescat que seria llançat en una caixa darrera de les línies enemigues per ser utilitzat per pilots abatuts. Només es van construir 12, però el desenvolupament va continuar fins que el projecte va ser cancel·lat l'any 1973. Goodyear va donar dos inflatoplans a l'institut Franklin de Filadèlfia i un a l'Institut Smithsonian a Washington.
Hi ha almenys, dues versions:
El GA-468, que tenia un únic seient i trigava uns 5 minuts a inflar-se a una pressió de 170kPa. La seva grandària total era de 5,97 m amb una envergadura de 6,7 m. El pilot havia d'encendre el motor Nelson de 30 kW i enlairar-se amb un pes màxim de 109 kg (240 lliures). Amb 76 litres de combustible (20 galons), l'avió podia volar 630 km (390 milles). La velocitat màxima era de 116 km/h (72 m/h), amb una velocitat de creuer de 97 km/h (60 m/h). Més endavant es va canviar el motor per un de 31 kW.
Podia enlairar-se en una 'pista' de 76,2 m, però per superar un obstacle de 15,24 m (50 peus) es necessitaven 175 metres (575 peus). Aterrava en una longitud de 106 metres (350 peus). El seu sostre de vol s'estimava en 3.048 m (10.000 peus).
El GA-466 era la versió amb dos seients, 50 mm més curta, però amb una envergadura 1,8 m superior que el GA-468. Es va instal·lar un motor de 45 kW de potència per elevar un pes de 336 kg (740 lliures) a 113 km/h (70 m/h), encara que el radi d'acció es va limitar a 440 km (275 milles).

## Innovacions

Recentment s'ha reprès aquesta idea, combinant-la amb nous materials intel·ligents, permetent la concepció d'ales inflables que poden variar la seva forma i grandària per adequar les seves propietats aerodinàmiques a les necessitats de cada moment.

## Referències

* 1 2 "Goodyear XAO-3G1 'Inflatoplane'." Arxivat 2007-01-28 a Wayback Machine. Aeroweb. Retrieved: 17 February 2007.
* ↑ Winchester 2005, p. 126.
* ↑ Winchester 2005, p. 127.

## Bibliografia

* Winchester, Jim. The World's Worst Aircraft: From Pioneering Failures to Multimillion Dollar Disasters. London: Amber Books Ltd., 2005. ISBN 1-904687-34-2.

## Enllaços externs

* Pàgina dedicada al model Arxivat 2007-01-28 a Wayback Machine.
* Col·lecció fotogràfica de la NASA
* Assaig sobre aeronaus inflables (format PDF)
# Cucut becgròs de la Hispaniola

El cucut becgròs de la Hispaniola (Coccyzus rufigularis) és una espècie d'ocell de la família dels cucúlids (Cuculidae) que habita el bosc dens de la Hispaniola i la Gonâve.

## Referències

* ↑ Cucut becgròs de la Hispaniola a Termcat Rev. 09/11/2012
# Resolució 2401 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 2401 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 24 de febrer de 2018. El Consell demana un alto el foc a tot a Síria durant 30 dies. Segons la resolució, l'alto el foc no s'aplica a les operacions militars contra Estat Islàmic d'Iraq i l'Estat Islàmic, Al-Qaeda i Front Al-Nusra i els seus associats i altres grups terroristes tal com el designa el Consell de Seguretat.
Mentre que les Unitats de Protecció Popular van acceptar la resolució 2401 i va dir que l'aplicarien; segons SANA, l'Exèrcit de Terra Turc continuava lluitant a Afrin, i ha continuat els seus atacs després de l'aprovació de la resolució.
El president de França, Emmanuel Macron, va telefonar al president de Turquia, Recep Tayyip Erdogan, i li va dir que la treva a Síria també s'aplicava al cantó d'Afrin. "Crec que la resolució indicava clarament i exactament quins grups es consideren exempts de l'alto el foc", va dir la portaveu del Departament d'Estat, Nauert. El viceprimer ministre turc, Bekir Bozdag, ha acusat als Estats Units d'utilitzar doble moral.

## Referències

* ↑ ; Gearan, Anne «U.N. Security Council approves 30-day humanitarian cease-fire in Syria». Washington Post, 24-02-2018 [Consulta: 25 febrer 2018].
* ↑ «Syria war: UN Security Council approves 30-day ceasefire». BBC, 24-02-2018 [Consulta: 25 febrer 2018].
* ↑ «2nd LD: UN Security Council adopts resolution demanding cease-fire in Syria». China.org.cn, 25-02-2018 [Consulta: 25 febrer 2018].
* ↑ «YPG in Afrin accepts UN ceasefire, reserves right to defend if attacked». kurdistan24, 25-02-2018 [Consulta: 25 febrer 2018].
* ↑ «Turkish regime escalates aggression on Afrin in violation of UNSC resolution no. 2401». Sana, 25-02-2018 [Consulta: 25 febrer 2018].
* ↑ https://www.reuters.com/article/us-mideast-crisis-turkey-france/frances-macron-tells-erdogan-syria-truce-also-applies-to-afrin-idUSKCN1GA1AA
* ↑ «US says Afrin part of Syrian ceasefire». kurdistan24, 02-03-2018 [Consulta: 2 març 2018].
* ↑ «Turkey: US Uses Double Standards, Interpreting UNSC Syria Resolution». Farsnews, 01-03-2018 [Consulta: 1r març 2018]. Arxivat 3 de març 2018 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2018-03-03. [Consulta: 30 març 2018].

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 2401 a la 2500 (2018 -)
* Ofensiva Acer de Damasc

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Zouhair El Hairan

Zouhair El Hairan (Tetuan, ?) és un periodista, director de cinema i politòleg de la Universitat Pompeu Fabra, vinculat al GRITIM (Grup de Recerca Interdisciplinari d'Immigració), que va arribar a Barcelona provinent de la seva ciutat natal, Tetuan (Marroc). És membre del grup jove de diàleg interreligiós de la Unesco, i va participar en un debat amb la Pilar Rahola com a representant de l'Islam, juntament amb representants d'altres religions i conviccions. En una intervenció al mitjà local, Metrópoli Abierta, va expressar la seva condemna als atemptats terroristes a Barcelona i Cambrils que van tenir lloc l'agost del 2017, alhora que va afirmar la seva participació en les manifestacions de condemna a aquests atacs. També va dinamitzar tallers pel Fons Català de Cooperació al Desenvolupament entre els anys 2021 i 2022, per recollir informació sobre els processos migratoris de la diàspora d'origen marroquí a Catalunya en el marc d'un projecte europeu Shababuna.
L'any 2005, va dirigir el documental Al-Hamama sobre els atemptats de Madrid de l'11 de març de 2004, obtenint un premi al Festival internacional de curtmetratges universitaris, Unifest'2006. Posteriorment, va ser jurat jove al Festival internacional de cinema de Sitges a l'octubre de 2006. Segons consta al web de la Fundació Anna Lindh, Zouhair El Hairan és responsable de l'organització Euro-Arab basada a Barcelona.

## Referències

* ↑ «Els islamistes del PJD es proclamen guanyadors al Marroc, amb una baixa participació». Ara.cat.
* ↑ «Cine en movimiento: diversidad cultural y creatividad transnacional - Sala Beckett» (en castellà). Sala Beckett.
* ↑ «La història de Zouhair El Hairan, a ‘Barcelona diversa’ | betevé». betevé, 15-02-2017.
* ↑ «Imams sense control». Ara.cat.
* ↑ «Razón y fe». La Vanguardia.
* ↑ «BCN es la ciudad española que registra más ataques islamófobos». [Consulta: 27 setembre 2018].
* ↑ «Conscienciar i sensibilitzar les joves de la diàspora marroquina sobre els processos migratoris», 28-02-2022. [Consulta: 26 abril 2023].
* ↑ «Shababuna, la nostra joventut». [Consulta: 26 abril 2023].
* ↑ «AL-HAMAMA – Festival de Cine Africano» (en castellà). Arxivat de l'original el 2018-09-27. [Consulta: 27 setembre 2018].
* ↑ «11m Al-hamama (película 2005) - Tráiler. resumen, reparto y dónde ver. Dirigida por Oscar Vega, Zouhair El Hairan, Isaac Lupiáñez» (en castellà), 26-04-2023. [Consulta: 26 abril 2023].
* ↑ Press, Europa «El jurado joven del Festival de Cine de Sitges otorgará los premios de la sección Fantástico y Midnight X-Treme» (en castellà). europapress.es, 05-09-2006.
* ↑ «Euro-Arab» (en anglès). [Consulta: 26 abril 2023].
# Chardry

Chardry va ser un escriptor en anglonormand del segle xiii. Les seves obres es conserven en tres manuscrits a Londres, Oxford i el Vaticà. És autor d'una obra de 1.900 versos, titulada le Petit-Plet, que descriu una discussió entre un ancià i un jove sobre la felicitat i les vicissituds de la vida humana. També va exercir el seu talent sobre temes devots amb la Vida de Sant Josafat (2.900 versos) i la Vida dels set Germans Dorments (1.800 versos), una llegenda molt estesa durant l'edat mitjana de set joves cristians d'Efes que, fugint de les persecucions de l'emperador Deci fugen i s'amaguen en una cova en la qual són emparedats i cauen en un sopor del qual els traurà el mateix Jesús.

## Obres

* Chardry Josaphaz, Set dormanz, und Petit plet; Dichtungen in der anglo-normannischen Mundart des XIII. Jahrhunderts. Zum ersten Mal vollständig mit Einleitung, Anmerkungen, und Glossar, Éd. John Koch, Wiesbaden, Sändig, 1968
* La Vie des set dormanz, Éd. Brian S. Merrilees, London, Anglo-Norman text society, 1977
* Le Petit plet, Éd. Brian S. Merrilees, Oxford, Blackwell, 1970

## Bibliografia

* Jean-Baptiste-Bonaventure de Roquefort, De l'état de la poésie françoise dans les XIIe et XIIIe siècles, Paris, Audin, Pluquet, 1821
* Gervais de La Rue, Essais historiques sur les bardes, les jongleurs et les trouvères normands et anglo-normands, Caen, Mancel, 1834
# Barcelona Esportivo Capela

El Barcelona Esportivo Capela, més conegut com a Barcelona, és un club de futbol brasiler de la ciutat de São Paulo.
Va ser fundat en 2004. Va jugar per primera vegada aquest mateix any contra el Jabaquara. El 2007, va traslladar a Ibiúna, jugant la segona divisió paulista. L'any 2009, el Barça s'allunya de la professionalitat, després de fer una mala temporada. El 2015, el club de nou a les activitats professionals. El club va revelar Diego Costa, davanter naturalizat espanyol i actualment juga al Atlètic de Madrid. Actualment disputeix la segona divisió paulista.
Juga a l'Estadi Nicolau Alayon, estadi del Nacional, amb capacitat per a 10.000 espectadors.

## Referències

* ↑ «Antes de brilhar na Espanha, Diego Costa jogou e morou em Ibiúna» (en portuguès brasiler). Arxivat de l'original el 2014-12-09. [Consulta: 25 gener 2017].

## Enllaços externs

* Web Oficial Arxivat 2016-10-13 a Wayback Machine.