OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Germplasm Resources Information Network

Germplasm Resources Information Network, GRIN (Xarxa d'Informació de Recursos de Germoplasma) és un projecte de programari en línia: Programa Nacional de Recursos Genètics del Departament d'Agricultura dels Estats Units (USDA) per gestionar integralment la base de dades informatitzada del germoplasma vegetal recollit pel National Plant Germplasm System
GRIN ha ampliat el seu paper per gestionar la informació sobre els repositoris de germoplasma d'espècies d'insectes (invertebrats), de microbis i d'espècies d'animals. El lloc és un recurs valuós per a la identificació d'informació taxonòmica (noms científics), i també de noms comuns. Té més de 500.000 entrades (de varietats diferents, de cultivars, etc.) que abasten 10.000 espècies. Conté plantes tant d'importància econòmica com salvatges. Inclou plantes com ara males herbes invasores o nocives, amenaçades o en perill, i també dades de la distribució del seu hàbitat a tot el món. GRIN també incorpora la base de dades Economic Plants Database.
La xarxa és mantinguda per la Unitat de Gestió de Bases de Dades de GRIN (GRIN / DBMU). GRIN està sota la supervisió de National Germplasm Resources Laboratory (NGRL) a Beltsville, Maryland,

## Subprojectes

La missió declarada de GRIN és donar suport als projectes següents:
* Sistema Nacional de Germoplasma de Plantes (NPGS)
* Programa Nacional de Germoplasma Animal (NAGP)
* Programa Nacional de Germoplasma Microbià (NMGP)
* Programa Nacional de Germoplasma d'Invertebrats (NIGP)

## Referències

* ↑ «Economic Plants Database». Arxivat de l'original el 2012-07-18.

## Vegeu també

* WGSRPD
* Ballistics

## Enllaços externs

* Official Website Germplasm Resources Information Network Arxivat 2009-08-14 a Wayback Machine.
* http://www.ars-grin.gov/cgi-bin/npgs/html/taxgenform.pl?language=en
# Església de Sant Julià Sassorba

Sant Julià Sassorba és una església romànica situada a l'entitat del Sant Julià Sassorba al municipi de Gurb (Osona). Es consagrà el 1091. En resta una bona part de la nau, sobrealçada, ornada amb arcuacions llombardes, i el campanar, reformat en el seu coronament. El 1572 se li va construir una nova portada, i el segle xviii fou suprimit l'antic absis i dues absidioles per tal de construir-hi un nou presbiteri. L'any 1993 es va realitzar la restauració del campanar, quedant descobertes les finestres originals, a quatre costats, senzilles al primer pis geminades al segon i tercer. És una obra inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

La parròquia de Sant Julià Sassorba es troba en un punt enlairat formant un sol cos amb l'afegit de la rectoria adossat a la façana de ponent. Es tracta d'un edifici de nau única amb transsepte. Originàriament tenia una capçalera trilobada, amb tres absis semicirculars, avui deapareguts. Primer es construí la capella del Roser (segle xvi) i la sagristia al costat de migdia. Posteriorment es va substituir el del costat de tramuntana per una altra capella. I finalment, es modificà l'absis central el segle xviii per una capçalera de planta quadrada. La coberta de la nau és de volta de canó reforçada amb arcs torals. A l'exterior, els murs laterals conserven part de la decoració del fris d'arcuacions entre lesenes, tot i el sobrealçament que patí la nau. La portalada d'accés es manté al mur de migdia però va ser reformada en estil renaixentista. El campanar de torre ha estat restaurat recuperant les obertures que es trobaven cegades. Es troba adossat al mur de tramuntana, és de planta quadrada i tres pisos per sobre del sòcol. En el primer pis pel damunt del sòcol, trobem una finestra de mig punt en cadascun dels seus murs. En les dues plantes superiors s'obren finestres geminades amb columna i capitell mensuliforme amb un fris d'arcs cecs i lesenes cantoneres. La coberta és a quatre vessants.

## Història

Al segle x s'erigí una primitiva església en el pla conegut per Sorba a la carena de la muntanya entre el Portell i la Noguera. Al segle xi s'erigí l'església actual en la serra immediata. L'any 1080 els senyors de Gurb la restituïren al bisbe de Vic i sa canònica junt amb les d'altres suburbis de Sant Bartomeu, Vespella i Gurb.
L'església fou consagrada al 1091. Vers els segles xvi i xviii es reformà.

## Referències

* ↑ «Aj. Gurb». Arxivat de l'original el 2011-09-14. [Consulta: 16 maig 2010].
* ↑ Buron, Vicenç. Esglésies romàniques catalanes: guia. 2a ed.. Barcelona: Artestudi, 1980. ISBN 84-85180-24-0.
* 1 2 3 «Església de Sant Julià Sassorba». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 agost 2017].
# Cirètia

Cirètia (en grec antic Χυρετίαι o Κυρετίαι) era una antiga ciutat de Tessàlia al districte de Perrèbia, mencionada amb freqüència durant les guerres macedòniques.
Segons Titus Livi, l'any 200 aC, va ser saquejada pels etolis. L'any 191 la va ocupar Antíoc III, però el mateix any la van recuperar Marc Bebi Tàmfil i Filip V de Macedònia, i el 171 aC la va ocupar Perseu en el curs de la tercera Guerra Macedònica al segon intent d'assalt, ja que els defensors van impedir l'ocupació la primera vegada.
La ciutat estava situada al costat d'un petit afluent del riu Titaresi, i la seva acròpoli ocupava un turó. S'han trobat entre les seves ruïnes diverses inscripcions, entre les quals n'hi ha una de pública escrita en grec del cònsol romà Tit Quinti Flaminí dirigida als tagos de la ciutat i als seus habitants, que es pot datar a l'any 195 aC.

## Referències

* 1 2 Smith, William (ed.). «Cyretiae». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 2 gener 2021].
* 1 2 Titus Livi. Ab Urbe Condita, XLII, 53
# Giovanni Brunero

Giovanni Giuseppe Brunero (San Maurizio Canavese, província de Torí, 15 de març de 1898 - Cirié, 23 de novembre de 1934) fou un ciclista italià, professional durant els anys 1920.
Ja com a amateur va ser campió nacional de fons en carretera el 1919. El 1920 va passar a ser professional i va aconseguir el campionat nacional júnior. Al mateix temps va obtenir altres grans resultats, com ara el segon lloc a la Volta a Llombardia, el tercer lloc del Campionat d'Itàlia de ruta i 5è a la Milà-San Remo.
Va ser un dels ciclistes dominadors del Giro d'Itàlia durant els anys 20, guanyant les edicions de 1921, 1922 i 1926 i sent segon el 1923 i el 1927. Al Tour de França sols destaca una victòria d'etapa el 1924.

## Palmarès

* 1919
** Campió d'Itàlia en ruta amateur
* 1920
** 1r del Giro d'Emília
* 1921
** 1r del Giro d'Itàlia i vencedor d'una etapa
** 1r del Giro del Piemont
* 1922
** 1r del Giro d'Itàlia i vencedor de dues etapes
** 1r de la Milà-San Remo
** Campió del Piemont
** 1r al Giro de la província de Milà, amb Gaetano Belloni
* 1923
** 1r a la Volta a Llombardia
** 1r al Giro de Romanya
** 1r al Giro de la província de Milà, amb Costante Girardengo
* 1924
** 1r de la Volta a Llombardia
** 1r al Giro de la província de Milà, amb Bartolomeo Aimo
** Vencedor d'una etapa al Tour de França
* 1925
** Vencedor d'una etapa al Giro d'Itàlia
* 1926
** 1r del Giro d'Itàlia i vencedor d'una etapa
** 1r al Giro de la província de Milà, amb Alfredo Binda
* 1927
** Vencedor d'una etapa al Giro d'Itàlia

### Resultats al Tour de França

* 1924. Abandona (14a etapa). Vencedor d'una etapa

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1920. Abandona
* 1921. 1r a la classificació general i vencedor d'una etapa
* 1922. 1r a la classificació general i vencedor de dues etapes
* 1923. 2n a la classificació general
* 1925. 3r a la classificació general i vencedor d'una etapa
* 1926. 1r a la classificació general i vencedor d'una etapa
* 1927. 2n a la classificació general
* 1928. 9è a la classificació general

## Referències

* ↑ «BRUNERO Giovanni». [Consulta: 6 novembre 2022].
* 1 2 «Palmarès de Giovanni Brunero (Ita)». [Consulta: 6 novembre 2022].
* 1 2 ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Giovanni BRUNERO» (en italià). [Consulta: 6 novembre 2022].

## Bibliografia

* Petrucci, Delfino. Giovanni Brunero. Il ciclismo delle strade bianche (en italià). Garbolino Editore, 2008. ISBN 9788888815145.

## Enllaços externs

* Palmarès de Giovanni Brunero a siteducyclisme.net
# Cor van der Hart

Cor van der Hart (Amsterdam, 25 de gener de 1928 - Amsterdam, 12 de desembre de 2006) fou un futbolista neerlandès de la dècada de 1950 i entrenador. És considerat un dels millors defenses de la història del futbol neerlandès.
La major part de la seva carrera la passà a l'Ajax Amsterdam. Més tard marxà a França al Lille OSC. Quan el professionalisme s'instaurà a Holanda, retornà al país per jugar a Fortuna '54. També van quedar segons a l'Eredivisie, darrere de l'Ajax. Fou 44 cops internacional amb Holanda.
Després de la seva carrera professional, es va convertir en entrenador de futbol. Va començar el 1966 a Holland Sport. També va entrenar AZ '67, Standard Liège, Fortuna Sittard, Fort Lauderdale Strikers, FC Amsterdam, MVV, FC Den Haag, FC Volendam, Telstar, WAC Casablanca, l'acadèmia juvenil Ajax (des de 1985) i Sariyerspor. El 1978, va acabar tercer amb AZ'67 en la lliga holandesa i va guanyar la Copa Holandesa (KNVB-Cup) (Final AZ'67-Ajax 1-0). El 1973 es va afegir al personal de la selecció nacional holandesa com a ajudant de l'entrenador al costat de Frantisek Fadrhonc. Durant la Copa Mundial de la FIFA de 1974 va ser assistent de Rinus Michels.

## Referències

* 1 2 3 4
* 1 2 3 4 5 6 7 8 Cor van der Hart overleden Arxivat 15 December 2006$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine., nos.nl
* 1 2 Cor van der Hart en de Watersnood, nu.nl
* 1 2 3 Cor van der Hart overleden Arxivat 2008-02-05 a Wayback Machine., nu.nl
* ↑ Cor van der Hart interlands Arxivat 27 January 2007$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine., voetbalstats.nl
* ↑ «Cor-Van-Der-Hart a mackolik.com». Arxivat de l'original el 2018-08-12. [Consulta: 11 agost 2018].
# Palau de Salomó

El Palau de Salomó formà part de les construccions de l'Esplanada de les Mesquites de Jerusalem en temps dels croats. Estava situat al costat de la mesquita d'Al-Aqsa. Cal no confondre'l amb l'antic Temple de Salomó.

## Història

L'èxit de la Primera Croada modificà completament la situació de l'esplanada de Jerusalem: els Llatins reconvertiren el mont Moria i s'apropiaren les tradicions jueves. La Cúpula de la Roca es trobava en el lloc on hi havia hagut el Temple de Salomó i la mesquita d'al-Aqsa en el lloc del seu palau. Els edificis musulmans foren cristianitzats. Un nou rei d'Israel, Balduí I s'instal·là en el mont Moria i feu, a l'antic palau de Salomó, el nou palau reial; la mesquita de la Cúpula de la Roca és transformà en església i esdevingué el Templum Domini (el Temple del Senyor). Balduí I confià el Temple del Senyor als canonges regulars que tenien el convent al costat nord de l'esplanada.
El 1120, quan el rei Balduí II de Jerusalem s'instal·là a la ciutadella, cedí als templers, als "pobres cavallers de Crist" —aquest era el seu nom—, una part del seu palau. Així doncs, cal no confondre el palau de Salomó amb l'antic temple de Salomó. D'aquí ve que els primers templers s'anomenessin la "Milícia del Temple de Salomó", tot i que la mesquita de la cúpula de la Roca, que més endavant incorporaren al seu segell, no va pertànyer mai a l'orde.

## Referències

* ↑ Demurger, p. 87-88; Fuguet / Plaza, p. 30.

## Bibliografia

* DEMURGER, Alain, Les templiers, une chevalerie chrétienne au Moyen Àge, París, Editions du Seuil, 2002. ISBN 2-02-066941-2
* FUGUET, Joan / PLAZA, Carme, Els templers guerrers de Déu. Entre Orient i Occident,, Barcelona, Rafael Dalmau, Ed., 2012. ISBN 978-84-232-0769-5
# Cultura Chorrera

Chorrera és una cultura precolombina localitzada al curs baix del riu Guayas (Equador) i els seus voltants, des del 1800 aC al 300 aC. Aquesta cultura s'emmarca dins del període formatiu tardà de la història de l'Equador i tingué una gran influència a bona part del territori actual del país, arribant fins i tot a algunes zones de la regió amazònica i el sud de l'actual Colòmbia. L'any 467 aC, el volcà Pululahua, al nord de Quito, va entrar en erupció i va enviar cendres volcàniques cap a les regions occidentals de les terres baixes de l'Equador, fet que sembla que té relació amb el començament del declivi de la cultura Chorrera; tot i així, alguns assentaments van romandre a l'extrem nord i sud durant diversos segles.
La base de subsistència de la cultura Chorrera era l'agricultura i la recol·lecció de marisc, com el Spondylus. Era una societat fortament jerarquitzada i n'és molt destacable la seva ceràmica, amb les característiques ampolles-xiulet, en les quals en abocar el líquid contingut, l'aire es desplaça per una petita caixa de ressonància i reprodueix el so de determinats animals. És també destacable la tècnica d'esmaltat iridescent de les seves peces, que els dona un aspecte característic.

## Referències

* ↑ Ayala Mora, Enrique. Manual de historia del Ecuador I (en castellà). Quito: Corporación Editora Nacional, 2008. ISBN 9788878844526.
* ↑ Zeidler, J. A.. «The Ecuadorian Formative». A: Handbook of South American archaeology (en anglès). Nova York: Springer, 2008. ISBN 9780387752280.
* ↑ Museo Nacional del Banco Central del Ecuador. Catálogo de la Sala de Arqueología (en castellà). Quito: Banco Central del Ecuador, 2001. ISBN 9789978722688.

## Enllaços externs

* http://archaeology.about.com/od/cterms/g/chorrera.htm Arxivat 2009-05-25 a Wayback Machine.
* http://www.exploringecuador.com/museum_bce/chorrera.htm Arxivat 2009-01-22 a Wayback Machine.
# Giovanni Giacomo Schiaffinati

Giovanni Giacomo Schiaffinati (Milà, 10 de setembre de 1451 - Roma, 9 de desembre de 1497) (també conegut com Schiaffinato o Sclafenati) fou un cardenal i bisbe italià.

## Biografia

Era fill de Tonello Schiaffinati, un noble milanès.
Va ser nomenat bisbe de Parma el 30 de desembre de 1482 i va ocupar el càrrec fins a la seva mort.
Va ser elevat a cardenal el 15 de novembre de 1483 pel papa Sixt IV, i va rebre el títol cardenalici de Santo Stefano al Monte Celio. El 17 de novembre de l'any següent optà pel títol de Santa Cecília.
Va morir el 9 de desembre de 1497 i va ser enterrat al claustre de la basílica de Sant'Agostino in Campo Marzio de Roma, on el seu germà Filippo, cavaller de l'orde de Sant Joan de Jerusalem, va fer construir un monument funerari en memòria seva. Tots els seus manaments van ser donats pel papa Alexandre VI al seu fill, el jove cardenal Cèsar Borgia.

## Bibliografia

* Salvador Miranda, SCHIAFFINATI, Giovanni Giacomo, The Cardinals of the Holy Roman Church, Florida International University.
# Cora

* No s'ha de confondre amb kora.
«cora» té aquests significats:
* Cora (divisió administrativa), nom que rebien les províncies de l'imperi d'Al-Àndalus
* Cora (ciutat llatina), ciutat dels volscs integrada a l'imperi romà
* Cora, membre de la tribu dels cores, poble indígena de Mèxic a l'estat de Nayarit
* Cora (llengua), llengua del grup uto-asteca
* Cora (escultura), escultura de l'antiga Grècia
Viccionari
# Erich Fried

Erich Fried (n. el 6 de maig del 1921 a Viena; m. el 22 de novembre del 1988 a Baden-Baden) va ser un poeta, traductor i assagista austríac de procedència jueva. Es veia com a ateu i antisionista.

## Distincions

* 1973 Würdigungspreis für Literatur 1972, Viena
* 1977 Prix International des Editeurs
* 1980 Premi de Literatura de la Ciutat de Viena
* 1983 Premi de Literatura de la Ciutat de Bremen
* 1985 Goldenes Ehrenzeichen für Verdienste um das Land Wien
* 1986 Österreichischer Staatspreises für Verdienste um die österreichische Kultur im Ausland
* 1986 Carl-von-Ossietzky-Medaille, Berlín
* 1987 Clau dorada de la ciutat de Smederevo
* 1987 Georg-Büchner-Preis, Darmstadt

## Werke

* Blutiger Freitag, 1929
* Judas Weg, ca. 1943
* Deutschland, 1944
* Österreich, 1945
* Drei Gebete aus London, 1945
* Nacht in London, 1946
* Gedichte, 1958
* Ein Soldat und ein Mädchen, 1960 (l'única novel·la)
* Izanagi und Izanami, 1960 (peça radiofònica)
* Die Expedition, 1962
* Reich der Steine, 1963
* Warngedichte, 1964
* Überlegungen, 1964
* Kinder und Narren, 1965 (contes)
* und Vietnam und, 1966
* Indizienbeweise, 1966 (peça radiofònica)
* Anfechtungen, 1967
* Zeitfragen, 1968
* Befreiung von der Flucht, 1968
* Die Beine der größeren Lügen, 1969
* Unter Nebenfeinden, 1970
* Die Freiheit den Mund aufzumachen, 1972
* Neue Naturdichtung, 1972
* Höre, Israel, 1974 (assaig)
* Gegengifte, 1974
* So kam ich unter die Deutschen, 1977
* 100 Gedichte ohne Vaterland, 1978
* Liebesgedichte, 1979
* Lebensschatten, 1981
* Das Nahe suchen, 1982
* Es ist was es ist, 1983
* Angst und Trost. Erzählungen und Gedichte über Juden und Nazis, 1983
* Beunruhigungen, 1984
* Um Klarheit, 1985
* Von Bis nach Seit, 1985
* Mitunter sogar Lachen, 1986

## Enllaços externs

* «Bibliografia relacionada amb Erich Fried» (en alemany). Al catàleg de la Biblioteca Nacional d'Alemanya.
* Pàgina Web sobre l'escriptor(alemany)
* Textos sobre Erich Fried Arxivat 2005-11-25 a Wayback Machine.(alemany)
* Obres pòstumes en el Arxiu Austríac de Literatura Arxivat 2005-12-14 a Wayback Machine.(alemany)
# Cycloramphus eleutherodactylus

Cycloramphus eleutherodactylus és una espècie de granota que viu al Brasil.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Verdade, V.& Heyer, R. 2004. Cycloramphus eleutherodactylus. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 16 de gener de 2008.
# Gira Me siento viva

Gira Me siento viva és la tercera gira de la cantant espanyola Rosa López realitzada el 2006 i 2007 per promocionar el seu tercer àlbum d'estudi Me siento viva. Començada el 14 de juliol de 2007 a Santiago de Compostel·la i acabada el 6 d'octubre de 2007 a Les Alqueries.

## Llista de cançons

* Intro
* «Etymon es el rey»
* «Miles de estrellas»
* «Upside down»
* «Sin miedo a caer»
* «Todo parece un sueño»
* «Solo queda tiempo para amarte»
* «Más allá»
* «La parte que no quiero compartir»
* «Las calles de granada»
* «Me siento viva»
* «Popurri Donna Summer»
* «Don't stop the music, baby»
* «Terminó tú tiempo»
* «Más»
* «Ahora sabes como soy»
* «Europe's living a celebration»
* «Nada más en mi corazón»

## Referències

* ↑ «Gira Me Siento Viva de Rosa 2007». Arxivat de l'original el 2011-07-27. [Consulta: 7 maig 2011].
* ↑ «Rosa de gira con me siento viva». Arxivat de l'original el 2011-09-11. [Consulta: 7 maig 2011].
# Xot de Simeulue

El xot de Simeulue (Otus umbra) és una espècie d'ocell de la família dels estrígids (Strigidae). Habita els boscos de l'illa de Simeulue, propera a la cosa oest de Sumatra. El seu estat de conservació es considera gairebé amenaçat.

## Referències

* ↑ «Xot de Simeulue». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 11 desembre 2022 (català)
* ↑ «Owls» (en anglès). IOC World Bird List Version 13.1. International Ornithologists' Union, 01-01-2023. [Consulta: 17 gener 2023].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 256. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Simeulue Scops-owl. Otus umbra» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2016. [Consulta: 29 gener 2023].
# George Storrs

George Storrs (1796-1879) fou un predicador i escriptor adventista estatunidenc. Nascut a Nou Hampshire, originalment era membre de l'Església Episcopal Metodista. L'any 1843 fundà la revista anomenada Bible Examiner, que es va publicar fins a l'any 1879.
George Storrs va estar ficat dins del moviment de William Miller, però s'apartà d'ell després dels successius fracassos en les previsions de la tornada de Jesucrist. A partir de la lectura d'un tractat, el 1837, Storrs es va fer adepta al condicionalisme, és a dir, a la teoria segons la qual l'Home no té una anime immortal, sinó que els morts estan inconscients i a l'espera de la resurrecció, i la immortalitat és un do adquirit, sota condició que el ser humà l'obtingui de Déu per mitjà de Jesucrist. També creia en l'ensenyança de què els morts en ignorància, tindrien una segona oportunitat de redimir-se per mitjà d'una resurrecció terrestre. Són famosos els seus Sis Sermons.
Les idees de Storrs han influït en les doctrines del moviment adventista, en especial en la Unió de la Vida i de l'Advent confessió fundada pel mateix Storrs, en l'Església Cristiana de l'Advent, i en l'Església Mundial de Déu.
Els escrits de Storrs van influir poderosament amb el seu amic Charles Taze Russell, qui fundà el Moviment d'Estudiants de la bíblia i que posteriorment s'anomenaren Testimonis de Jehovà.
El 9 d'octubre de 1879, Storrs morí, i fou el seu amic Charles Taze Russell qui realitzar el discurs del funeral. La seva mort va tenir menció especial en la principal publicació de Russell, en la qual si referí com a col·laborador i instructor i germà de notable habilitat.

## Enllaços externs

* Biografia sobres The Herald of Christ's Kingdom (anglès)
* Biografia de Storrs Arxivat 2010-09-21 a Wayback Machine. (anglès)
* Els sis sermons de Storrs Arxivat 2010-10-07 a Wayback Machine. (anglès)
# Esceva

Esceva és el nom dels següents personatges:
* Esceva, esclau que va assassinar el tribú Appuleu Saturní (100 aC)
* Cassi Esceva (s. I aC),militar romà
Esceva (personatge bíblic), jueu anomenat "cap dels sacerdots" al Nou Testament
# Palomares del Río

Palomares del Río és una localitat de la província de Sevilla, Andalusia, Espanya. L'any 2005 tenia 4.728 habitants. La seva extensió superficial és de 13 km² i té una densitat de 363,7 hab/km². Les seves coordenades geogràfiques són 37° 19′ N, 6° 03′ O. Està situada a una altitud de 37 metres i a 10 kilòmetres de la capital de la província, Sevilla.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1996 | 1998 | 1999 | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 |
| 3.448 | 3.493 | 3.651 | 3.759 | 3.881 | 3.902 | 4.086 | 4.444 | 4.728 | 5.115 | 5.738 |
# Cycloramphus duseni

Cycloramphus duseni és una espècie de granota que viu al Brasil.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Verdade, V.& Segalla, M.V. 2004. Cycloramphus duseni. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 16 de gener de 2008.
# Xot de Sri Lanka

El xot de Sri Lanka (Otus thilohoffmanni) és una espècie d'ocell de la família dels estrígids (Strigidae). Habita la selva humida meridional de Sri Lanka. El seu estat de conservació es considera en perill d'extinció.

## Referències

* ↑ «Xot de Sri Lanka». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 11 desembre 2022 (català)
* ↑ «Owls» (en anglès). IOC World Bird List Version 13.1. International Ornithologists' Union, 01-01-2023. [Consulta: 17 gener 2023].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 254. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Serendib Scops-owl. Otus thilohoffmanni» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2016. [Consulta: 7 novembre 2022].
# Grudziądz

Grudziądz (en alemany: Graudenz) és una ciutat del nord de Polònia situada en el riu Vístula, amb 96.042 habitants (2010). La ciutat forma part del Voivodat de Cuiàvia i Pomerània des del 1999, la ciutat estava anteriorment en el Voivodat de Toruń (1975-1998).

## Referències

* ↑ «Grudziądz» (en polonès). kujawsko-pomorskie.pl. [Consulta: 16 maig 2012].

## Vegeu també

* Damazy Klimek

## Enllaços externs

* Municipal website Arxivat 2011-06-09 a Wayback Machine.
* History website Arxivat 2010-04-27 a Wayback Machine.
* Unofficial website of the city - registered press Faktygrudziadz.pl
# Eduardo Bedia Peláez

Eduardo 'Edu' Bedia Peláez (Santander, 23 de març de 1989) és un futbolista professional càntabre, que ocupa la posició de migcampista.

## Carrera esportiva

Sorgeix del planter del Racing de Santander. El 24 de setembre de 2008 debuta amb el primer equip a la màxima categoria, en partit contra el Vila-real CF. Eixa temporada sumaria un total de 12 partits amb els santanderins.
Ha estat internacional espanyol sub-20 i sub-21. Va guanyar la Medalla d'Or als Jocs de la Mediterrània del 2009.

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador (anglès)