OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Mansur II ibn Nuh

Abu-l-Hàrith (II) Mansur ibn Nuh fou emir samànida de Transoxiana.
A la mort del seu pare Nuh II Ibn Mansur el 23 de juliol de 997 el domini samànida s'havia reduït a la Transoxiana. Els notables i l'exèrcit li van jurar lleialtat al fill (novembre) però l'emir ja tenia molt poc poder sobre els amirs (generals generalment turcs). L'amir Faik Kassa es va apoderar amb només 3.000 soldats de Bukharà (998) i Mansur II va fugir a Amol, però el mateix Faik el va cridar altre cop. Els darrers mesos els va ocupar en tractar d'arranjar de manera pacífica el problema del Khurasan, regió de la qual es disputaven el govern l'amir Bagtuzun, i Mahmud ben Sebuktegin (Mahmud de Gazni) que el 998 havia derrotat el seu germà i rival Ismail ben Sebuktegin i ara governava l'Afganistan (998-1030). Abans que una batalla decidís qui se l'emportava, Begtuzun es va aliar al generals Faik, i van acordar deposar a Mansur II que era al Khurasan, cosa que es va produir l'1 de febrer del 999. Al cap d'una setmana fou cegat i enviat a Bukharà on Faik i el visir visir Abu l-Muzaffar Muhammad Bargashi van portar al tron al seu germà Abd-al-Màlik (II) ibn Nuh, que va oferir un alt preu.
És descrit per l'historiador Bayhaki com a guapo, valent i eloqüent però excessivament sever.

## Referències

* Barthold, Turkestan down to the Mongol invasion, Londres 1928.
* R. N. Frye, Cambridge History of Iran, 1954
* C. E. Bosworth, "MANṢUR(II) B. NUḤ (II) B. MANṢUR (I)" a Encyclopaedia Iranica
# María León Barrios

María León Barrios (Sevilla, 30 de juliol de 1984) és una actriu espanyola. És la germana de l'actor i director Paco León, i filla de la també actriu Carmina Barrios.
Formada a l'Escola La Platea de Madrid i amb Ana Rodríguez Costa a Barcelona, el seu primer paper protagonista el va aconseguir a la sèrie de televisió SMS. D'es d'aleshores, ha participat en altres sèries com Cuenta atrás, Maitena: Estados alterados, La tira, o Con el culo al aire, actuant com a protagonista o en papers més secundaris, així com a les pel·lícules Una bala para el rey o Fuga de cerebros.
El 2011 va rebre la Conquilla de Plata del Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià i el Goya a la millor actriu revelació pel seu primer paper protagonista en una pel·lícula, La voz dormida, de Benito Zambrano. premi que va dedicar a Pepita Patiño Páez, un dels personatges protagonistes en els quals es va inspirar Dulce Chacón per crear la trama de la seva novel·la.
L'any 2012 va compartir el paper principal amb la seva mare a l'obra Carmina o revienta, dirigida pel seu germà. Va tornar a ser la protagonista amb la seva mare a Carmina y amén, continuació de l'anterior i estrenada el 2014.

## Referències

* ↑ «La sevillana María León se hace con la Concha de Plata». Diario ABC [Consulta: 19 desembre 2016].
* ↑ «María León gana el Goya a la mejor actriz revelación por "La voz dormida"». Diario Público [Consulta: 19 desembre 2016].
* ↑ León, María. «María León, sobre Pepita Patiño: "Su verdadera excusa para sobrevivir a la vida fue el amor"» (en castellà), 31-08-2015. [Consulta: 17 febrer 2023].
# Mas de Lluell

El Mas de Lluell és una masia del poble de Sapeira, de l'antic terme ribagorçà de Sapeira, pertanyent actualment al municipi de Tremp.
Està situada al nord-oest de Sapeira, a la dreta del barranc del Solà, a ponent del Molí de Barreda i al nord-nord-oest del Mas de Barreda.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Martin Seymour-Smith

Martin Seymour-Smith (Londres, 24 d'abril de 1928 - Bexhill-on-Sea, East Sussex, 1 de juliol de 1998) va ser un crític anglès, conegut sobretot pels comentaris sobre Shakespeare i els manuals divulgatius The Guide to Modern World Literature i The 100 Most Influential Books Ever Written (Els 100 llibres més influents que s’han escrit mai). En aquests llibres i les ressenyes establia connexions entre literatures de diferents llengües i sobretot defensava autors que al seu criteri no havien rebut l'atenció merescuda. Va publicar també diversos poemaris.
# Massimo Natili

Massimo Natili (Ronciglione, província de Viterbo, Regne d'Itàlia, 28 de juliol del 1935 - Viterbo, 19 de setembre de 2017) va ser un pilot de curses automobilístiques italià, que va arribar a disputar curses de Fórmula 1.

## A la F1

Va debutar a la cinquena cursa de la temporada 1961 (la dotzena temporada de la història) del campionat del món de la Fórmula 1, disputant el 15 de juliol del 1961 el GP de la Gran Bretanya al Circuit d'Aintree.
Massimo Natili va participar en un total de dues proves puntuables pel campionat de la F1, disputades a la mateixa temporada (1961) no aconseguint finalitzar cap cursa i no assolí cap punt pel campionat del món de pilots.

## Resultats a la Fórmula 1

| Any | Equip | Xassís | Motor | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | Posició | Punts |
| 1961 | Scuderia Centro Sud | Cooper | Maserati | MON | HOL | BEL | FRA | GBR Ret | ALE | ITA NVQ | USA | - | 0 |

### Resum

| Curses: | Victòries: | Pòdiums: | Poles: | Voltes ràpides: | Punts: |
| 2 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
# Masia Vives

La Masia Vives, o Bosc d'en Vives, és un edifici del municipi de Valls (Alt Camp) inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Forma part del conjunt de les Masies dels Boscos.

## Descripció

És un edifici de tres plantes amb un porxe amb sis pilars al mig i dos laterals de secció més àmplia, que determinen sis arcs de mig punt, ja que un tram dels esmentats és cec. A més hi ha un arc en cadascun dels costats. Per damunt d'aquest pòrtic, hi ha una extensa terrassa amb quatre pilastres, que defineixen tres trams de balustrades amb nou balustres en les façanes laterals. A cada costat de la porta d'entrada, amb dues fulles hi tenim sengles pintures en la paret; realment es tracta d'esgrafiats que podríem tractar-se d'uns frescos del pintor Ventureta Casas i que estan en un estat molt lamentable sobretot el situat a l'esquerra. Aquestes pintures representen figures humanes i elements vegetals. A continuació hi ha uns finestrals que estan protegits amb reixes. A la façana principal i en el primer pis hi ha tres portes balconeres que surten a la terrassa. Les llindes tenen motllures i destaca la del centre que termina un frontó. Ja quasi a l'alçada de la cornisa hi ha tres petites finestres de ventilació. A continuació hi ha una paret de tanca que ja correspon a la coberta transitable al bell mig de la qual hi ha una torre quadrada amb dues obertures en dues façanes i una sola en les altres dues, obertures amb arcs ogivals. Les façanes laterals i la posterior no tenen un interès especial: tenen les finestres d'acord amb la funció de les habitacions de l'immoble. En totes hi predominen els tons groguencs a partir de la primera planta i el blanc als baixos.

## Referències

* ↑ «Bosc Vives Rodon». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 15 octubre 2013].
# Mathieu Tillet

Mathieu Tillet, 10 de novembre de 1714 a Bordeus – 13 de desembre de 1791, va ser un botànic i metal·lúrgic francès.

## Biografia

Era fill de l’orfebre Gabriel Tillet, Mathieu començà a estudiar els metalls al taller del seu pare. El 1740, va ser nomenat director de La Monnaie a Troyes. Deu anys més tard publicà el seu primer llibre sobre els aliatges. El 1753 i 1754 va rebre dos premis de l’Académie des Sciences, Belles-lettres et Arts de Bordeus pels seus treballs sobre les malalties dels cereals, sobretot del blat (carbó, càries, banya del sègol). El gènere botànic de fongs Tilletia recorda el seu nom. El 1755 ell va recomanar usar sosa i calcària pel tractament de llavors del blat. El 1756 s’instal·là a París per continuar les seves recerques. Va ser admès a l'Académie des sciences el 9 de setembre de 1758 primer com a botànic adjunt i el 1759 com a botànic associat. Passà a ser-ne director el 1779. Va ser-ne el tresorer després de la mort de Georges-Louis Leclerc, comte de Buffon (1788).
El 1760 i 1761, junt amb l’agrònom Henri Louis Duhamel du Monceau estudià un insecte que atacava els cereals. El resultat de la recerca es va publicar sota el títol: Histoire d’un insecte qui devore les grains de l’Angoumois (editat per H. L. Guérin & L. F. Delatour, Paris, 1762) Facsimile. En aquesta època va ser membre de l'Societat Reial d’Agricultura de la Generalitat de París.
El 1773, va esdevenir cavaller de l'Ordre de Saint-Michel. El 1774, va ser substituït a La Monnaie pel marquès de Condorcet. El 1784, va ser nomenat administrador general de l'Hôpital de la Salpêtrière. Va ser sota la seva administració que s’escapà de la presó Jeanne de Valois-Saint-Rémy, condemnada per la seva participació en l’afer del collar de la reina.
# Mata (botànica)

Mata o matoll és un tipus de formació vegetal. Més menut que l'arbust algunes herbes i plantes creixen en forma de mata. Generalment una mata és un conjunt dens de tiges llenyoses o no, amb tronc comú o sense. Solen formar grups individuals separats per extensions de terra nua o d'herbes més petites. Una mata sol ostentar una alçada entre 30 cm a 1 m. Malgrat tenir moltes tiges, una veritable mata no té ni tronc visible ni forma d'arbre menut. Entre les espècies de plantes que creixen en forma de mata destaquen per la seva abundància als Països Catalans el llentiscle, l'olivarda, el romaní i el borró. La formació coneguda com a tussock en anglès (gènere Nassella) també és un exemple de mata. El matollar és una comunitat vegetal caracteritzada per la presència majoritària d'espècies que creixen en matoll força esclarissades.

## Referències

* ↑ «Mata (botànica)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Walker, T.W. 1955, T.W. «The Ecology of Tussock Grasslands: Discussion». Proceedings of New Zealand Ecol. Society, 3:7, 1955.
Viccionari
# Meana di Susa

Meana di Susa (arpità Meana) és un municipi italià, situat a la ciutat metropolitana de Torí, a la regió del Piemont. L'any 2007 tenia 940 habitants. Està situat a la Vall de Susa, una de les Valls arpitanes del Piemont. Forma part de la Comunitat Muntanyenca Alta Vall de Susa. Limita amb els municipis de Fenestrelle, Gravere, Mattie, Susa i Usseaux.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2004- | Mario Virginio Perotto | Llista cívica |
# Medalla Caldecott

La medalla Caldecott (en anglès: Caldecott Medal), és un premi literari atorgat anualment per l'Association for Library Service to Children a l'artista més insigne de llibre infantil americà publicat enguany. Juntament amb la medalla Newbery per a autors, és el premi més prestigiós per a llibres infantils americans. Fou nomenat en honor de l'il·lustrador anglès del segle xix Randolph Caldecott.
Els llibres que, segons el jurat, mereixen ser citats especialment encara que no rebin la medalla (els finalistes) són anomenats «Honor Books».
L'il·lustrador catalano-americà Marc Simont el rebé el 1957 per les seves il·lustracions de l'obra A Tree Is Nice de Janice May Udry.

## Llibres guanyadors de la Medalla traduïts al català

* 1964 - Where the wild things are (Allà on viuen els monstres), de Maurice Sendak
* 1981 - Fables (Faules), d'Arnold Lobel
* 1986 - The Polar Express (L'Exprés polar), de Chris Van Allsburg
* 1991 - Black and White (Blanc i negre), de David Macaulay
* 2002 - The Three Pigs (Els tres porquets), de David Wiesner
* 2008 - The Invention of Hugo Cabret (La invenció de l'Hugo Cabret), de Brian Selznick
* 2013 - This is not my hat (Aquest barret no és meu), de Jon Klassen

## Honor Books traduïts al català

* 1964 - Swimmy (Neda-que-neda) de Leo Lionni
* 1968 - Frederick de Leo Lionni
* 2001 - Olivia de Ian Falconer
* 2015 - Sam & Dave Dig a Hole (En Jan i en Pep fan un forat) de Mac Barnett i Jon Klassen, il·lustrador

## Notes

* ↑ Udry, Janice May. A Tree is Nice (en anglès). 1a ed., 1956 [Consulta: 2 abril 2011].

## Enllaços externs

* Caldecott Medal Home Page (anglès)
# Medaller dels Jocs Olímpics d'estiu de 1960

El medaller dels Jocs Olímpics d'Estiu de 1960 presenta totes les medalles lliurades als esportistes guanyadors de les proves disputades en aquest esdeveniment, realitzat entre el 25 d'agost i l'11 de setembre de 1960 a la ciutat de Roma (Itàlia).
Les medalles apareixen agrupades pels Comitès Olímpics Nacionals participants i s'ordenen de forma decreixent contant les medalles d'or obtingudes; en cas d'haver empat, s'ordena d'igual forma contant les medalles de plata i, en cas de mantenir-se la igualtat, es conten les medalles de bronze. Si dos equips tenen la mateixa quantitat de medalles d'or, plata i bronze, es llisten en la mateixa posició i s'ordenen alfabèticament.

## Medaller

| Jocs Olímpics d'estiu de 1960 | Jocs Olímpics d'estiu de 1960 | Jocs Olímpics d'estiu de 1960 | Jocs Olímpics d'estiu de 1960 | Jocs Olímpics d'estiu de 1960 | |
| Posició | País | | | | Total |
| 1 | Unió Soviètica | 43 | 29 | 31 | 103 |
| 2 | Estats Units | 34 | 21 | 16 | 71 |
| 3 | Itàlia | 13 | 10 | 13 | 36 |
| 4 | Alemanya | 12 | 19 | 11 | 42 |
| 5 | Austràlia | 8 | 8 | 6 | 22 |
| 6 | Turquia | 7 | 2 | 0 | 9 |
| 7 | Hongria | 6 | 8 | 7 | 21 |
| 8 | Japó | 4 | 7 | 7 | 18 |
| 9 | Polònia | 4 | 6 | 11 | 21 |
| 10 | Txecoslovàquia | 3 | 2 | 3 | 8 |
| 11 | Romania | 3 | 1 | 6 | 10 |
| 12 | Regne Unit | 2 | 6 | 12 | 20 |
| 13 | Dinamarca | 2 | 3 | 1 | 6 |
| 14 | Nova Zelanda | 2 | 0 | 1 | 3 |
| 15 | Bulgària | 1 | 3 | 3 | 7 |
| 16 | Suècia | 1 | 2 | 3 | 6 |
| 17 | Finlàndia | 1 | 1 | 3 | 5 |
| 18 | Àustria | 1 | 1 | 0 | 2 |
| 18 | Iugoslàvia | 1 | 1 | 0 | 2 |
| 20 | Pakistan | 1 | 0 | 1 | 2 |
| 21 | Etiòpia | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 21 | Grècia | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 21 | Noruega | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 24 | Suïssa | 0 | 3 | 3 | 6 |
| 25 | França | 0 | 2 | 3 | 5 |
| 26 | Bèlgica | 0 | 2 | 2 | 4 |
| 27 | Iran | 0 | 1 | 3 | 4 |
| 28 | Països Baixos | 0 | 1 | 2 | 3 |
| 28 | Sud-àfrica | 0 | 1 | 2 | 3 |
| 30 | Argentina | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 30 | República Àrab Unida | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 32 | Canadà | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 32 | Ghana | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 32 | Índia | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 32 | Marroc | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 32 | Portugal | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 32 | Singapur | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 32 | Xina | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 39 | Brasil | 0 | 0 | 2 | 2 |
| 39 | Índies Occidentals | 0 | 0 | 2 | 2 |
| 41 | Espanya | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 41 | Iraq | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 41 | Mexico | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 41 | Veneçuela | 0 | 0 | 1 | 1 |
# Memorial Àlex Seglers

El Memorial Àlex Seglers reconeix el treball per a la cohesió social a partir del pacte dels valors per la convivència, fomenta el diàleg en la diversitat de creences i conviccions, defensa els drets humans, en especial el de les persones més vulnerables, i els principis democràtics i el compromís social vers la millora de la societat. Aquests valors formen part del Pacte pels valors que, de manera participada amb entitats, col·lectius i ciutadans de Sabadell, al llarg de l'any 2011, es van consensuar que fossin els següents: respecte, justícia i equitat, llibertat, esforç, confiança, amor, hospitalitat, austeritat, responsabilitat i optimisme.
Àlex Seglers (Manresa, 1970 – Sabadell, 2010) va ser un expert en el fet religiós. Doctor en dret i professor de dret eclesiàstic de l'Estat. Defensor de la pluralitat i la convivència religiosa, del 2000 al 2003 va ser assessor jurídic de la, llavors, Secretaria d'Afers Religiosos de la Generalitat de Catalunya.

## Referències

* 1 2 «Miguel Ángel Aguilar i l'Associació Àkan, guardonats amb el III Memorial Àlex Seglers». Gencat, 29-09-2014 [Consulta: 17 febrer 2017]. Arxivat 18 de febrer 2017 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2017-02-18. [Consulta: 17 febrer 2017].
# Maârif

Maârif (en àrab المعاريف, al-Maʿārīf; en amazic ⵍⵎⵄⴰⵔⵉⴼ) és un districte (arrondissement) de la ciutat de Casablanca, dins la prefectura de Casablanca, a la regió de Casablanca-Settat, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 170.689 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Mentiras piadosas (desambiguació)

«Mentiras piadosas» té aquests significats:
# Mentides molt arriscades

Mentides molt arriscades (títol original: The Secret Agent Club) és una pel·lícula estatunidenca dirigida per John Murlowski, estrenada el 1996. És protagonitzada per lluitador de catch Hulk Hogan. Ha estat doblada al català.

## Argument

Pertothom, Ray Chase (Hulk Hogan) només és un marginat, venedor de joguines, la dona del qual ha mort fa alguns anys, i al seu fill únic Jeremy (Matthew McCurley) no el veu molt sovint, perquè sempre està absent en els seus « viatges de negocis ». El que ningú no sap, ni tan sols Jeremy, és que el seu pare és un agent secret que viatja per tot arreu pel món per complir missions classificades top-secret per una agència de manteniment de la pau.

## Repartiment

* Hulk Hogan: Raymond Chase també anomenat Ray
* Lesley-Anne Down: Eve
* Matthew McCurley: Jeremy
* Richard Moll: Wrecks
* Lyman Ward: El General
* Barry Bostwick: Vincent Scarletti
* James Hong: M. Yamata

## Referències

* ↑ «Mentides molt arriscades». esadir.cat.
* ↑ «The Secret Agent Club». Allociné.
# Mentider

El mentider és un joc de cartes que es pot jugar amb la baralla francesa o espanyola. L'objectiu és quedar-se sense cartes. És un joc d'atzar baix, perquè el que hi importa és la memoria i que no t'enredin fàcilment, qualitats que es necessiten també en altres jocs de cartes com el Pòquer.
Es reparteixen equitativament totes les cartes. Cada jugador, en el seu torn, diu que el que té a la mà (que pot ser veritat o mentida), per exemple "dos sisos" per dir que té una parella de sisos. Col·loca les cartes el centre sense mostrar-les.
El jugador que segueix ha de decidir si s'ho creu, augmentant la quantitat (posant un sis o més en l'exemple)i passant el torn o no. Si no s'ho creu aixeca les cartes: si l'altre ha mentit es queda tot el que hagi damunt la taula, si era cert, se les queda qui ha aixecat.
Sovint, també, s'utilitza l'as com a comodí, o si es juga amb alguna baralla de cartes que tingui el joquer, normalment el joquer és el comodí. Com la majoria de jocs de cartes tenen versions diferents, depenent de la contrada on es jugui.
# Mentiras y Gordas

Mentiras y Gordas és una pel·lícula espanyola dirigida per Alfonso Albacete i David Menkes, estrenada a Espanya el 27 de març de 2009.

## Argument

L'acció es desenvolupa al voltant d'un grup de joves que es preparen per al que serà l'estiu de les seves vides, mitjançant secrets, mentides, sexe, alcohol, confusió, nit i festa. No són conscients que aquest viatge un cop ha començat no hi ha marxa enrere, ja que les mentides es van fent cada vegada més grans i que estimar significa fer mal.
Són una sèrie de joves que viuen les seves històries d'adolescents amb episodis d'amor, drogues, sexe, nit i passions. Tots viuen una mentida en part i en una successió de ratlles de cocaïna i pastilles. La força de la pel·lícula són els actors, joves i coneguts en diverses sèries de televisió. Molt explícita.

## Repartiment

* Tony: Mario Casas
* Carola: Ana de Armas
* Nico: Yon González
* Marina: Ana Polvorosa
* Carlos: Hugo Silva
* Sonia: Marieta Orozco
* Bubu: Alejo Sauras
* Leo: Duna Jové
* Pablo: Maxi Iglesias
* Nuria: Esmeralda Moya
* Paz: Miriam Giovanelli
* Cristo: Asier Etxeandia

## Referències

* ↑ «Mentiras y Gordas». Arxivat de l'original el 2009-03-20. [Consulta: 29 març 2009].

## Enllaços externs

* Pàgina del film Arxivat 2009-03-20 a Wayback Machine.
# Merchantville

Merchantville és una població dels Estats Units a l'estat de Nova Jersey. Segons el cens del 2006 tenia 3.806 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Merchantville tenia 3.801 habitants, 1.524 habitatges, i 946 famílies. La densitat de població era de 2.446 habitants/km².
Dels 1.524 habitatges en un 32,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 45,1% hi vivien parelles casades, en un 12,9% dones solteres, i en un 37,9% no eren unitats familiars. En el 32% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,48 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,19.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,7% tenia menys de 18 anys, un 6,8% entre 18 i 24, un 31,5% entre 25 i 44, un 22,1% de 45 a 60 i un 13,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 84,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 49.392 $ i la renda mediana per família de 60.652 $. Els homes tenien una renda mediana de 43.375 $ mentre que les dones 30.771 $. La renda per capita de la població era de 25.589 $. Aproximadament el 5,8% de les famílies i el 6,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Merchantville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Merchantville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# McCurtain

McCurtain és un poble dels Estats Units a l'estat d'Oklahoma. Segons el cens del 2000 tenia 466 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, McCurtain tenia 466 habitants, 178 habitatges, i 122 famílies. La densitat de població era de 162,1 habitants per km².
Dels 178 habitatges en un 36% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 54,5% hi vivien parelles casades, en un 11,8% dones solteres, i en un 30,9% no eren unitats familiars. En el 29,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 17,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,62 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,28.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 30,5% tenia menys de 18 anys, un 9,2% entre 18 i 24, un 24,2% entre 25 i 44, un 21,7% de 45 a 60 i un 14,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 97,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 22.188 $ i la renda mediana per família de 29.167 $. Els homes tenien una renda mediana de 29.167 $ mentre que les dones 15.833 $. La renda per capita de la població era d'11.410 $. Entorn del 16,2% de les famílies i el 22,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- McCurtain». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- McCurtain». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 10 agost 2010].