OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cabana de pastor (l'Esquirol)

Cabana de pastor és una obra de l'Esquirol (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Cabana de pastor. Es tracta d'una construcció de petites dimensions, de planta rectangular i arrecerada al marge del mur de llevant. Mesura aproximadament dos metres i mig de llarg per un d'ample. D'alçada mesura escassament un metre, de manera que no es pot estar dret dins del recinte. És coberta per una gran llossa de pedra que s'aguanta damunt el marge. Presenta un petit portal, rectangular, encarat a migdia. És construïda en pedra seca, sense unir-la amb cap material. L'estat de conservació és bo.

## Història

És un bon exemple d'estatge primitiu, de construcció simple i enginyosa. Aquest tipus de barraques abunden a Catalunya i Balears. Fou segurament l'habitatge d'algun pastor que portava el remat per aquestes contrades o bé s'utilitzà com a cabanya per a guardar les eines de pagès. Avui roman abandonada en perdre la seva funcionalitat original.

## Referències

* 1 2 «Cabana de pastor». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 setembre 2017].
# Libelluloides coccajus

Libelloides coccajus és una espècie d'insecte neuròpter endopterigot (amb metamorfosi completa) de la família Ascalaphidae. Té uns 25 mm de longitud i 52 d'envergadura alar. Les seves ales, que no porten escates, són transparents, grogues en el primer terç extern i marró fosc a la cara interior. Té el cos recobert de pèls negres. És present a França, Txèquia, Alemanya, Itàlia, Espanya i Suïssa. Habiten principalment zones amb herba alta i vessants rocosos assolellats, a una altitud de fins a 1.500 msnm.

## Referències

* 1 2 Galerie-insecte
* ↑ Fauna europaea
# Fondation Cartier pour l'Art Contemporain

La Fondation Cartier pour l'Art Contemporain, també coneguda com a Fondation Cartier, és un museu d'art contemporani ubicat al 261 del boulevard Raspail de París.

## Exposicions

* 1986 : Les Années 1960, la décade triomphante
* 1987 : Hommage à Ferrari
* 1988 : MDF des créateurs pour un matériau
* 1988 : Vraiment faux
* 1991 : La Vitesse
* 1992 : À visage découvert - Machines d'architecture
* 1993 : Azur
* 1994 : Nobuyoshi Araki - Jean-Michel Alberola
* 1995 : Vija Celmins - Thierry Kuntzel - James Lee Byars - Isek Kingelez - Défilés et Vestiaires de Macha Makeieff et Jérôme Deschamps - Malick Sidibé -
* 1996 : Double vie, Double vue - Comme un oiseau - Tatsuo Miyajima - Marc Couturier - By Night
* 1997 : Amours - Coïncidences - Alain Séchas - Patrick Vilaire
* 1997 : Histoire de voir - la collection de la Fondation Cartier dans l'art contemporain dans les chateaux du Bordelais - Marina Faust - Seydou Keita - Gabriel Orozco - Jean-Michel Othoniel
* 1998 : Issey Miyake - Être nature - Francesca Woodman - Panamarenko - Gérard Deschamps
* 1999 : Sarah Sze - Herb Ritts - 1 monde réel - Radi Designers - Gottfried Honneger
* 2000 : Bernard Piffaretti - Thomas Demand - Le Désert - Okhai Ojeikere - Guillermo Kuitca - Cai Guo-Qiang
* 2001 : Gérard Garouste - William Eggleston - Un art populaire - Pierrick Sorin - Alair Gomes
* 2002 : Ce qui arrive - Takashi Murakami - Fragilisme
* 2003 : Daido Moriyama - Jean-Michel Othoniel - les Yanomami -
* 2004 : Hiroshi Sugimoto - Raymond Depardon - Pain couture par Jean-Paul Gaultier - Chéri Samba - Marc Newson -
* 2005 : Juergen Teller - Ron Mueck - John Maeda - J'en rêve - Adriana Varejão - Rinko Kawauchi
* 2006 : Tabaimo - Gary Hill - Agnès Varda - Tadanori Yokoo
* 2007 : Lee Bul - Robert AdamsPlantilla:Disambiguation needed - Rock'n'roll 39-59 - David Lynch
* 2008 : Patti Smith - Andrea Branzi - César - Terre Natale, Ailleurs commence ici (Raymond Depardon / Paul Virilio)
* 2009 : Beatriz Milhazes - William Eggleston - Né dans la rue
* 2010 : Jean Giraud: Moebius-Transe-Forme - Metamoebius by Damian Pettigrew

## Referències

* ↑ Gareth Harris (June 3, 2014), Fondation Cartier gives up island vision The Art Newspaper.
# Rudolph

Rudolph és una població dels Estats Units a l'estat de Wisconsin. Segons el cens del 2000 tenia 423 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Rudolph tenia 423 habitants, 170 habitatges, i 122 famílies. La densitat de població era de 149,8 habitants per km².
Dels 170 habitatges en un 33,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 65,9% hi vivien parelles casades, en un 4,7% dones solteres, i en un 28,2% no eren unitats familiars. En el 24,7% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,49 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,99.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26% tenia menys de 18 anys, un 6,6% entre 18 i 24, un 29,8% entre 25 i 44, un 22,5% de 45 a 60 i un 15,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 86,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 41.125 $ i la renda mediana per família de 50.625 $. Els homes tenien una renda mediana de 40.500 $ mentre que les dones 28.750 $. La renda per capita de la població era de 18.895 $. Cap de les famílies i el 3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Rudolph» (en anglès). American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 14 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Rudolph». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Joan Verdú Sánchez

Joan Verdú Sánchez (nascut el 23 de maig de 1995) és un esquiador alpí d'Andorra. Va debutar el 2010. El 22 de gener de 2012 va acabar tercer als campionats nacionals francesos, i va quedar en tercera posició en Super-G als Jocs Olímpics de la Joventut d'Hivern de 2012. Va competir per Andorra als Jocs Olímpics d'hivern de 2014.
El 9 de desembre de 2023 es va acabar tercer a l'Eslàlom Gegant de Val-d'Isère, convertint-se així en el primer esquiador d'Andorra que fa el podi en una Copa del Món.

## Referències

* ↑ «FIS bio». Data.fis-ski.com. [Consulta: 6 febrer 2014].
* ↑ «Sochi 2014 site». M.sochi2014.com. [Consulta: 6 febrer 2014].
* ↑ «Joan Verdú Sánchez». Olympics at Sports-Reference.com. Sports Reference LLC.
* ↑ AP, 09-12-2023 [Consulta: 11 març 2022].
# Galceran I de Pinós

Galceran I de Pinós (segle XI - 1117) nom usat com a titular de la Baronia de Pinós. El seu nom de naixement era Galceran Miro i era fill de Miró Riculf i de Sicarda. Es va casar amb Adelaida i fou el pare de Galceran II de Pinós, Ramon de Pinós i Hug de Bagà, aquest se'l considera llegendàriament un dels fundadors de l'ordre del Temple. Va prestar jurament de fidelitat pels castells de l'Espà, Gósol, Saldes, Quer Foradat i Vallmanya, primer al comte Guillem I de Cerdanya (1068-95) i després a Bernat I de Cerdanya (1109-17).
Obtingué el 23 de gener de l'any 1108 els castells d'Ossera, Josa i Sant Romà infeudats per Ermengol Josbert, Senyor de Lavansa, a canvi de renovar la potestat del castell de Gósol.

## Referències

* ↑ Mestre i Campi, Jesús; Josep M. Salrach, Josep Termes. Diccionari D'història de Catalunya. Barcelona: edicions 62, 2004. ISBN 8429735216.
* ↑ Ramon Piera i Andreu. «40 CATALUNYA - BIOGRAFIA». Dades dels Països Catalans. Ramon Piera i Andreu, Data incorrecta. [Consulta: 9 setembre 2021].
* ↑ Vergés Pons, Oliver «Els Lavansa. Història d’un llinatge urgellenc dels segles XI-XII». Interpontes II 2012, pàg. 65-89.
# Cal General (Banyoles)

Cal General és una obra de Banyoles (Pla de l'Estany) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edifici residencial de planta quadrada en planta baixa i en creu en planta pis. Aquest s'estructura amb dues grans terrasses obertes a llevant i ponent. El portal d'entrada dona accés als jardins i als horts de la casa. El portal és d'arc de mig punt, de pedra calcària amb dovelles encoixinades. Al centre s'hi llegeix al mig d'una reixa de ferro "Las Rotas, año 1868". La façana principal de la casa té un cos avançat amb un frontó triangular. A la planta baixa s'obren dos grans portals forans emmarcats amb arcs escarsers, a la primera planta hi ha tres obertures simètriques. La resta d'obertures segueixen la mateixa tipologia i distribució regular. La façana posterior de cara a l'estany segueix el mateix disseny arquitectònic que la façana principal.

## Història

L'edifici de Cal General va ser construït per un tinent coronel anomenat Narcís de Ameller Cabrera (1810-1877). Aquest va ser tinent general, compositor i diputat progressista a Corts.

## Referències

* 1 2 «Cal General». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 13 març 2019].
# Tabaré (epopeia)

Tabaré és un poema èpic en llengua castellana i l'obra cabdal de l'excriptor uruguaià Juan Zorrilla de San Martín. Compost de 4.736 versos dividits en deu cants és considerat com a l'epopeia nacional de l'Uruguai. Zorrilla va escriure el llibre a Argentina durant el seu exili per mor d'oposar-se al govern uruguaià. El llibre es va publicar a París el 1887.
Tracta de l'idil·li amorós de l'indi Tabaré i l'espanyola Blanca. Té com a fons la dura guerra travada entre castellans i charrúas al territori de l'actual Uruguai a final del segle xvi. És considerat com una de les joies de la literatura uruguaiana en llengua castellana.
S'han de traçar elements lírics i idiomàtics usats en aquesta composició, que van aparèixer anteriorment al poema de La leyenda patria.

## Referències

* ↑ «Juan Zorrilla de San Martín». Gran Enciclopèdia Catalana. Grup Enciclopèdia. [Consulta: 5 setembre 2022].
* 1 2 Arias Solis, Francisco «Juan Zorrilla de San Martín» (en castellà). Analítica, 04-12-2006 [Consulta: 5 setembre 2022].
* 1 2 Zorrilla de San Martín, Juan. «Pròleg per Raúl Montero Bustamante». A: Tabaré (en castellà). 2a. Mosca Hermanos, 1962.
# Fondant

Fondant (del francès, "fundent") és, en rebosteria general, una pasta semblant a la plastilina però comestible, emprada com a recobriment de certes preparacions com a brioixos, pastissos, magdalenes, etc. En la majoria dels casos el fondant és una decoració de rebosteria. La denominació fondant fa referència a la característica física del recobriment: que es fon en la boca. La forma més simple de fondant és aigua i sucre i és àmpliament usada en l'elaboració de caramels.

## Ingredients i menes de fondant

Per a la preparació del fondant, s'utilitza aigua, gelatina, glicerina, glucosa, mantega, sucre de llustre i essència o saboritzant. Hi ha tres maneres de preparar el fondant d'acord amb la necessitat: fondant líquid, que s'utilitza generalment com a farciment o recobriment (en assecar-se el seu acabat és llis i brillant), fondant elàstic, el qual s'utilitza estirant-la per a cobrir i decorar pastissos (en assecar-se el seu acabat és llis i mat) i el fondant estès o fred. Existeix també una classe de fondant que es realitza a partir de núvols, que a més, és més fàcil de preparar que el fondant original, i s'utilitza amb la mateixa finalitat.
També hi ha maneres casolanes i econòmiques de preparar fondant; una de les quals requereix solament núvols i sucre impalpable; la seva preparació consisteix a posar els núvols en un recipient i posar-los al forn de microones un minut i fins que siguin completament fosos. En mitjana són aproximadament de 4 a 6 minuts segons de la potència del forn de microones, quan s'obté la consistència elàstica a poc a poc s'hi afegeix el sucre impalpable i es barreja amb els núvols fosos fins que es tingui una consistència ferma i elàstica. Per a conservar-lo es pot cobrir amb una mica de glicerina per sobre de la superfície de la pasta i embolicar en plàstic per a escudellar, i guardar-lo en el refrigerador fins que s'utilitzi.
La diferència amb pasta elàstica o pasta de goma, rau en la composició i sobretot textura. El fondant té entre les seves components gelatina (ictiocol·la) i la pasta elàstica, goma tragacant. Ambdues porten sucre de llustre, aigua, glucosa i llard vegetal en la seva composició principal.

## Galeria

* Pastís cobert amb fondant embolicat en xocolata
* Una coca coberta amb fondant representant un adreç de costura.
* El mètode appliqué usa una o més capes de fondant enrotllat tallat per a proveir color i profunditat.

## Vegeu també

* Sucre invertit
* Esferificació
* Ganache
* Invertasa

## Referències

* ↑ The Cake Decorator's Motif Bible: 150 Fabulous Fondant Designs with Easy-to-Follow Charts and Photographs, (2007), «The Cake Decorator's Motif Bible: 150 Fabulous Fondant Designs with Easy-to-Follow Charts and Photographs», Firefly Books, ISBN 1-55407-281-6
* ↑ Marion Harris Neil, (2008), «Candies and Bonbons and How to Make Them», BiblioLife
* ↑ «Diferencia entre fondant y masa elástica» (en castellà). Tortas de Laura | Lima, 10-02-2019. [Consulta: 21 febrer 2019].
# Francisco Javier Muñoz Llompart

Francisco Javier Muñoz Llompart, més conegut com a Xisco Muñoz (Manacor, 5 de setembre del 1980) és un exfutbolista balear que va jugar de davanter, entre altres equips, al Gimnàstic de Tarragona. Actualment és l'entrenador del Watford CF de la Primera Divisió Anglesa de Futbol.

## Trajectòria com a jugador

És un jugador format a la cantera del València CF amb molta experiència al futbol espanyol i georgià. Va formar part de les plantilles del RC Recreativo de Huelva, CD Tenerife, Reial Betis, Llevant UE, València CF, SK Dinamo Tbilisi i Club Gimnàstic de Tarragona.
Entre els seus títols aconseguits destaquen el títol de Lliga i la Copa UEFA amb el València CF la temporada 2003/2004.
El mallorquí va jugar durant tres temporades i mitja amb el SK Dinamo Tbilisi i va marcar 77 gols i va repartir 33 assistències. Va arribar a ser el capità de l'equip, i va aconseguir dos títols de la Lliga Georgiana, va guanyar dues vegades la Copa de Geòrgia i va ser reconegut com a millor jugador de l'any a Geòrgia la temporada 2013/2014.
Quan va tornar de Geòrgia, va jugar al Club Gimnàstic de Tarragona. Hi va jugar durant una temporada, la 2015/2016, i va ser la darrera com a jugador professional. La temporada 2016/2017 es va convertir en segon entrenador del Club Gimnàstic de Tarragona.

## Trajectòria com a entrenador

Després de retirar-se com a futbolista l'any 2016, es va incorporar com a segon entrenador al cos tècnic de Vicente Moreno amb el Club Gimnàstic de Tarragona.
A principis de 2019 torna al SK Dinamo Tbilisi, que estava sent dirigit per l'entrenador Zaur Svanadze, i s'incorpora al seu cos tècnic. Mesos més tard, debuta com a entrenador del SK Dinamo Tbilisi i el novembre de 2019 aconsegueix la seva tercera lliga georgiana, la primera com a entrenador.
Al gener de 2020 en Xisco no arriba a un acord amb el club georgià i la directiva contracta l'entrenador Kaja Chjetiani. Aquest entrenador va dimitir després que l'equip quedàs eliminat a la fase prèvia de la Lliga de Campions davant el CF Tirana d'Albània.
Dia 31 d'agost de 2020 retorna al SK Dinamo Tbilisi amb el preparador físic Jordi Abella i l'assistent Roberto Cuesta.
Dia 19 de desembre de 2020 abandona el SK Dinamo Tbilisi després de proclamar-se campió de la Lliga Erovnuli (Primera Divisió georgiana) i firma un contracte amb el Watford CF de la English Football League Championship.
# Joc brut

Joc brut és una novel·la de l'escriptor català Manuel de Pedrolo editada l'any 1965 i pertany al gènere de la novel·la policíaca. La primera edició d'aquesta novel·la es va publicar el mateix any a la col·lecció de novel·la negra La cua de palla, dirigida pel mateix Pedrolo.

## Estructura

Està composta de quatre capítols, titulats «El projecte», «Els fets», «La recerca» i «Les explicacions»; és en aquest darrer on el lector pot completar el veritable sentit de l'obra.

## Fil argumental

En Xavier i la Juna, dos protagonistes de personalitats molt diferents, es troben atrapats en un joc d'amor i d'interessos.
Joc brut és una novel·la policíaca que narra la història de Xavier, que, atret fortament per una dona bellíssima, Juna, s'avé a cometre un assassinat perquè ella li demana. L'obra està ambientada a Barcelona. Es divideix en quatre parts: "El projecte", que seria el plantejament, "Els fets" i "La recerca" que correspondrien al nus i "Les Explicacions" que actua com a epíleg final i que en seria el desenllaç. La veu narrativa que utilitza és la del narrador protagonista, emprant molt sovint el monòleg interior. El desig amorós per part de Xavier i l'afany d'ascensió social a través del diner per part de la Juna són els principals motors de l'acció.

## Els personatges

En Xavier és un jove trist, víctima propícia per a un enamorament a primera vista que l'ompli d'il·lusió. És una persona massa confiada, amb uns valors morals que es van demostrant poc sòlids, perquè es deixa atrapar fins al límit en la teranyina que la noia va teixint al seu voltant.
La Juna és una noia casada molt ambiciosa, que vol aconseguir els seus objectius sigui com sigui.

## Veus narratives

A Joc brut hi trobem un narrador diegètic, que explica els fets en primera persona. Tota la novel·la és explicada des del punt de vista d'en Xavier, i, per tant, veiem el relat a través dels seus ulls enamorats.

## L'espai

L'acció se situa a Barcelona, en els seus transports urbans, parcs, cinemes i carrers. Hi apareixen la Diagonal, la plaça Gal·la Placídia, el barri de santa Coloma o la torre a Badalona, entre altres ambients.

## Referències

* ↑ «Manuel de Pedrolo, Joc Brut». Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 1r novembre 2016].
* 1 2 «Manuel de Pedrolo, Joc Brut». Generalitat de Catalunya - XTEC - Xarxa Telemàtica Educativa de Catalunya. [Consulta: 1r novembre 2016].
* ↑ «Fil argumental». Generalitat de Catalunya - XTEC - Xarxa Telemàtica Educativa de Catalunya. [Consulta: 1r novembre 2016].
# GCompris

GCompris és un programa educatiu amb diferents activitats per a xiquets entre 2 i 10 anys. Algunes activitats són com jocs, però sempre són educatives. Existeixen algunes activitats dins dels següents temes:
* Descobrint l'ordinador: teclat, ratolí, diferents moviments del ratolí,...
* Àlgebra: taula de memòria, enumeració, taula de doble entrada (balanç), imatge espill,...
* Ciència: El canal, El cicle de l'aigua, El submarí,...
* Geografia: Col·loca els països en el mapa.
* Jocs: escacs, memòria,...
* Lectura: pràctica de lectura
* Altres: Aprèn a dir l'hora, trencaclosques de pintures famoses, dibuixos per vectors,...
En total, GCompris comprèn més de 130 activitats i evoluciona constantment. GCompris és Programari Lliure, per tant tens la possibilitat d'adaptar-lo a les teues necessitats, o de millorar-lo, i perquè no, de compartir el teu treball amb xiquets de tot el món.

## Referències

* ↑ «Why Free Software makes sense in education». Express Computer, 10-06-2003. [Consulta: 25 juliol 2007].

## Enllaços externs

             A Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: GCompris
* GCompris - Lloc web oficial
# Cal Gervasi (Santa Maria de Merlès)

Cal Gervasi és una masia de Santa Maria de Merlès (Berguedà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Masia de planta rectangular, amb coberta a doble vessant i el carener paral·lel a la façana, orientada a llevant. Consta de planta baixa i dos pisos. La façana principal té un portal d'arc de mig punt adovellat al centre i, en el mateix eix, una finestra allindada per nivell. A tramuntana, la masia té una gran galeria, al primer i segon pis, d'arcs de mig punt. A les altres façanes hi ha finestres amb llinda i sense cap decoració.

## Història

La masia és una obra recent, de nova planta, començada possiblement al segle xvii, pel cantó de llevant, i acabada al segle xviii, amb la construcció de les galeries, pròpies d'aquest segle.

## Referències

* 1 2 «Cal Gervasi». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 2 setembre 2015].
# Llengües munduruku

La subfamília de llengües munduruku es un conjunt de dues llengües ameríndies parlades al Brasil. La llengua munduruku es manté vigorosa malgrat que durant la segona meitat del s. XX la població va disminuir 10 vegades a causa de malalties exòtiques i malària; a la primeria del segle xxi la població està augmentant.
És una subfamília del tronc tupí, el de major extensió geogràfica al territori d'Amèrica del Sud.
| Llengua | Cobertura geogràfica | Nombre aprox. de parlants | Codi ISO/DIS 639-3 |
| Kuruaya | Tributaris del baix riu Xingú, Pará (Brasil) | 52 (1991)10 (2009) | [kyr] |
| Munduruku | Cursos mitjà i baix dels rius Tapajós i Madeira, estats de Pará i Amazones (Brasil) | 1.460 (1991)2.000-3.760 (1997)7.000 (2000)10.100 (2002) | [myu] |

## Referències

* ↑ Robert Henry Robins & Eugenius Marius Uhlenbeck (1991). Endangered languages. Edimburgo: Edinburgh University Press, pp. 60. ISBN 978-0-85496-313-3.
* ↑ Ethnologue report for language code: Kuruáya.
* ↑ Lyovin, 1997: 352.
* ↑ William J. Frawley (2003) [1997]. International Encyclopedia of Linguistics: 4-Volume Set. Tom I. Nova York: Oxford University Press, pp. 298. ISBN 0-19-516783-X.
* ↑ Ethnologue report for language code: Mundurukú.

### Bibliografia

* Gessiane Lobato Picanço (2005): Mundurukú: Phonetics, phonology, synchrony, diachrony [tesi doctoral], B. A. Federal University of Pará.
* Anatole V. Lyovin (1997). An Introduction to the Languages of the World. Oxford: Oxford University Press. ISBN 0-19-508116-1.
# Fondation internet nouvelle génération

La Fondation internet nouvelle génération (Fing) és una association loi de 1901 creada en l'any 2000 per Daniel Kaplan, Jacques-François Marchandise i Jean-Michel Cornu. La seua missió s'articula al voltant de quatre grans categories d'objectius :
* Mobilitzar i interessar respecte de les tecnologies que vindran;
* Prendre part en els nous debats ètics i socials ;
* Afavorir l'emergència d'idees i de projectes innovadors ;
* Promoure l'apropiació i el desenvolupament de la innovació i dels partenariats (acords o col·laboracions estratègic-socials).

## Enllaços externs

* Lloc digital oficial de la fundació Fing (francès)
* Révolution numérique : 7 tendances qui vont changer le monde Arxivat 2014-07-15 a Wayback Machine. (francès)
# SAP SE

SAP SE (FWB SAP, NYSE SAP) és una companyia de programari amb seu a Walldorf, Estat de Baden-Württemberg, Alemanya.
SAP va ser fundada el 1972 com Systemanalyse und Programmentwicklung per cinc antics enginyers d'IBM a Mannheim, Baden-Württemberg (Dietmar Hopp, Hans-Werner Hector, Hasso Plattner, Klaus Tschira i Claus Wellenreuther). L'acrònim va ser modificat més tard per Systeme, Anwendungen und Produkte in der Datenverarbeitung ("sistemes, aplicacions i productes en processament de dades" en alemany).
El 1976 "SAP GmbH" va ser fundada i l'any següent va traslladar la seva seu a Walldorf. SAP AG va ser el nom oficial de la companyia després de la junta general anual de 2005 (AG és l'abreviació d'Aktiengesellschaft = S.A.).

## Referències

* ↑ Sánchez, Alejandro «SAP se sube a la nube para resarcirse del derrumbe de hace un año». Expansión, 13-10-2021 [Consulta: 26 desembre 2021].
* ↑ SAP. «SAP History: From Start-Up Software Vendor to Global Market Leader». Arxivat de l'original el 2007-10-11. [Consulta: 15 octubre 2007].
* ↑ Bayer, Martin «Die Geschichte der SAP» (en alemany). Computer Woche, 15-07-2012 [Consulta: 26 desembre 2021]. «1976 gründet das Quintett der Ex-IBMer die SAP GmbH...»

## Vegeu també

* SAP HANA