OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Falling in Reverse

Falling in Reverse és un grup de post hardcore nord-americà creat el 2008 per l'exvocalista d'Escape The Fate, Ronnie Radke. El grup va llançar el seu primer àlbum, The Drug In Me Is You, el 26 de juliol del 2011, el qual va aconseguir la posició 19 al Billboard 200, venent 18.000 còpies en la primera setmana.

## Discografia
### Àlbums

* The Drug In Me Is You (Epitaph Records, 2011)
* Fashionably Late (Epitaph Records, 2013)
* Just Like You (Epitaph Records, 2015)
* Coming Home (Epitaph Records, 2017)
Timeline

## Referències

* ↑ «Alternative Press».
* ↑ «Falling In Reverse - The Drug In Me Is You (album review 9) | Sputnikmusic».
* ↑ «Falling In Reverse publican un nuevo single y vídeo: 'Popular Monster'». Rockzone, 20-11-2019. [Consulta: 21 novembre 2019].
# Babum

Babum va ser el cinquè rei de la primera dinastia de Kish, a Sumer, segons esmenta la llista de reis sumeris.
Aquesta llista li assigna al seu regnat una durada mítica de 300 anys.

## Referències

* ↑ William W. Hallo, Beginning and End of the Sumerian King List in the Nippur Recension, Journal of Cuneiform Studies, 17 (1963), pàg. 53.
* ↑ Chavalas, Mark W. (ed.). The Ancient Near East: historical sources in translation. Carlton: Blackwell, 2008, p. 82. ISBN 9780631235811.
# Mario Hirsch

Mario Hirsch (Ciutat de Luxemburg, 6 d'abril de 1949 - Albània, 24 de juliol de 2023) va ser un politòleg i periodista luxemburguès.

## Biografia

Hirsch es va doctorar per la Fondation Nationale des Sciences Politiques. Va ensenyar a l'Institut d'études politiques de Strasbourg. Es va convertir en assessor personal del primer ministre Gaston Thorn el 1974, un càrrec que va ocupar durant quatre anys. Després va tornar a ser professor de la Universitat Laval al Canadà, i Universitat Babeș-Bolyai i la Universitat de Bucarest, a Romania.
El 1983, va començar a treballar per Clay T. Whitehead, que havia deixat Hughes Aircraft per fundar una empresa que es convertiria en SES. També va ser secretari de la delegació del Partit Democràtic a la Cambra de Diputats de 1986 a 1996. Aliat de Charles Goerens, Hirsch va deixar el càrrec després que Goerens fos destituït com a president del partit.
Luxemburg va presidir el consell de la Unió Europea en el segon semestre del 1997, i Hirsch va treballar amb Miguel Ángel Moratinos, el representant especial de la Unió Europea per al procés de pau a l'Orient Mitjà, com a oficial d'enllaç de la presidència. De 1998 a 2006, Hirsch va ser editor del setmanari d'Lëtzebuerger Land. De 2006 a febrer de 2011 va dirigir l'Institut Pierre Werner, amb seu a l'abadia de Neumünster. Hirsch va ser investigador visitant a l'Institut d'Estudis de Seguretat de la Unió Europea.

## Referències

* 1 2 3 «Mario Hirsch» (en alemany). University of Trier. Arxivat de l'original el 19 de juliol 2011. [Consulta: 14 gener 2011].
* 1 2 3 «Le parcours de Mario Hirsch en cinq dates» (en francès). Paperjam, 09-12-2005. Arxivat de l'original el 2 d’octubre 2011. [Consulta: 14 gener 2011].
* ↑ «"Mario Hirsch trennt sech "de commun accord" vum ICPW."». Arxivat de l'original el 2011-02-15. [Consulta: 28 setembre 2015].
* ↑ Mario Hirsch a quitté l'Institut Pierre Werner Arxivat 2015-07-15 a Wayback Machine. paperjam.lu, 11.
# Micieces de Ojeda

Micieces de Ojeda és un municipi de la província de Palència a la comunitat autònoma de Castella i Lleó (Espanya).

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 135 | 113 | 103 | 104 |
# Kinkaku-ji

Kinkaku-ji (japonès: 金閣寺, literalment «Temple del Pavelló Daurat»), oficialment anomenat Rokuon-ji (鹿苑寺, literalment «Temple del Jardí dels Cérvols»), és un temple Zen de Kyoto.
Es va començar a construir el 1397 per ordre d'Ashikaga Yoshimitsu, el qual va renunciar als seus deures militars per ordenar-se sacerdot i retirar-se en aquest indret plàcid. Inicialment construït com un pavelló, a la mort de Yoshimitsu Kinkakuji l'any 1408 va ser transformar en temple. El pavelló daurat funciona com a shariden, temple de Buddha.
L'edifici actual data de 1955, ja que el pavelló original va ser cremat per Hayashi Yoken, un novici del temple l'any 1950. Kinkakuji és, comprensiblement, un dels indrets més visitats de Kyoto. A Kinkakuji (Kin='or') s'hi accedeix per un preciós camí de sorra enmig del verd dels arbres i s'arriba fins a la vora d'un llac immens, al centre del qual s'aixeca imponent aquest temple de tres pisos recobert d'or, amb un sostre rematat amb una au fènix de bronze que brilla sota els reflexos del sol. L'exuberant mont Kinugasa serveix de teló de fons d'aquest temple, i tot el conjunt constitueix un excel·lent exemple de paisatgisme Muromachi.
# Mendozavilita-NaFe

La mendozavilita-NaFe és un mineral de la classe dels sulfats, que pertany al grup de la mendozavilita. Primer va rebre el nom de mendozavilita, en honor d'Heriberto Mendoza Avila (1924), qui la va descobrir. L'any 2010 va ser reanomenada per l'Associació Mineralògica Internacional al seu nom actual.

## Característiques

La mendozavilita-NaFe és un sulfat de fórmula química [Na₂(H₂O)$_{15}$Fe$^{3+}$(H₂O)₆][Mo₈P₂Fe₃$^{3+}$O$_{35}$(OH)₂]. Cristal·litza en el sistema monoclínic o en el triclínic. Es troba en cristalls de fins a 20μm, o en masses. La seva duresa a l'escala de Mohs és 1,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la mendozavilita-NaFe pertany a «07.GB - Molibdats, wolframats i niobats, amb anions addicionals i/o H₂O» juntament amb els següents minerals: lindgrenita, szenicsita, cuprotungstita, UM1999-38-WO:CrV, fil·lotungstita, rankachita, ferrimolibdita, anthoinita, mpororoïta, obradovicita-KCu, paramendozavilita i tancaïta-(Ce).

## Formació i jaciments

Es troba a la zona d'oxidació d'alguns dipòsits de minerals hidrotermals que contenen molibdè. Sol trobar-se associada a altres minerals com: quars, paramendozavilita, molibdenita o schorl. Va ser descoberta l'any 1980 a la mina San Judas, a Cumobabi, al districte de La Verde, Moctezuma (Sonora, Mèxic). També ha estat descrita a la mina Lomas Bayas (Antofagasta, Xile) i a la mina Rustler (Utah, Estats Units).

## Referències

* ↑ «Mendozavilite-NaFe» (en anglès). Mindat. [Consulta: 14 juliol 2016].
* ↑ «Mendozavilite-NaFe» (en anglès). Handbook of Mineralogy. [Consulta: 14 juliol 2016].
# Codi Taihō

El Codi Taihō (大 宝 律令, Taiho-ritsuryō) va ser una reorganització administrativa promulgada el 702 al Japó, a finals del període Asuka com un dels Ritsuryō-sei (律令 制, ritsuryō-sei), un sistema de lleis històrica basat en el confucionisme. Va ser compilat sota la direcció del Príncep Osakabe, Fujiwara no Fuhito i Awata no Mahito a petició de l'emperador Mommu i, com molts altres desenvolupaments del país en aquesta època, va ser principalment una adaptació del sistema xinès del sistema governamental de la dinastia Tang.
L'establiment del codi Taiho va ser el primer esdeveniment a incloure el confucionisme com un element de conducta i ètica del govern japonès. El codi va ser revisat durant el període Nara per modelar a certes tradicions i necessitats pràctiques d'administració. L'edició revisada va rebre el nom de Codi Yōrō (养老 律令, loro-ritsuryō), que va ser acabat en la seva majoria al 718.

## Referències

* Asakawa, Kan'ichi. (1903). The Early Institutional Life of Japan. Tokyo: Shueisha. [reprinted by Paragon Book Reprint, New York, 1963].
* Ferris, William Wayne. (1998). Sacred Texts and Buried Treasures: Issues in the Historical Archaeology of Ancient Japan. Honolulu: University of Hawaii Press. ISBN 0-8248-2030-4 & ISBN 978-0-8248-2030-5
* Sansom, George (1958). A History of Japan to 1334. Stanford: Stanford University Press. ISBN 0-8047-0523-2
# Fallo!

Fallo! (en italià Fes-ho!) és una pel·lícula de comèdia eròtica italiana estrenada en 2003, dirigida per Tinto Brass i protagonitzada per Sarah Cosmi, Massimiliano Caroletti, William De Vito y Maruska Albertazzi. La pel·lícula consta de sis històries diferents.

## Històries
### Alibi

Cinzia (Sara Cosmi) celebra el seu setè any de matrimoni amb el seu espòs a Casablanca. El marit fa arranjaments perquè tingui relacions sexuals amb Ali, un treballador de l'hotel. Ell li assegura a Cinzia que tot això ocorrerà de manera natural, la qual cosa fa que tant el marit com Ali tinguin relacions sexuals amb Cinzia.

### Montaggio alternato

Stefania (Silvia Rossi) és l'esposa del presentador de notícies de televisió Luigi (Andrea Nobili) que s'enfureix quan descobreix que el seu marit està tenint una aventura amb Erika (Federica Tommasi). Ella es converteix en l'amant del director de televisió Bruno (Max Parodi).

### 2 cuori & 1 cappana

La dolça Katarina Alto Adige (Raffaella Ponzo) rep un generós salari per a trobar-se amb la perversa Frau Bertha (Virgínia Barrett), una dominatriz alemanya i el seu esclau en una petita casa d'hostes. El pla va ser ideat pel seu nuvi, el xef napolità Cyrus (Stefano Gandolfo) perquè puguin obrir el seu propi restaurant.

### Botte d'allegria

Raffaella (Angela Ferlaino) complimenta al seu espòs amb històries de les seves trobades sexuals, algunes dels quals són molt estranyes. El seu espòs en gaudeix i l'encoratja a continuar enganyant-lo.

### Honni soit qui mal y pense

Al poble de Cap d'Agde, Anna (Maruska Albertazzi) es diverteix tranquil·lament amb la senyora Helen (Grazia Morelli) i el seu espòs, el satíric escocès senyor Noel (Antonio Salines).

### Dimme porca che me piaze

La veneciana Rosy (Federica Palmer) està de lluna de mel amb el seu espòs a Londres, i està d'acord que s'atreveixi a tenir relacions sexuals en públic.

## Referències

* ↑ Tinto Brass presenta “Fallo!” alla stampa, palcoscenico.biz
* ↑ «Fallo! - Cast and Crew». AllRovi, 04-08-2011. Arxivat de l'original el 19 de juliol de 2012. [Consulta: 18 agost 2011].
* ↑ Fallo! at the European Girls Adult Film Database
* ↑ Fallo! a cineuropa.org

## Enllaços externs

* Fragment de la pel·lícula a YouTube
# Santa Maria del Vilet

L'església de Santa Maria del Vilet és al petit nucli de població del Vilet, a l'extrem de ponent.

## Història

El lloc de Vilet, anomenat antigament «Vilamanyanor» o «Vilamanyor» és esmentat documentalment des de l'any 1078. L'església de Santa Maria del Vilet, com a sufragània de la parròquia de Sant Martí de Maldà, era inclosa dins el bisbat de Vic, el bisbe del qual, entre els anys 1146 i 1154, la cedí a la mitra de Tarragona. A través de la parròquia de Maldà, depengué de la canònica de Sant Vicenç de Cardona. Consta que el 1183 Guerau de Maldà, rector de Maldà, tenia cura també de les esglésies de Sant Martí de Maldà, Belianes, l'Espluga Calba, Castellsalvà i el Vilet. De la destrucció de l'any 1936 se salvà una imatge de pedra policromada de la Mare de Déu amb l'Infant, del segle xiv i atribuïda a Guillem Seguer. Aquesta imatge era venerada com a santa Anna. Juntament amb aquesta escultura s'hi troba un sarcòfag gòtic amb les armes dels Pinós i dels Alemany. L'any 1808 fou construïda la rosassa situada damunt de la porta.

## Arquitectura

És un edifici tardà que es considera del segle del segle xiii. Bastit amb una única nau nau coberta de voltes de creueria, capçada al nord-est per un transsepte obert a la nau mitjançant arcs apuntats sense absis diferenciat. Planta de creu llatina. A la façana principal, mostra de les successives transformacions, hi ha una portalada d'arc de mig punt del segle xix sobre la qual hi ha una rosassa de grans dimensions de factura altmedieval i un campanar d'espadanya amb dos espais de mig punt afegit posteriorment, ja que s'observa una cornisa encastada al mur que devia formar part del ràfec de l'antiga coberta romànica de dues aigües. L'aparell ha estat fet amb carreus regulars de mides mitjanes disposats en filades uniformes.
El sarcòfag, situat prop de la portalada gòtica, conserva tant la seva caixa com la tapa. A la cara frontal de la caixa presenta uns alts relleus en forma d'escuts envoltats per arcs ogivals. D'esquerra a dreta hi ha dos escuts de la família dels Alemany i un escut de la família dels Pinós. A continuació hi ha un escut no identificat i finalment un altre escut dels Alemany. La tapa presenta una coberta de dues vessants, decorada també amb escuts heràldics. Hi ha una seqüència de tres escuts, el primer de més a la dreta de la família Alemany, el següent de la família Toralla i el tercer no és identificat.

## Referències

* 1 2 Solé i Benito, Xavier; Fuentes i Gasó, Manuel-Maria. «Santa Maria del Vilet». A: El Segrià Les Garrigues El Pla d'Urgell La Segarra L'Urgell. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1997, p. 555-556 (Catalunya romànica, XXIV). ISBN 84-412-2513-3.
* 1 2 «SANTA MARIA DEL VILET». Patrimoni.gencat. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24 agost 2016].

## Enllaços externs

* Santa Maria del Vilet a Catalunya Medieval
# Miguel Morro

Miguel Ángel Morro Muñoz (nascut l'11 de setembre de 2000) és un futbolista professional espanyol que juga com a porter al Rayo Vallecano.

## Carrera de club

Nascut a Alcalá de Henares, Comunitat de Madrid, Comunitat de Madrid, Morro va representar AD Naya, Reial Madrid, Alcobendas CF, RSD Alcalá i Rayo Vallecano. El 31 de gener de 2019, va renovar el seu contracte amb aquest últim fins al 2023.
Morro va fer el seu debut sènior amb el filial el 3 de febrer de 2019, començant en una victòria a casa per 1-0 de Tercera Divisió contra el CD Leganés B. L'11 d'octubre, després de la baixa dels dos porters del primer equip (Alberto García lesionat i Stole Dimitrievski com a internacional), va debutar professionalment jugant els 90 minuts complets en la derrota a casa del CD Tenerife per 2-1 a Segona Divisió.
El 25 d'agost de 2021, Morro va ser cedit al CF Fuenlabrada de segona divisió, per un any. En tornar, va ser la tercera opció darrere de Stole Dimitrievski i Diego López abans de marxar cedit al Vila-real CF B també a la segona divisió, el 25 d'agost de 2023.

## Referències

* ↑ «Conoce a... Miguel Morro» (en castellà). Unión Rayo, 19-08-2018. [Consulta: 12 octubre 2019].
* ↑ «Miguel Morro renueva hasta 2023». Rayo Vallecano, 31-01-2019. [Consulta: 12 octubre 2019].
* ↑ «Rayo B 1–0 Leganés: 'Carrascazo'» (en castellà). Unión Rayo, 03-02-2019. [Consulta: 12 octubre 2019].
* ↑ «El Rayo se saca de la cabeza su mala racha» (en castellà). Marca, 11-10-2019. [Consulta: 12 octubre 2019].
* ↑ «Miguel Morro jugará cedido en el CF Fuenlabrada» (en castellà). Rayo Vallecano, 25-08-2021. [Consulta: 25 agost 2021].
* ↑ «Miguel Morro jugará cedido en el Villarreal B» (en castellà). Rayo Vallecano, 25-08-2023. [Consulta: 25 agost 2023].

## Enllaços externs

* Miguel Morro a BDFutbol
# Isidore Mankofsky

Isidore Mankofsky (Nova York, 22 de setembre de 1931 - Los Angeles, 11 de març de 2021) fou un director de fotografia estatunidenc, conegut sobretot pel seu treball en pel·lícules com The Muppet Movie (1979) i The Jazz Singer (1980). Va rodar més de 200 pel·lícules educatives per a l'Encyclopædia Britannica.
Va morir a la seva casa de Los Angeles, Califòrnia, el març de 2021 a l'edat de 89 anys.

## Filmografia

* 1970: A.k.a. Cassius Clay
* 1971: Werewolves on Wheels
* 1973: Scream Blacula Scream
* 1974: The Ultimate Thrill
* 1977: Lanigan's Rabbi
* 1979: The Muppet Movie
* 1980: Somewhere in Time
* 1980: The Jazz Singer
* 1983: Baby Sister
* 1983: Quarterback Princess
* 1984: Silence of the Heart
* 1985: Better of Dead
* 1985: Ewoks: The Battle for Endor
* 1986: One Crazy Summer
* 1988: A Very Brady Christmas
* 1988: Clinton and Nadine
* 1989: Polly
* 1989: Skin Deep
* 1991: Love, Lies and Murder
* 1992: Afterburn
* 1992: Bed of Lies
* 1994: The Gift of Love
* 1995: Out-of-Sync
* 1996: She Cried No

## Referències

* ↑ ASC Staff. «In Memoriam: Isidore Mankofsky, ASC (1931–2021)», 13-03-2021.
* ↑ Isidore Mankofsky, Cinematographer on 'The Muppet Movie,' Dies at 89

## Bibliografia

* Zone, Ray: Isidore Mankofsky in 3-D filmmakers: Conversations with creators of stereoscopic motion pictures, 2005, p.61-70.
* Alexander, Geoff & Prelinger, Rick: Isidore Mankofsky in Academic Films for the Classroom: A History, Mcfarland & Co Inc., 2010, p.172-173.
* Fauer, John: Cinematographer Style - The Complete Interviews, Vol. II, American Cinematographer, 2009
# Katharina Baunach

Katharina Baunach és una defensa de futbol amb dues internacionalitats per la selecció Alemanya al 2009. Amb les categories inferiors va ser campiona a l'Eurocopa sub-19 (2007) i tercera al Mundial sub-20 (2008).
Juga a la Bundeslliga amb el Bayern Múnic, amb el qual l'ha guanyat dues vegades.

## Trajectòria

| Temporades | Lliga | Club | P | G | Actualitzat |
| | D3 | SV 67 Weinberg |
| 06/07 - act. | D1 | Bayern de Múnic | 128 | 15 | 19/11/2016 |
| 2004 - 2005 | Seleccions sub-15 i sub-17 | Seleccions sub-15 i sub-17 | 029 | 05 |
| 2006 - 2009 | Seleccions sub-19 i sub-23 | Seleccions sub-19 i sub-23 | 029 | 06 |
| 2009 | Selecció absoluta | Selecció absoluta | 002 | 00 | 19/11/2016 |

## Palmarès

* Competició
* Títols — Seleccions nacionals |||||||||||
* 1 Eurocopa sub-19
* Títols — Clubs |||||||||||
* 2 Lligues
* 1 Copa
* 1 Copa de la Lliga

## Referències

* ↑ DFB
* ↑ «FIFA». Arxivat de l'original el 2016-10-29. [Consulta: 29 octubre 2016].
* ↑ Soccerway
# Claudi Duran i Ventosa

Claudi Duran i Ventosa (Barcelona, 1864 - Barcelona, 27 de novembre de 1925) va ser un arquitecte català. Titulat el 1888. El 1892 fou nomenat arquitecte de la diòcesi de Solsona, càrrec que posseí fins a la seva mort. El 1894 fou arquitecte municipal a Sant Joan d'Horta i treballà també per a Sant Martí de Provençals. Posteriorment, es va incorporar a l'Ajuntament de Barcelona.
És considerat un dels pioners en la utilització del sistema constructiu de ciment armat per als treballs d'arquitectura. Es va fer amb la patent del "Sistema Monier", introduïda a Espanya per Francesc Macià i va crear "Claudio Durán, Sociedad en Comandita" per aplicar-ho, empresa de la que tenim notícia l'any 1900. Va projectar i dirigir la construcció d'obres civils i religioses, com esglésies parroquials, capelles, colònies industrials d'importància com la Sedó, cases particulars, ponts, etc. Va ser un personatge actiu dins de la seva professió. Va ocupar càrrecs directius en l'Associació d'Arquitectes de Catalunya.
Part del seu fons personal es conserva a l'Arxiu Fotogràfic de Barcelona. El fons està integrat per fotografies de final del segle xix. Majoritàriament són positius sobre paper a l'albúmina que mostren edificis emblemàtics de Barcelona, de poblacions catalanes, d'algunes de les ciutats més importants d'Espanya i de París. Són imatges de façanes, portalades i detalls arquitectònics que evidencien la riquesa monumental del país. També es troben retrats de personatges anònims i reproduccions d'obres d'art.
Va morir el 27 de novembre de 1925.

## Referències

* 1 2 3 Domènech, Sílvia (dir.); Torrella, Rafel; Ruiz, Montserrat. Barcelona fotografiada: 160 anys de registre i representació: guia dels fons i les col·leccions de l'Arxiu Històric de la Ciutat de Barcelona (CC-BY-SA-3.0). Arxiu Municipal de Barcelona, Institut de Cultura de Barcelona, 2007, p. 198. ISBN 978-84-9850-029-5.
* ↑ San José, J.T., Cuadrado, J., «[http://dx.doi. org/10.3989/ic.13.032. Las patentes en la introducción del hormigón armado en España: caso de estudio de la Alhóndiga de Bilbao]». Informes de la Construcción, 66(534), 2014, pàg. 3.
* ↑ La Veu de Catalunya, 17-06-1900, pàg. 3.
* ↑ Arquitectura y Construcción, 01-01-1909, pàg. 44.
* ↑ La Publicitat, 28-11-1925, pàg. 4.
# Maylandia benetos

Maylandia benetos és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 8,1 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

És un endemisme del llac Malawi (Àfrica oriental).

## Referències

* ↑ ITIS (anglès)
* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, H. R., 1993. The most complete colored lexicon of cichlids. T.F.H. Publications, Neptune City (Estats Units).
* Goldstein, R.J.: Cichlids of the world.T.F.H. Publications Inc. Neptune City, Nova Jersey, Estats Units. Any 1988.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Konings, A. 2001. Malawi Cichlids in their natural habitat. Cichlid Press, Estats Units. 3a edició.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Ribbink, A. 1991. Distribution and Ecology of the Cichlids of the African Great Lakes. Pp. 36-59 a M. Keenleyside, ed. Cichlid Fishes: Behavior, Ecology and Evolution. Londres, Gran Bretanya: Chapman and Hall.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Stauffer, J.R., Jr., N.J. Bowers, K.A. Kellogg i K.R. McKaye, 1997. A revision of the blue-black Pseudotropheus zebra (Teleostei: Cichlidae) complex from Lake Malawi, Africa, with a description of a new genus and ten new species. Proc. Acad. Nat. Sci. Philad. 148:189-230.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Impaya

Impaya era una ciutat del regne de Kuwaliya (Mira-Kuwaliya).
Cap a l'any 1320 aC Arzawa va atacar el regne de Kuwaliya (la part del regne de Mira). Kuwaliya es trobava en mans de Mashwiluwa, cunyat de Mursilis II en guerra contra Arzawa i el primer atac va caure sobre la ciutat d'Impaya. Mashwiluya va rebutjar els atacants, però no els va derrotar, i el rei d'Arzawa va atacar llavors Hapanuwa, la capital.
Va ser incorporada als dominis directes hitites en temps de Mursilis III.

## Referències

* ↑ Garstang, John; Gurney, O.R. The geography of the Hittite Empire. Londres: British Institute of Archaeology at Ankara, 1959, p. 92.
# Metal Gear (joc)

Metal Gear (メタルギア, Metaru Gia) (abreviat com MG) és la primera entrega d'una saga de videojocs amb el mateix nom dissenyada per Hideo Kojima i desenvolupat per Konami. Va sortir a la venda al 1987.
Argumentalment està situada després de Snake Eater (mgs3). El Projecte Enfants Terribles ja fa temps que es va produir i Big Boss està al comandament de la nova unitat Fox HOund. Solid Snake, un dels fills/clons del Big Boss rep una missió per part de Fox Hound, tot i que ell ignora la identitat del seu cap. Finalment, s'adona que la fortalesa Outer Heaven on s'ha d'infiltrar està comandada per BIg BOss, que lluny de ser l'heroi llegendari que va ser temps enrere, ara pretén dominar el món amb el robot Metal Gear T-55. Solid aconsegueix eliminar el Metal Gear i derrota al seu pare biològic.

## Referències

* ↑ Vincent, James. «Metal Gear Survive is Konami's first Metal Gear game without Hideo Kojima» (en anglès). The Verge, 17-08-2016. [Consulta: 12 juliol 2020].