OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Marta Bizcarrondo Albea

Marta Bizcarrondo Albea (Sant Sebastià, 1947 - Madrid, 2007) va ser una historiadora i escriptora basca, catedràtica d'Historia Contemporània i vicerectora a la Universitat Autònoma de Madrid, especialitzada en l'època contemporània.
Estudiant de Ciències Polítiques a la Complutense, es va implicar activament dins l'agrupació socialista i antifranquista Euskadiko Sozialisten Batasuna, branca basca del Frente de Liberación Popular i, més tard, el 1968 en la seva condició de delegada cultural del sindicat SDEUM —Sindicato Democrático de Estudiantes de la Universidad de Madrid—, va organitzar un recital de Raimon a Madrid. Els anys d'investigació i docència a la universitat els dedicà a estudiar la dependència del comunisme espanyol respecte de la Internacional Comunista, l'autonomisme cubà a finals del segle xix i el socialisme dels anys 1930.Va escriure i publicar diversos articles a revistes, com Entre la sumisión y la independencia, Democracia y revolución en la estrategia socilista de la Segunda República o De las Alianzas Obreras al Frente Popular; va escriure els llibres Entre la democracia y la revolución, 1931-1936, Octubre del 34 o Cuba/España entre d'altres, i va participar en moltes obres col·lectives com La Komintern y España, Los orígenes del feminismo socialista en España, Juan Negrín: entre dos comunismos o Socialistas y comunistas ante la unidad: Las alianzas obreras en 1935, diverses d'elles en investigació conjunta amb el seu marit, el també historiador Antonio Elorza Domínguez.

## Referències

* ↑ «Marta Bizcarrondo». Siglo XXI de España Editores, S.A. [Consulta: 8 setembre 2015].
* 1 2 3 4 5 Elorza, Antonio. «Marta Bizcarrondo, historiadora». El País. EDICIONES EL PAÍS S.L.. [Consulta: 8 setembre 2015].
* ↑ Asociación "Mujeres en la Transición Democrática", 1999, p. 438.
* 1 2 ELORZA, ANTONIO; ELORZA, ANDER. «El linaje de 'Vilinch'». El Diario Vasco. DIARIOVASCO.COM DIGITAL VASCA, S.A.. [Consulta: 8 setembre 2015].
* 1 2 3 «Marta Bizcarrondo Albea». Dialnet. Fundación Dialnet. [Consulta: 8 setembre 2015].

## Bibliografia

* Asociación "Mujeres en la Transición Democrática". Españolas en la transición: de excluidas a protagonistas, 1973-1982. Biblioteca Nueva, 1999. ISBN 9788470307263.
# Menachem Bello

Menachem Bello (Tel-Aviv, 26 de desembre de 1947), també anomenat Miko Bello, fou un futbolista israelià de la dècada de 1970.
Fou 57 cops internacional amb la selecció israeliana amb la qual participà en la Copa del Món de Futbol de 1970. Pel que fa a clubs, defensà els colors de Maccabi Tel-Aviv.

## Referències

* ↑ Menachem Bello a worldfootball.net
* ↑ Menachem Bello a National-Football-Teams.com (anglès)
# Maryetta

Maryetta és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat d'Oklahoma. Segons el cens del 2000 tenia 138 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Maryetta tenia 138 habitants, 47 habitatges, i 33 famílies. La densitat de població era de 29,8 habitants per km².
Dels 47 habitatges en un 40,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 42,6% hi vivien parelles casades, en un 21,3% dones solteres, i en un 27,7% no eren unitats familiars. En el 25,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 12,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,94 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,59.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,5% tenia menys de 18 anys, un 16,7% entre 18 i 24, un 25,4% entre 25 i 44, un 18,8% de 45 a 60 i un 11,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 30 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 96,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 16.875 $ i la renda mediana per família de 21.250 $. Els homes tenien una renda mediana de 16.667 $ mentre que les dones 15.000 $. La renda per capita de la població era de 7.916 $. Entorn del 21,9% de les famílies i el 36,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Maryetta». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Maryetta». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 10 agost 2010].
# Menengiç kahvesi

Menengiç kahvesi (significa "cafè de terebint" en turc) és una beguda calenta de la cuina turca. Es fa amb terebint (menengiç) que són festucs salvatges. Es prepara igual que cafè turc, utilitzant els festucs en comptes de grans de cafè. Es pot fer amb llet en comptes de l'aigua. El Cafè de menengiç és comú en les regions de Mediterrània i Anatòlia del Sud-est de Turquia.

## Vegeu també

* Cafè turc

## Referències

* ↑ HASAN SALKI. BİTKİLER VE ŞİFALARI. Hasan SALKI, p. 6–. GGKEY:N6FU4UEA2C5.
* ↑ http://elazig.tkdk.gov.tr/Docs/elazigTKDK130034238616014236.pdf Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
# Menen

Menen (francès Menin) és un municipi belga de la província de Flandes Occidental a la regió de Flandes.

## Seccions

| # | Nom | Extensió | Població (2006) |
| I (V) (VI) | Menen - Menen - De Barakken - Ons Dorp | 16,49 | 19.246 |
| II | Lauwe | 8,80 | 8.357 |
| III (IV) | Rekkem - Rekkem - Paradijs | 7,90 | 4.813 |

## Evolució demogràfica

Font:NIS
Fusió el 1977 amb Lauwe i Rekkem (+12.616 habitants)

## Localització

* a. Moorsele (Wevelgem)
* b. Wevelgem (Wevelgem)
* c. Marke (Kortrijk)
* d. Aalbeke (Kortrijk)
* e. Moeskroen
* f. Neuville-en-Ferrain
* g. Halluin
* h. Wervik
* i. Geluwe (Wervik)
# Michael Gordon

Michael Gordon, de nom real Irving Kunin Gordon (Baltimore, Maryland, Estats Units, 6 de setembre de 1909 - Century City, Los Angeles, Califòrnia, 29 d'abril de 1993) va ser director de cinema estatunidenc. És l'avi de l'actor Joseph Gordon-Levitt.

## Biografia

Michael Gordon va néixer a Baltimore a Maryland, amb el nom d'Irving Gordon Kunin, en una família de religió jueva. Després de graduar-se a la Universitat Yale, va començar la seva carrera als anys 1940 com a director de diàlegs i després com a editor, començant el 1942 com a director.
Fins al 1948 dirigeix pel·lícules de la sèrie B de baix pressupost, però en el mateix any va supervisar la direcció de dues obres notables, Another Part of the Forest (1948) i An Act of Murder (1948), un melodrama ombrívola am Fredric March. A l'any següent es va rodar The Lady Gambles (1949) amb Barbara Stanwyck i un molt jove Tony Curtis.
No obstant això, 1950 va ser el seu any d'or, gràcies a Cyrano de Bergerac (1950), que va permetre José Ferrer guanyar un oscar al millor actor. El 1951 Gordon va rodar les dues últimes pel·lícules abans que el maccarthisme posés en perill la seva carrera, deixant-lo inactiu. La primera va ser I Can Get It for You Wholesale(1951), amb Susan Hayward, una comèdia que explica amb realisme extrem el món absolutament sense escrúpols del comerç (el guió era Abraham Polonsky, un altre perseguits pel maccarthisme), mentre que en el següent The Secret of Convict Lake (1951) el director semblava suggerir que hi ha circumstàncies en què és convenient que mentir a la llei per fomentar la justícia popular. De 1951 a 1959 la seva pertinença a diferents associacions d'"esquerra" impedeix treballar a Gordon i el seu retorn als escenaris va tenir lloc el 1959 amb Pillow Talk, comèdia amb Doris Day i Rock Hudson. A aquesta pel·lícula van seguir altre molt incisives, gairebé totes comèdies, amb l'excepció de l'espectacular Portrait in Black (1960), amb Lana Turner. Es va retirar dels escenaris en els principis dels anys 1970.

## Filmografia

* 1942: Boston Blackie Goes Hollywood
* 1942: Underground Agent
* 1943: One Dangerous Night
* 1943: Crime Doctor
* 1947: The Web
* 1948: Another Part of the Forest
* 1948: An Act of Murder
* 1949: The Lady Gambles
* 1950: Woman in Hiding
* 1950: Cyrano de Bergerac
* 1951: I Can Get It for You Wholesale
* 1951: The Secret of Convict Lake
* 1952: All Hallowe'en
* 1959: Pillow Talk
* 1960: Portrait in Black
* 1962: Boys' Night Out
* 1963: For Love or Money
* 1963: Move Over, Darling
* 1965: A Very Special Favor
* 1966: Texas Across the River
* 1968: The Impossible Years
* 1970: How Do I Love Thee?

## Referències

* ↑ «biografia de Michael Gordon». The New York Times.
* ↑ «biografia de Michael Gordon». The New York Times.
* ↑ «filmografia de Michael Gordon». The New York Times.
# Missió de les Nacions Unides a Timor Oriental

La Missió de les Nacions Unides a Timor Oriental (UNAMET) va ser una missió de pau de les Nacions Unides establerta mitjançant la Resolució 1246 l'11 de juny de 1999 per a un període fins al 31 d'agost de 1999. Mitjançant la Resolució 1257 del 3 d'agost UNAMET fou estesa fins al 30 de setembre de 1999.

## Mandat

Organitzar i dirigir una consulta popular a Timor Oriental sobre la base d'una votació directa, secreta i universal, per determinar si el poble de Timor Oriental acceptava el marc constitucional proposat que preveu un acord especial autonomia per a Timor Oriental dins de la república unitària d'Indonèsia o rebutja la proposta d'autonomia especial, que condueix a la separació de Timor Oriental d'Indonèsia, d'acord amb l'Acord General i permetre que el Secretari General hagi aprovat la seva responsabilitat segons el paràgraf 3 de l'Acord de Seguretat.

## Personal

* Representant personal del secretari general: ambaixador Jamsheed Marker (Pakistan)
* Representant especial del secretari general i cap de missió: Sr. Ian Martin (Regne Unit)
* Representant Personal Adjunt del Secretari General: Sr. Francesc Vendrell i Vendrell (Espanya)
* Cap de Policia Civil: el Comissari Alan Mills (Austràlia)
* Cap d'Oficial d'Enllaç Militar: General de Brigada Rezaqul Haider (Bangladesh)
* Comissaris electorals: Patrick A. Bradley (Irlanda), Johann Kriegler (Sud-àfrica) i Bong-Scuk Sohn (Corea del Sud)
* Director Electoral: Jeff Fischer (Estats Units)
* Director administratiu: Johanes Wortel (Països Baixos)
* Director Polític: Sra. Beng Yong Chew (Singapur)
* Cap d'informació pública: David Wimhurst (Canadà)
Estava compost per un personal internacional de 210 persones (242 en ple desplegament), 50 militars d'enllaç, 422 voluntaris de l'ONU i una policia civil de 271 membres, així com 668 membres locals. Els principals estats contribuïdors foren: Argentina, Austràlia, Àustria, Bangladesh, Brasil, Canadà, Egipte, Ghana, Irlanda, Itàlia, Japó, Jordània, Malàisia, Moçambic, Nepal, Nova Zelanda, Pakistan, Filipines, Portugal, República de Corea, Rússia, Senegal, Espanya, Suècia, Tailàndia, Regne Unit, Uruguai, EUA, Zimbabwe

## Referències

* ↑ United Nations Security Council Resolution 1246 S-RES-1246(1999) in 1999 (retrieved 6 setembre 2008)
* ↑ United Nations Security Council Resolution 1257 S-RES-1257(1999) in 1999 (retrieved 6 setembre 2008)
* ↑ Elisabete Cortes Palma. «Portugal em Timor-Leste: INTERFET e UNTAET». Anuário Janus. Observatório de Relações Exteriores da Universidade Autónoma de Lisboa.
* ↑ (anglès) David Stevens: Strength through diversity: The combined naval role in Operation Stabilise, Working paper No. 20, Sea Power Centre - Australia Arxivat 2012-09-10 a Wayback Machine.

## Bibliografia

* Martin, Ian; Alexander Mayer-Rieckh «The United Nations and East Timor: From Self-Determination to State-Building». International Peacekeeping, 12, 1, Spring 2005, pàg. 125–145. DOI: 10.1080/1353331042000286595.
# Menú

«Menú» té aquests significats:
* Menú (revista) suplement del diari mexicà El Universal
* Menú (restaurant), llista oferta als restaurants en el que es mostra als clients les opcions disponibles
* Menú del dia, menú preparat dins d'una oferta limitada i sota un semblant preu
* Menú turístic, tipus de menú ofert als turistes per tal de poder reproduir els estereotips d'una cultura culinària
* Menú (informàtica), finestra amb diferents opcions
* En la història militar Operation Menu
* Menú Min, és un déu lunar, de la fertilitat i la vegetació, déu de la pluja, protector dels comerciants i els miners, en la mitologia egípcia
# Miquèu Camelat

Miquèu Camelat (Arrens, Alts Pirineus, 26 de gener de 1871 - Tarba, Alts Pirineus, 1962) fou un escriptor occità, en la varietat gascona. Fou un dels escriptors més prestigiosos de Gascunya arran de la seua obra mestra: Belina. Era fill d'un sabater i en acabar l'educació secundària en el petit seminari de Saint-Pé-de-Bigorre, rebutja la idea d'ordenar-se sacerdot i torna a casa el 1887, on es dedica en cos i ànima al gascó i a la seva literatura. Aleshores coneix l'obra del Felibritge i rebrà una forta influència de l'obra de Frederic Mistral.
En 1890 fou guardonat amb un primer premi de poesia en la Felibrejada de Tarba i coneix Simin Palay, amb qui edita en 1893 el Armanac Gascoun. Decideix llavors abandonar el gascó lavedanès del seu poble i començar a conrear el bearnès, la qual cosa li permetrà ser llegit a tota Gascunya. En 1896, participa en la fundació de l'Escole Gastoû Febus, regida pel Felibritge gascó, i també la seva revista Reclams de Biarn e Gascounhe en 1897. En aquest mateix any es casa amb Caterina Augé i s'instal·la definitivament a Arrens, on exercirà d'alcalde del 1900 al 1904. La parella tindrà quatre fills, dos dels quals moriran de petits. Des de 1910 fins a 1914 dirigí la publicació bimensual popular gascona La Bouts de la Terre, amb una línia més autonomista que Reclams...
Després d'haver estat cridat a files durant la Primera Guerra Mundial, entaula amistat amb el poeta Andreu Pic. Morí el 19 de novembre de 1962, als 91 anys, a casa de la seva filla, a Tarba

## Obres

* L'espiga aus dits (1934)
* Lola (1924)
* Belina (1890)
* Mourte e Bibe (1930)
* Gastou Febus (1936)
* Et piu-piu dera ma laguta (1895)
* Griset nouste(1911)
* Roubi lou sounadou
* A l'aygue douce nou-b hidet
# Miqui Puig

Miqui Puig (l'Ametlla del Vallès, 27 de juny de 1968) és un músic català. Es va donar a conèixer al capdavant del grup Los Sencillos, al final dels anys 1980, amb el qual va publicar sis àlbums.
Més endavant va publicar alguns discs en solitari abans de participar com a presentador o jurat en diversos concursos de talents per a televisió. El 2012 va participar en l'espectacle musical Canciones que hacen bum (y otras memorias pop), una coproducció del Festival SOS Murcia, el Taller de Músics de Barcelona i Buenritmo.
Actualment dirigeix la seva pròpia productora musical LAV Records, i presenta a ICat el programa de ràdio diari dedicat a la música de ball Pista de fusta.

## Discografia
### Amb Los Sencillos

* De placer! (1990)
* Encasadenadie (1992)
* Seres positivos (1993)
* Los Sencillos (1996)
* Bultacos y montesas (1997)
* Colección de favoritas (1999)

### En solitari

* Casualidades (2004)
* Miope (2007)
* Mis favoritas (2008)
* Imparell (2008)
* Homenaje a Barcelona (2010)
* Escuela de capataces (2017)
* 15 canciones de amor, barro y motocicletas (2019)
* Miqui Puig canta vol. 7 (2022)

## Referències

* ↑ Garrigós, Jordi. «La gent es pensa que vull ser famós, però és tot el contrari». Ara, 07-03-2019. [Consulta: 30 desembre 2022].
* ↑ Amado, Ferran. «La meva vida és un paio que ho peta de jove i després passa la gran travessia del desert». Enderrock.cat, 01-07-2022. [Consulta: 30 desembre 2022].
* ↑ «Miqui Puig disuelve Los Sencillos y se lanza en solitario» (en castellà). La Vanguardia, 21-08-2002. [Consulta: 30 desembre 2022].
* ↑ «Miqui Puig estrena el espectáculo “Canciones que hacen bum (y otras memorias pop)”» (en castellà), 03-05-2012. [Consulta: 30 desembre 2022].
* ↑ «Miqui Puig». Catalan Sounds. (Institut Ramon Llull). Arxivat de l'original el 2015-11-25. [Consulta: 21 novembre 2015].
* ↑ «Pista de fusta». Catalunya Ràdio. [Consulta: 26 abril 2021].
* ↑ Alonso, Sebas E. «Miqui Puig & ACP / 15 canciones de amor, barro y motocicletas» (en castellà), 03-04-2019. [Consulta: 30 desembre 2022].
* ↑ Lacasa, Blanca. «Vengo de una estirpe sin papás ricos, tengo el miedo de dónde va a salir el dinero para los discos» (en castellà). El País, 27-06-2022. [Consulta: 30 desembre 2022].
# Maurice Geldhof

Maurice Geldhof (Moorslede, 22 de novembre de 1905 - 26 d'abril de 1970) va ser un ciclista belga, professional entre 1927 i 1929. En el seu palmarès destaca una victòria d'etapa al Tour de França de 1927, edició que finalitzà en la 10a posició final.

## Palmarès

* 1927
** 1r a la Marsella-Lió
** Vencedor d'una etapa al Tour de França
* 1929
** 7è a la Bordeus-París

### Resultats al Tour de França

* 1927. 10è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 1928. Abandona (17a etapa)
* 1929. Abandona (13a etapa)

## Referències

* ↑ «GELDHOF Maurice». [Consulta: 7 novembre 2022].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Maurice GELDHOF» (en italià). [Consulta: 7 novembre 2022].

## Enllaços externs

* Palmarès de Maurice Geldhof a siteducyclisme.net
# Miguel Luis Álvarez Ayala

Miguel Luis Álvarez Ayala (30 de desembre de 1987) és un ciclista mexicà, professional des del 2016 i que des del 2023 corre pel Forte Petrolike-Androni Giocattoli.

## Palmarès

* 2012
** Vencedor d'una etapa a la Volta del Districte Federal
* 2013
** Vencedor de 2 etapes a la Volta del Districte Federal

## Referències

* ↑ «Miguel Luis Álvarez Ayala» (en anglès). Unió Ciclista Internacional. [Consulta: 21 gener 2024].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a procyclingstats.com
# Miguel López Tortosa

Miguel López Tortosa (Villacarrillo, 20 de desembre de 1946) és un professor i polític català d'origen andalús establert a Tarragona.

## Trajectòria

Estudià física a la Universitat de Barcelona i s'establí a Tarragona. on ha estat professor numerari de l'Institut d'Ensenyances Integrades. Després ha estat professor contractat de la Facultat de Medicina de la Universitat de Barcelona.
A les eleccions al Parlament de Catalunya de 1980 fou elegit diputat del PSUC per la circumscripció de Tarragona. Dins del Parlament de Catalunya fou membre de la comissió d'Indústria, Energia, Comerç i Turisme i membre de la Comissió de Política Territorial.

## Referències

* ↑ Diputats del Parlament de Catalunya en la I Legislatura p. 72
# Mcconnel·lita

La mcconnel·lita és un mineral de la classe dels òxids que pertany al grup de la delafossita. Va rebre el seu nom l'any 1967 per Charles Milton, Daniel E. Appleman, Edward Ching-Te Chao, Frank Cuttita, Joseph I. Dinnin, Edward J. Dwornik, Margaret Hall, Blanche L. Ingram i Harry J. Rose, Jr. en honor del Dr. Richard Bradford McConnell (1903-1986), ex director de la British Geological Survey de Guyana.

## Característiques

La mcconnel·lita és un òxid de fórmula química CuCrO₂. Cristal·litza en el sistema trigonal. Es troba en forma d'intercreixements paral·lels amb grimaldiïta en cristalls romboèdrics tabulars, d'aproximadament 1 mil·límetre; també se'n troba en forma d'agregats granulars de cristalls intercrescuts. La seva duresa a l'escala de Mohs és 5,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la mcconnel·lita pertany a «04.AB: Òxids amb proporció Metall:Oxigen = 2,1 i 1:1, amb Catió:Anió (M:O) = 2:1 (i 1,8:1)» juntament amb els següents minerals: crednerita, tenorita, delafossita, bromellita, zincita, bunsenita, calç, manganosita, monteponita, períclasi, wüstita i pal·ladinita.

## Formació i jaciments

Es troba en forma de grans fins fent intercreixements amb altres minerals òxids-hidròxids de crom, en llambordes al·luvials. Sol trobar-se associada a altres minerals com: bracewel·lita, eskolaïta, grimaldiïta o guyanaïta. Va ser descoberta l'any 1976 al riu Merume, a Kamakusa (Districte de Mazaruni, Guyana). També ha estat descrita a un altre indret, al Tsumeb (regió d'Oshikoto, Namíbia).

## Referències

* ↑ «Mcconnellite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 3 abril 2016].
* 1 2 «Mcconnellite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. [Consulta: 3 abril 2016].
# Mcalpineïta

La mcalpineïta és un mineral de la classe dels sulfats. Cristal·litza en el sistema cúbic i la seva fórmula és: Cu₃(Te$^{6+}$O₆) o Cu₃TeO₆·(H₂O). Va ser descobert l'any 1994 a la seva localitat tipus: mina McAlpine, Tuolumne, Califòrnia, EUA. Va ser anomenada així per la seva localitat tipus (mina McAlpine). Sovint presenta impureses de plom, níquel i silici.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la mcalpineïta pertany a «07.DE: Sulfats (selenats, etc.) amb anions addicionals, amb H₂O, amb cations de mida mitjana només; sense classificar» juntament amb els següents minerals: mangazeïta, carbonatocianotriquita, cianotriquita, schwertmannita, tlalocita, utahita, coquandita, osakaïta, wilcoxita, stanleyita, hidrobasaluminita, volaschioita, zaherita, lautenthalita i camerolaïta.

## Referències

* 1 2 «Mcalpineite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 20 juliol 2015].
* 1 2 «Mcalpineite Mineral Data» (en anglès). Webmineral. [Consulta: 20 juliol 2015].
* ↑ Carbone, C., Basso, R., Cabella, R., Martinelli, A., Grice, J.D. and Lucchetti, G. (2013) Mcalpineite from the Gambatesa mine, Italy, and redefinition of the species. American Mineralogist, 98, 1899-1905.
# Minla cua-roja

La minla cua-roja (Minla ignotincta) és un ocell de la família dels leiotríquids (Leiothrichidae) i única espècie del gènere Minla Hodgson, 1837.

## Hàbitat i distribució

Viu entre la malesa del bosc, a l'Himàlaia, al nord-est de l'Índia des del centre del Nepal cap a l'est fins Arunachal Pradesh cap al sud fins al sud-est de Bangladesh, Manipur i Nagaland, sud-est del Tibet, oest, nord-est, sud i est de Myanmar, sud-oest de la Xina a l'oest i sud-est de Yunnan, sud-oest i sud-est de Szechwan, sud d’Hunan i nord de Kwangsi, i nord del Vietnam al nord-oest de Tonquín.

## Taxonomia

Antany ubicat a la família dels timàlids (Timaliidae). Al gènere Minla s'incloïa també Minla strigula, que va ser ubicada a Actinodura, arran els treballs de Cibois et al. 2018.

## Referències

* ↑ «Minla cua-roja». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/12/2021(català)
* ↑ A Cibois, M Gelang, P Alström, E Pasquet, J Fjeldså, PGP Ericson, U Olsson. 2018. Comprehensive phylogeny of the laughingthrushes and allies (Aves, Leiothrichidae) and a proposal for a revised taxonomy. Zoologica scripta. Volum 47, 428-440