OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Territori Federal de Lagos

El territori federal de Lagos (o Territori de Lagos) fou una entitat que es va establir el 7 de juliol de 1954 ocupant 70 km² a Lagos Island i Lagos Mainland, segregat de la colònia de Lagos. La resta de la colònia va quedar dins de la regió Occidental de Nigèria. Des de 1957 el territori federal de Lagos va ser governat per un ministre especial, i va ser com la quarta regió de Nigèria però amb un administració diferent i menys autònoma i un govern resultant del conjunt del país i no de la pròpia Lagos. Els dos ministres que la van governar van pertànyer al Congrés dels Pobles del Nord. El 1966 el cop d'estat militar va deixar la ciutat com qualsevol altra del país, fins que es va formar l'estat de Lagos el 1967.

## Oficial Administratiu en cap

* 1956 - 1957 T.F. Barker

## Ministres d'Afers de Lagos

* 1957 - 1960 Muhammadu Ribadu
* 1960 - 1966 Mallam Musa Yar'Adua

## Referències

* Worldstatesmen
# Farah Zeynep Abdullah

Farah Zeynep Abdullah (Istanbul, 17 d'agost de 1989) és una actriu turca de cinema i televisió. Farah Zeynep Abdullah va fer part dels seus estudis a la seva ciutat natal, i part a Londres. Va assolir la fama internacional amb la sèrie de televisió "Öyle Bir Geçer Zaman ki", també coneguda com a "Mar d'amors" en els països hispanoparlants, on va jugar com a Aylin, la protagonista d'un amor desesperat.

## Referències

* ↑ https://www.haberturk.com/kultur-sanat/sinema/oyuncu/farah-zeynep-abdullah-filmleri%5BEnllaç+no+actiu%5D
* ↑ «Farah Zeynep Abdullah kimdir, kaç yaşında? Farah Zeynep Abdullah filmleri» (en turc), 10-07-2020. [Consulta: 1r octubre 2024].
* ↑ «‘I took a gap year and became a film star’» (en anglès), 08-06-2020. [Consulta: 1r octubre 2024].
* ↑ «Conoce a Farah Abdullah, la princesa Farya Bethlen de Kösem» (en castellà), 07-02-2020. [Consulta: 1r octubre 2024].
* ↑ «Farah Zeynep Abdullah kimdir, kaç yaşında? Farah Zeynep Abdullah'ın hayatı ile ilgili bilgiler» (en turc), 03-04-2020. [Consulta: 1r octubre 2024].

## Enllaços externs

* "Ser una dona bella o sexy no m'interessa, intento ser un bon humà" (Entrevista amb Farah Zeynep Abdullah) (turc)
* "La vida és bonica i ser feliç és una elecció personal" (Entrevista amb Farah Zeynep Abdullah) (turc)
* "Recentment m'adono que moltes coses que no em van importar abans si són violència" (Entrevista amb Farah Zeynep Abdullah) (turc)
* Entrevista amb l'actriu per Ayşe Arman (turc)
# Eleccions presidencials de São Tomé i Príncipe de 1991

Les primeres eleccions presidencials van tenir lloc a São Tomé i Príncipe el 3 de març de 1991, ja que anteriorment el president havia estat elegit per l'Assemblea Nacional. Al final, només un candidat, Miguel Trovoada, es va postular per al càrrec, i va ser elegit sense oposició. Va jurar com a segon president de São Tomé i Príncipe el 3 d'abril.

## Candidats

Tres candidats van manifestar la seva intenció de participar en les eleccions; Miguel Trovoada, antic Primer Ministre hi participava com a independent (amb el suport de PCD-GR i CODO), Monso dos Santos del Front Democràtic Cristià (FDC) i Guadalupe de Ceita, una candidata independent. Manuel Pinto da Costa, president des de la independència en 1975, va declarar que es presentaria a les eleccions i que es retirava de la política. El MLSTP-PSD no va presentar un candidat alternatiu.
En febrer, menys d'un mes abans de les eleccions, tant Monso dos Santos com Guadalupe de Ceita retiraren llurs candidatures i deixaren Trovoada com a únic candidat. La participació fou del 60,0%.

## Resultats

| Candidat | Partit | Vots | % |
| Miguel Trovoada | Independent | 26.604 | 100 |
| Invàlids/en blanc | Invàlids/en blanc | 5.919 | - |
| Total | Total | 32.523 | 100 |
| Font: Nohlen et al. ||||

## Referències

* ↑ Nohlen, D, Krennerich, M & Thibaut, B (1999) Elections in Africa: A data handbook, p748 ISBN 0-19-829645-2
# Muhàmmad III ibn al-Mamun

Muhàmmad III ibn al-Mamun (Mawlay Mahàmmad ibn al-Shaykh o estrictament Mawlay Mahummad ibn Mahàmmad al-Xaykh, que era el nom d'al-Mamun abans de ser sultà) fou un efímer sultà sadita a Fes.
A mitjan any 1619 els habitants de la regió d'al-Hibth van proclamar sultà al germà d'Abd Allah ibn al-Mamun, Mawlay Mahammad ibn al-Xaykh conegut com a Zeghuda. Abd Allah va marxar a combatre el rebel però fou derrotat i Mahammad va entrar a Fes (juliol del 1619) sent reconegut sultà (nom convencional Muhammed III ibn al-Mamun). Les seves primeres decisions foren executar a alguns partidaris d'Abd Allah i confiscar els seus béns. Abd Allah es va retirar a Meknès i va reorganitzar les seves forces; atacat per Mahammad, aquest fou ara derrotat i Abd Allah va retornar a Fes (12 d'agost de 1619) i a diferència del seu germà va mostrar clemència i va perdonar tothom. Però poc després els enemics del sultà mataven a Ibn Shuayb, un xeic favorable a Abd Allah i va començar una lluita entre dos bàndols, però després de mesos de lluita es va ajustar la pau el 14 de març de 1620.
Aprofitant aquest disturbis Mahammad ibn al-Shaykh tornava a moure la seva gent. Abd Allah el va atacar i el va derrotar a Beth (1620). Mahummad va fugir; temps després va poder tornar a Fes, vers 1624, i a la mort del seu germà Abd al-Malik ibn al-Mamun va agafar el poder (1627) i controlava la kasba de la ciutat. A la mort de Zaydan ibn Ahmad de Marràqueix el setembre del 1627, un fill d'aquest, Ahmad ibn Zaydan, es va declarar pretendent al sultanat i es va presentar a Fes on va entrar el 15 de novembre i va fer encunyar monedes amb el seu nom. El 16 de juny de 1628 va aconseguir assassinar a traïció Muhammad àlies Zeghuda.

## Referències

* Muhammad al-Saghir ibn al-Hadjdj ibn Abd Allah al-Wafrani, Nozhet-el hādi bi akhbar moulouk el-Karn el-Hadi (Histoire de la dynastie saadienne au Maroc : 1511-1670), traduït i publicat per O. Houdas, Ernest Leroux, París, 1889. En línia a gallica.bnf.fr
# East Orange

East Orange és una població dels Estats Units a l'estat de Nova Jersey. Segons el cens del 2008 tenia 65.390 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, East Orange tenia 69.824 habitants, 26.024 habitatges, i 16.082 famílies. La densitat de població era de 6.859,8 habitants/km².
Dels 26.024 habitatges en un 31,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 26% hi vivien parelles casades, en un 28,8% dones solteres, i en un 38,2% no eren unitats familiars. En el 33% dels habitatges hi vivien persones soles l'11% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,63 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,37.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,1% tenia menys de 18 anys, un 9,8% entre 18 i 24, un 30,1% entre 25 i 44, un 20,8% de 45 a 60 i un 11,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 33 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 74,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 32.346 $ i la renda mediana per família de 38.562 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.905 $ mentre que les dones 30.268 $. La renda per capita de la població era de 16.488 $. Aproximadament el 15,9% de les famílies i el 19,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Fills il·lustres

* Richard Thaler (1945 -) economista, Premi Nobel d'Economia de l'any 2017.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- East Orange». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- East Orange». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Circumfix

El circumfix és un tipus d'afix discontinu, és a dir, un afix consistent en la inserció de dues parts separades en una paraula. Alguns autors consideren que certs neologismes de l'espanyol formats pel procediment morfològic de la parasíntesis són casos de circumfixos. Els circumfixos són habituals en la llengua Malai i Georgià.

## Llengües amb circumfixos

Els circumfixos són molt escassos en les llengües del món, encara que no es restringeixen a una àrea geogràfica determinada. Així trobem circumfixos per marcar el gènere en amazic:
    amazigh '(home) amazic' > tamazight'(dona) amazig'
    rumi '(home) europeu' > tirumit'(dona) europea'
O en la marcació de l'agent en el mapudundun de Xile:
    lelieneo 'em va mirar' / lelieyeo 'ho va mirar'

## Parasíntesis

En espanyol la creació d'algunes paraules mitjançant parasíntesis es realitza mitjançant l'addició simultània d'un prefix i un sufix:
* a- + LEXEMA + -ar, -er, -ir: Anaranjar, aburgesado.
* des- + LEXEMA + -ar, -er, -ir: Descascarillarse.
* en- + LEXEMA + -ar, -er, -ir: Ensuciarse.
Alguns autors han considerat que aquests "afixos dobles" són una forma de circumfixos, encara que existeixen raons per considerar-los més aviat com a afixos dobles que com circumfixos genuïns. La raó és que cadascuna de les parts pot considerar-se que té un significat gramatical distintiu, a diferència dels circumfixos genuïns, els quals no són segmentables en parts més petites amb algun tipus de significat.

## Referències

* ↑ «circumfix». TERMCAT, Centre de Terminologia 2023. Generalitat de Catalunya. [Consulta: 23 abril 2023].
* ↑ Tadmor, Uri. Encyclopedia of Linguistics. Fitzroy Dearborn, 2005, p. 644–647. «Malay-Indonesian and Malayic languages»
* ↑ Colarusso, John. Encyclopedia of Linguistics. Fitzroy Dearborn, 2005, p. 380–383. «Georgian and Caucasian languages»
# Casa al carrer de Dalt, 10 (Pontós)

La Casa al carrer de Dalt, 10 és una obra de Pontós (Alt Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Situada dins del nucli urbà de la població de Pontós, a l'extrem sud-est del nucli urbà, formant cantonada amb els primers edificis del carrer de la Creu.

## Descripció

Edifici cantoner de planta rectangular amb jardí lateral. Presenta la coberta de teula de dos vessants i està distribuït en planta baixa i pis. Consta de tres crugies perpendiculars a la façana, orientada a llevant. Presenta dues galeries superposades situades a la planta baixa i al pis. Cada una està formada per cinc arcs de mig punt bastits en maons (comptant els dos laterals en cada cas), amb les impostes motllurades. Els de la planta baixa reposen en grans pilars rectangulars bastits en pedra i maons, i alguns han estat tapiats per aprofitar més l'espai. A l'interior, la galeria està coberta per voltes d'aresta arrebossades recolzades als pilars i al mur lateral. El gran portal d'accés a l'interior de l'edifici és d'arc de mig punt bastit en maons i presenta la data 1861 a la part superior. La galeria del pis presenta dos dels arcs completament tapiats i la coberta restituïda. La resta de façanes presenten senzilles obertures rectangulars disposades aleatòriament i amb els emmarcaments arrebossats. A l'interior, les estances de la planta baixa estan cobertes per voltes rebaixes bastides amb maons disposats a pla.
La construcció presenta els paraments arrebossats exceptuant la façana principal, que ha estat rehabilitada.

## Referències

* 1 2 3 «Casa al carrer de Dalt, 10». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 14 octubre 2017].
# Torres Neus Guadall

Les Torres Neus Guadall és una obra de Matadepera (Vallès Occidental) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Torres bessones d'una planta. Comparteixen paret mitgera. La coberta és composta, formada per dos trams principals. EL cos major és a doble vessant, mentre el segon, disposat transversalment al primer, forma la façana principal de l'edifici, el tremujal de la coberta és visible des de l'exterior. Les obertures d'aquesta façana són la porta i una finestra, ambdues amb arc de mig punt. El ràfec mostra barbacana de fusta en tot el seu perímetre. La distribució interior dels habitatges és simètrica. Aquesta s'estructura a partir dels corresponents passadissos i habitacions en un sol lateral.

## Història

Promoció de Neus Guadall de l'any 1935 de dues cases, inicialment de lloguer per l'estiueig. Cal destacar que la casa Número 9 va ser des de l'any 1936 la residència d'en Ricard Marlet. Els familiars d'aquest artista, han conservat l'estudi en la seva ubicació original, l'habitació de la façana.

## Referències

* 1 2 «Torres Neus Guadall». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 20 maig 2021].
# Flag de paritat

En els processadors d'ordinador, la bandera de paritat indica si el nombre de bits establerts és parell o senar en la representació binària del resultat de l'última operació. Normalment és un bit únic en un registre d'estat del processador.
Per exemple, suposem una màquina on un indicador de paritat establert indica paritat parell. Si el resultat de l'última operació fos 26 (11010 en binari), la bandera de paritat seria 0 ja que el nombre de bits establerts és senar. De la mateixa manera, si el resultat fos 10 (1010 en binari), la bandera de paritat seria 1.

## Processadors x86

En els processadors x86, el senyalador de paritat reflecteix la paritat només del byte menys significatiu del resultat, i s'estableix si el nombre de bits establerts és parell (dit d'una altra manera, el bit de paritat s'estableix si la suma dels bits és fins i tot). Segons el manual d'Intel 80386, la bandera de paritat es canvia a la família de processadors x86 mitjançant les instruccions següents:
* Totes les instruccions aritmètiques;
* Instrucció de comparació (equivalent a una instrucció de resta sense emmagatzemar el resultat);
* Instruccions lògiques - XOR, AND, OR;
* la instrucció TEST (equivalent a la instrucció AND sense emmagatzemar el resultat).
* la instrucció POPF
* la instrucció IRET
* una instrucció o interrupció que provoca un canvi de tasca de maquinari
En els salts condicionals, s'utilitza el senyalador de paritat, on per exemple, la instrucció JP salta a l'objectiu donat quan s'estableix el senyalador de paritat i la instrucció JNP salta si no està establerta. La bandera també es pot llegir directament amb instruccions com PUSHF, que empeny el registre de banderes a la pila.
Un dels motius habituals per provar el senyalador de paritat és comprovar un indicador x87-FPU no relacionat. La FPU té quatre indicadors de condició (C0 a C3), però no es poden provar directament i, en canvi, s'han de copiar primer al registre de senyals. Quan això succeeix, C0 es col·loca a la bandera de transport, C2 a la bandera de paritat i C3 a la bandera zero. El senyalador C2 s'estableix quan, per exemple, es comparen valors de coma flotant incomparables (NaN o format no compatible) amb les instruccions FUCOM.

## Referències

* ↑ «Flag register in 8085 microprocessor» (en anglès americà), 16-04-2018. [Consulta: 2 desembre 2023].
* ↑ «Flags Register» (en anglès). [Consulta: 2 desembre 2023].
* ↑ «Intel 64 and IA-32 Architectures Software Developer's Manual Volume 1: Basic Architecture» (en anglès) p. 97–98, 01-01-2011.
* ↑ «Flag register of 8086 microprocessor» (en anglès americà), 19-04-2018. [Consulta: 2 desembre 2023].
# Faraj Al-Barasi

Faraj Al-Barasi (Regne de Líbia, 1960 - 8 de novembre de 1989) és un exfutbolista libi de la dècada de 1980.
Fou internacional amb la selecció de futbol de Líbia. Pel que fa a clubs, destacà a Al-Nasr Bengasi.

## Referències

* ↑ كي لا ننسا نجومنا
# De rebus Hispaniae

De rebus Hispaniae o Historia Gothica és una història d'Espanya (geografia) escrita en llatí per l'arquebisbe de Toledo, el navarrès Rodrigo Jiménez de Rada, a la primera meitat del segle xiii (v 1243) per encàrrec del rei Ferran III de Castella.
De rebus Hispaniae consta de nou llibres, que recullen les cròniques de la península des dels primers pobles fins a l'any 1243. Ximénez de Rada va emprar per primera vegada en la historiografia hispana l'ajuda de les fonts andalusines i va desenvolupar una visió de conjunt de tots els territoris peninsulars, tant els regnes d'Aragó, Navarra i Portugal com els de Castella, Lleó i l'antecessor d'aquest, el Regne d'Astúries. Dedica una gran part al domini del Regne visigot de Toledo; el títol del capítol Historia Gothica es va fer extensiu al conjunt de l'obra. Les altres seccions tracten dels diversos pobles d'Espanya (geografia): romans, ostrogots, huns, vàndals, sueus, alans, àrabs, etc.
Aquesta obra va tenir gran acceptació i va ser traduïda a les diferents llengües romàniques. Durant segles ha estat una font crucial per a l'estudi de la història d'Espanya.

## Notes i referències

* ↑ Historia Gothica és el títol pel qual es coneix vulgarment aquesta crònica. L'original llatí porta el títol De rebus Hispaniae. Hom la va conèixer també com a Cronicó del toledà, o Cronicó de les coses succeïdes a Espanya.

## Bibliografia

* JIMÉNEZ DE RADA, Rodrigo. Historia de los hechos de España. Introducción, traducción, notas e índices de Juan Fernández Valverde, Madrid, Alianza Editorial, 1989.
# Demetri de Bizanci

Demetri de Bizanci (en llatí Demetrius, en grec antic Δημητριος) fou un historiador grec autor de dues obres esmentades per Diògenes Laerci, una sobre l'emigració dels gals d'Europa a Àsia en tretze llibres i una altra sobre Ptolemeu II Filadelf i Antíoc I Sòter i de la seva administració de Líbia.
Segons es dedueix de les seves obres devia ser contemporani dels fets i va viure al segle iii aC. És probablement el mateix personatge que el Demetri de Bizanci esmenta com a deixeble de Critó de Piera que va escriure un llibre anomenat περί ποιητῶν (o τερί ποιημάτων) en quatre volums, citat per Ateneu, i dues altres obres trobades a Herculà: περί τινῶν συψητηθέντων δίαιταν i περὶ τᾶς Πολυαίνου ἀπορίας.
A més, no és impossible que aquest filòsof pugui ser el mateix que el que va intentar dissuadir a Cató d'Utica de suïcidar-se, segons Plutarc.

## Referències

* ↑ 6. 7.Demetrius of Byzantium a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 968
# Casa del 18-22 del Carrer de Sant Joan

La Casa del 18 - 22 del Carrer de Sant Joan és un edifici de la vila de Vilafranca de Conflent, a la comarca d'aquest nom, de la Catalunya del Nord.
Està situada en els números 18 a 22 del carrer de Sant Joan, a la zona central-occidental de la vila. Li correspon els números 142 a 145 del cadastre. És un sol edifici, tot i que exteriorment està subdividit en tres cases, la tercera de les quals de doble amplària. És a l'espai situat entre els dos carrerons que comuniquen el carrer de Sant Joan amb la Plaça de l'Església.
És un edifici molt ample, que en les successives reconstruccions s'ha convertit en tres cases separades. Conserva dos pilars que sostenien tres arcades segmentals amb dintell de fusta; les arestes dels muntants eren aixamfranades.

## Referències

* ↑ La casa en els ortofotomapes de l'IGN

## Bibliografia

* Becat, Joan. «189 - Vilafranca de Conflent». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. II. Montoriol - el Voló. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Garrigou Grandchamp, Pierre. «Inventaire des édifices domestiques des XIIe, XIIIe et XIVe siècles à Villefranche de Conflent». A: La maison au Moyen Age. Toulouse: Société archéologique du Midi, 2002.
# Torres Vedras

Torres Vedras és un municipi portuguès, situat al districte de Lisboa, a la regió del Centre i a la Subregió de l'Oeste. L'any 2004 tenia 75.494 habitants. Limita al nord amb Lourinhã, al nord-est amb Cadaval, a l'est amb Alenquer, al sud amb Sobral de Monte Agraço i Mafra i a l'oest amb Oceà Atlàntic.

## Població

Població del concelho de Torres Vedras (1801 – 2004) :
| 1801 | 1849 | 1900 | 1930 | 1960 | 1981 | 1991 | 2001 | 2004 |
| 17 244 | 15 021 | 35 726 | 47 917 | 58 837 | 65 039 | 67 185 | 72 250 | 75 494 |

## Freguesies

* A dos Cunhados
* Campelos
* Carmões
* Carvoeira
* Dois Portos
* Freiria
* Maceira
* Matacães
* Maxial
* Monte Redondo
* Outeiro da Cabeça
* Ponte do Rol
* Ramalhal
* Runa
* Santa Maria do Castelo e São Miguel (Torres Vedras)
* São Pedro da Cadeira
* São Pedro e Santiago (Torres Vedras)
* Silveira
* Turcifal
* Ventosa
# Flacs naixem, flacs vivim...

Flacs naixem, flacs vivim... és una comèdia en tres actes, original de Josep Pous i Pagès, estrenada al teatre Romea de Barcelona, la vetlla del 17 d'octubre de 1919.
L'acció de l'obra passa a la ciutat de Barcelona.

## Repartiment de l'estrena

* L'Amèlia: Elvira Fremont.
* La senyora Balbina: Maria Morera.
* La senyora Gràcia: Maria Guart.
* L'Hermínia: Pepeta Fornés.
* La Lulú: Esperança Ortiz.
* La Laura: Pepeta Gelabert.
* En Rafel: Josep Bruguera.
* El senyor Climent: Domènec Aymerich
* El senyor Pelegrí: Enric Giménez.
* En David: Joaquim Torrents.
* El senyor Fidel: Evarist Pallach.
* En Mateu: Bartomeu Pujol.
* L'Octavi: Miquel Giménez Sales.
* El senyor Sugranyes: Alfons Martí.
* El senyor Nicolau: Emili Ginestet.
* L'Indaleci: Miquel Sirvent.
* Direcció escènica: Enric Giménez

## Referències

* ↑ Publiació de la crítica a La Vanguardia (19 d'octubre de 1919)
# FC Arsenal Tula

El FC Arsenal Tula (en rus: фк Арсенал Тула) és un club de futbol professional rus de Tula, que juga a la lliga russa de futbol. El club es va fundar el 1946, el FC Arsenal Tula va baixar a la lliga russa de futbol el 2014.

## Història

Tot va començar un 5 de setembre de 1923, quan l'equip nacional de Tula va jugar el primer partit del segon campionat de Rússia soviètica a Moscou.

### Antics noms del club

1946, 1949 - Зенит
19459, 1961 - Труд
1962, 1963 - Шахтер
1964, 1973 - Металлург
1974, 1978 - Машиностроитель
1979, 1983 - ТОЗ
2007 - Оружейник
2008, 2011 - Арсенал-Тула (Тульская область)
2012 - снова << Арсенал>>

## Referències

* 1 2 «История клуба». [Consulta: 24 novembre 2021].
# Eleccions generals d'Irlanda del Nord de 1925

Les eleccions generals d'Irlanda del Nord de 1925 es van celebrar el 3 d'abril de 1925 i foren les segones celebrades a Irlanda del Nord. Tot i la incontestable victòria del Partit Unionista de l'Ulster (PUU) de James Craig, va perdre molts vots. Els nacionalistes són el primer partit de l'oposició.

## Resultats

| Partit | Líder | Vot popular | % | Escons | Canvi (de 1925) |
| Partit Unionista | James Craig | 211.622 | 55,0% | 32 | -8 |
| Nacionalistes | Joseph Devlin | 91.452 | 23,8% | 10 | +4 |
| Unionista Independent | | 34.716 | 9,0% | 4 | +4 |
| Republicà Independent | | 20.615 | 5,3% | 2 | |
| Laboristes | | 18.114 | 4,7% | 3 | +3 |
| Tinents no propietaris | | 4.886 | 1,3% | 1 | |
| Associació de Propietaris | | 3.320 | 0,9% | | |

## Referències

* (anglès) Resultats electorals al Parlament del Nord d'Irlanda Arxivat 2017-11-16 a Wayback Machine.