OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Can Mònic

Can Mònic és un conjunt d'edificacions del municipi de Granollers (Vallès Oriental) protegides com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Conjunt de sis habitatges aïllats construïts el 1923 de la tipologia ciutat jardí alineades al carrer en planta baixa. Tenen sòcol de pedra, mentre que la resta és arrebossada. Cobertes a dues aigües amb el capcer trencat. Les finestres, d'estil modernista, estan emmarcades per maó,. Els elements formals (ferro, sanefes i llindes) pertanyen al llenguatge modernista.
Formen part de la Ruta Modernista de Granollers.

## Història

Les torres de Can Monic pertanyen al barri del lledoner, situat a l'extrem Nord de Granollers, molt a prop de les Franqueses del Vallès. El barri del Lledoner estava situat a la vora del Camí Reial, prolongació de l'actual carrer de Corró granollerí, on hi havia un hostal. Amb l'obertura de la nova carretera, la població s'anà establint a les voreres d'aquesta, formant així una perllongació del carrer principal de Granollers i seguint les línies de creixença de Granollers.
El promotor de les sis edificacions, dedicades a famílies obreres, va ser Jaume Corbera i Tiana, empresari granollerí enriquit arran de l'auge de la indústria tèxtil.

## Referències

* 1 2 3 Consell Comarcal del Vallès Oriental «Guia del Modernisme d'estiueig del Vallès Oriental». Guia del Modernisme d'estiueig del Vallès Oriental. Arxivat de l'original el 2017-08-05 [Consulta: 10 setembre 2019]. Arxivat 2017-08-05 a Wayback Machine.
* 1 2 «Can Mònic». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 3 setembre 2015].
# Carrer Barceloneta (Figueres)

El Carrer Barceloneta és un carrer del municipi de Figueres (Alt Empordà). El conjunt del carrer està protegit com a bé cultural d'interès local. Al mateix carrer hi ha la Casa Pou del carrer Barceloneta, també inventariada de manera individual.

## Carrer

S'observa homogeneïtat ambiental per la persistència d'edificacions ordenades amb ritmes regulars d'eixos verticals, emmarcaments, motlluracions i cornises, corresponents a la segona meitat del segle xix, època d'obertura del carrer. Plantes baixes amb portals emmarcats amb llinda o arc rebaixat. Balcons en planta primera i segona. Motllurats i cornises motllurades.

## Referències

* ↑ «Carrer Barceloneta». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 25 gener 2015].
# Can Terrades (Cardedeu)

Can Terrades és una masia del municipi de Cardedeu (Vallès Oriental) protegida com a bé cultural d'interès local. Masia amb teulada de doble vessant, orientada a migdia, al costat de la riera de Cànoves. Havia estat molí, hi resta la bassa a la part del darrere. La façana tanca en angle recte a la dreta, fent annexos que tanquen part del pati. Porta de llinda plana motllurada. Hi ha set finestres, una d'elles duu la data de 1687 amb IHS al mig. Queden restes de l'era i un pou. A la part de llevant, donant a la carretera, escalinata de doble accés de finals XIX-XX, amb una palmera.

## Notes

* ↑ «Can Terrades». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 2 setembre 2015].
# Can Tendre

Can Tendre és una obra de Vilassar de Dalt (Maresme) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Casa de planta baixa i dues plantes pis. Les finestres de la planta primera de la façana principal tenen brancals i ampits de pedra

## Història

Casa urbana construïda al segle xix al damunt d'una casa de dos cossos amb coberta a doble vessant. La casa antiga fou habitada al segle xviii pels Vehil, notaris i posteriorment per la família Blanch.

## Referències

* 1 2 «Can Tendre». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 21 desembre 2019].
# Carlo Galli

Carlo Galli (Montecatini-Terme, 6 de març de 1931 - Roma, 6 de novembre de 2022) fou un futbolista italià de la dècada de 1950.
Fou internacional amb la selecció de futbol d'Itàlia amb la qual participà a la copa del Món de futbol de 1954.
Va jugar durant 16 temporades (305 partits, 111 gols) a la Serie A als clubs U.S. Città di Palermo, AS Roma, AC Milan, Udinese Calcio, Genoa CFC. i S.S. Lazio.

## Referències

* ↑ Carlo Galli Statistics Arxivat 2014-07-16 a Wayback Machine. FIFA. Consultat 22 gener 2010.
* ↑ «Klose 5 gol, l'ultimo in A fu Pruzzo nel 1986» (en italian). La Gazzetta dello Sport, 05-05-2013. [Consulta: 12 maig 2017].
* ↑ «A.C. Milan Hall of Fame: Carlo Galli». A.C. Milan. [Consulta: 12 maig 2017].
* ↑ Carlo Galli a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ Career summary by playerhistory.com
* ↑ Profile at enciclopediadelcalcio.it Arxivat 2016-03-16 a Wayback Machine. (italià)
# Casa Ulldemolins

La Casa Ulldemolins és una obra noucentista de Valls (Alt Camp) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Casa molt estreta. Només hi ha una sola obertura per a cada una de les quatre plantes existents; planta baixa i tres plantes d'habitatges.
Els tres balcons que hi ha tenen una amplada més minsa com més alçada tenen.
L'obra vista alterna amb els esgrafiats que hi ha a la llinda dels balcons i que van de costat a costat de les parets mitjaneres. Aquests esgrafiats presenten element vegelals i dibuixos figuratius.
Al capdamunt, hi ha una petita cornisa.

## Referències

* 1 2 3 4 «Casa Ulldemolins». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 13 novembre 2017].
# Casa Uñó

La Casa Uñó és una obra de Ripoll protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Habitatge format per planta baixa i quatre pisos amb la coberta a dues vessants. L'accés a la casa es fa pel carrer del Monestir. La façana principal crida l'atenció per la presència d'elements ornamentals d'estil neoclàssic; columnes, capitells i petxines.

## Referències

* ↑ «Casa Uñó». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 18 març 2019].
# Casa Turull (Cadaqués)

La Casa Turull és una obra modernista de Cadaqués (Alt Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Situada dins del nucli històric de la població, a la plaça del Doctor Pont, davant la platja Port Alguer o Portdoguer.

## Descripció

Casa cantonera de planta rectangular, distribuïda en planta baixa i dos pisos. Presenta teulada rematada per dues motllures rectilínies, de ceràmica vidrada de color verd, a mode de coronament. Les façanes presenten obertures rectangulars i simples, amb decoració goticitzant a la part superior. Es troben estucades de color marfil, amb els motius decoratius esgrafiats en verd. Presenta un cos lateral adossat, retirat de l'alineació de façana, format per planta baixa, destinada a garatge, i pis superior amb terrassa davantera oberta a la plaça.

## Referències

* 1 2 «Casa Turull». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 16 octubre 2017].
# Casa Joan Ors

La Casa Joan Ors és una obra modernista de Barcelona inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

La Casa Joan Ors s'emplaça al districte de Ciutat Vella, ocupant la cantonada d'una estreta illa de cases de planta rectangular, característica de la xarxa urbana del barri de la Barceloneta. Aquesta illa es troba emmarcada pels carrers Sevilla, Almirall Cervera, Comte de Santa Clara i Sant Carles.
Es tracta d'un edifici d'estreta planta rectangular amb façana als carrers Comte de Santa Clara i Sant Carles. Volumètricament consta de planta baixa i planta pis amb coberta plana transitable. Malgrat la modificació del coronament de l'edifici en època modernista, és fàcilment apreciable la tipologia original de planta baixa i pis de les construccions de la Barceloneta.
La planta baixa presenta dos obertures rectangulars, una a cada façana, que permet l'accés a un local comercial que ocupa gairebé tota la seva superfície. A la banda sud de la façana afrontada al carrer Comte de Santa Clara està situat el portal d'accés, amb emmarcament de pedra, que permet accedir a les escales interiors que pugen al pis superior. El parament d'aquesta planta inferior està recobert per un tradicional estucat de color groc.
La planta superior, on hi ha un habitatge unifamiliar, va ser reformada a principis del segle xx. El parament estucat en blanc recrea un fals carreuat. La façana llarga presenta una composició axial, amb balcó central i finestres als laterals. El balcó presenta una sinuosa barana de ferro forjat. La façana curta presenta una única obertura, amb un balcó idèntic al de la façana llarga.
L'edifici es corona mitjançant una motllura curvilínia que s'aixeca a la part central de cada una de les façanes en forma de capcer coronat per tres flors. Sota els capcers hi ha una mena de rosassa molt ornamentada amb motius florals.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Casa Joan Ors». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 4 desembre 2017].
# Casa Joan Miquel

Casa Joan Miquel és una masia de Vilademuls (Pla de l'Estany) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Masia coberta a dues vessants, de planta baixa i un pis, orientada segons l'eix del carener, de nord a sud. Molt reformada i modificada, amb gran profusió de finestres gòtiques i escuts nobiliaris. A l'angle sud-oest hi ha una torre de planta quadrada coberta a quatre aigües. Els exteriors estan molt enjardinats.

## Història

A l'angle sud-oest hi havia una finestra cantonera ben treballada amb la inscripció: "Pax intrantibus, Joan Miquel a 3 de septembre de 1588". A l'interior es guardava una capella portàtil dedicada a la Verge de Montserrat amb una imatge vestida que data de finals de segle xviii, d'estil rococó. Hi ha unes rajoles que representen a la verge del rosari i una talla de boix de la mateixa advocació del segle xviii.

## Referències

* 1 2 «Casa Joan Miquel». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 setembre 2017].
# Castell d'Alfofra

El castell d'Alfofra és un castell situat al terme municipal de Confrides (Marina Baixa, País Valencià), sobre un escarpat turó conegut com la Penya del Castellet. D'origen musulmà, va haver de ser profundament reformat després de la conquesta cristiana.

## Estat de conservació

Malgrat trobar-se en ruïnes, encara poden observar-se una gran quantitat d'elements del castell. Del seu recinte exterior només es conserven uns pocs llenços, que inclouen una torre quadrada i una altra circular, fundats sobre els cingles del cim. El recinte interior és de majors dimensions, i la seua muralla amb merlets -en la qual s'obri la porta d'accés amb un arc de mig punt- es reforça amb altres dues torres, també una circular i una altra quadrada.

## Protecció

Sota la protecció de la Declaració genèrica del Decret de 22 d'abril de 1949, i la Llei 16/1985 sobre el Patrimoni Històric Espanyol.
* 1 2 «Inventari General del Patrimoni Cultural Valencià».
# Casa de la Vila (Gelida)

Casa de la Vila és una obra eclèctica de Gelida (Alt Penedès) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

La Casa de la Vila està situada en l'extrem de l'illa que fa xamfrà amb els carrers de la Barceloneta i de Colom. És un edifici públic que consta de soterrani, planta baixa i dos pisos, amb coberta de teula àrab. L'edifici ha estat sotmès a diverses reformes. El seu interès és representatiu, dintre del llenguatge de l'eclecticisme.

## Història

La cronologia de la Casa de la Vila de Gelida va iniciar-se el 1879, any de la col·locació de la primera pedra: l'autor del projecte inicial va ser l'arquitecte Laureà Arroyo i Velasco. D'aquest projecte només va realitzar-se una part. L'any 1924 va distribuir l'interior habilitant-lo per a habitatge, sota projecte de Josep Ros i Ros, arquitecte.

## Referències

* 1 2 «Casa de la Vila». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 22 octubre 2017].
# Casa de la Vila (Begur)

Casa de la Vila és una casa consistorial eclèctica de Begur (Baix Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Situat a la plaça de l'església, és un edifici de planta trapezoïdal, formant per planta baixa i un pis, amb soterrani i terrat. La façana principal és de composició simètrica. Té un pati davanter, amb graons d'accés a la porta principal. Les obertures (tres per planta) són allindades; les del primer pis formen un balcó corregut. Algunes obertures presenten motllures guardapols amb mènsules figuratives. Els coronament és amb cornisa i barana de terrat esglaonada. Són remarcables els elements decoratius de l'interior (paviments, enteixinats, esgrafiats, arrambadors, pintures dels sostres, llar de foc de fusta…), d'estil pre-modernista i modernista.

## Història

L'edifici de Can Sabater, que actualment hostatja la Casa de la Vila, va ser bastit durant la sesgona meitat del segle xix, època en què molts begurencs es van eriquir per l'emigració al Nou Món.és una de les nombroses cases "d'americanos" existents a la vila.

## Referències

* 1 2 «Casa de la Vila». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 9 gener 2019].
# Cavall amb arcs

El cavall amb arcs és un aparell gimnàstic usat en la gimnàstica artística.
És un exercici en la gimnàstica artística practicat només en categoria masculina. El gimnasta, amb les mans recolzades sobre l'aparell, realitza diversos moviments tant amb una cama com amb dues cames. La rutina típica feta amb una cama és la de la tisora, exercici que se sol fer amb les mans agafades a les anelles (arcs) del cavall. El treball realitzat amb dues cames és la rutina principal d'aquest aparell. El gimnasta mou les dues cames unides, fent-les pivotar amb un moviment circular i amb les mans recolzades en qualsevol punt del cavall. L'exercici acaba quan el gimnasta "desmunta" del cavall, desplaçant cames i cos a un costat del mateix i aterrant a terra. Originàriament el cavall era fet de metall i fusta i recobert de pell. Actualment són fets de plàstic o materials sintètics.

## Dimensions

Les mesures de l'aparell són publicades per la FIG a l'opuscle Apparatus Norms.
* Alçada: 115 cm
* Longitud: 160 cm
* Amplada: 35 cm
* Alçada dels arcs: 12 cm
* Distància entre arcs: 40 cm a 45 cm (ajustable)

## Vegeu també

* Gimnàstica artística

## Enllaços externs

* Codi de puntuació Arxivat 2007-09-27 a Wayback Machine.
* Descripció a la FIG Arxivat 2007-03-10 a Wayback Machine.
# .il

.il és l'actual domini de primer nivell territorial (ccTLD) d'Israel, administrat per l'Israel Internet Association. Registrat el 24 d'octubre de 1985, el .il va ser el tercer domini de primer nivell territorial (ccTLD) del món, després de .us i .uk. Actualment, Israel està en procés de reconeixement del domini de primer nivell territorial internacionalitzat ישראל.‏‎.

## Dominis de segon nivell

Existeixen vuit dominis de segon nivell:
* ac.il: institucions acadèmiques
* co.il: entitats comercials
* org.il: organitzacions no comercials
* net.il: proveïdors d'Internet d'Israel
* k12.il: institucions educatives (escoles i guarderies)
* gov.il: entitats governamentals
* muni.il: municipis
* idf.il: Forces de Defensa d'Israel, administrat per Mamram

## Referències

* ↑ «Delegation Record for .IL» (en anglès). Internet Assigned Numbers Authority.
* ↑ «IDN Sunrise Announced For .CO.IL» (en anglès). IDNBlog, 31-08-2010.

## Enllaços externs

* IANA .il whois information (anglès)
* Israeli Internet Association (anglès)
Dominis de primer nivell territorial :
Dominis de primer nivell internacionalitzats :
Alfabet ciríl·lic:
.бел (.bel, Belarús)
.қаз (.qaz, Kazakhstan)
.мкд (.mkd, Macedònia)
.мон (.mon, Mongòlia)
.рус (.rf, gent de parla russa)
.рф (.rus, Rússia)
.срб (.srb, Sèrbia)
.укр (.ukr, Ucraïna)
Alfabet àrab:
الجزائر. (al-Jazā'ir, Algèria)
مصر. (masr, Egipte)
بھارت. (bharat, Índia)
ایران. (Iran)
الاردن. (al-urdun, Jordània)
فلسطين. (filastin, Territoris Palestins)
پاکستان. (pakstan, Pakistan)
قطر. (qatar, Qatar)
السعودية. (al-saudiah, Aràbia Saudí)
سوريا. (sūryā, Síria)
تونس. (tunis, Tunísia)
امارات. (emarat, UAE)
عمان. (Oman)
مليسيا. (maleesya, Malàisia
المغرب. (almahgrib, Marroc)
سودان. (Sudan)
اليمن. (alyemen, Iemen)
Alfabets indis:
.বাংলা (bangla, Bangladesh)
.ভারত (bharôt, Índia)
.भारत (bharat, Índia)
.భారత్ (bharat, Índia)
.ભારત (bharat, Índia)
.ਭਾਰਤ (bharat, Índia)
.இந்தியா (inthiyaa, Índia)
.ලංකා (lanka, Sri Lanka)
.இலங்கை (ilangai, Sri Lanka)
.ไทย (thai, Tailàndia)
.சிங்கப்பூர் (cinkappūr, Singapur)
Caràcters xinesos:
.中国 (Zhōngguó, Xina)
.中國 (Zhōngguó, Xina)
.香港 (Hong Kong)
.台灣 (Taiwan)
.台湾 (Taiwan)
.新加坡 (Xīnjiāpō/Sin-ka-po, Singapur)
Altres alfabets i escriptures del món:
.გე (ge, Geòrgia)
.한국 (Hanguk, Corea del Sud) :
ccTLDs internacionalitzats proposats :
.бг (bg, Bulgària, rebutjat) .κπ (kp, Xipre) .ελ (el, Grècia, rebutjat) ישראל. (yisrael, Israel) .日本 (nippon, Japó) .ລາວ (lao, Laos) :
Altres dominis :
Reservats / sense assignarAssignats / sense úsEn fase de desaparició / Entrada a ISO 3166-1 esborradaRetirats / esborratsProposats
.bl .bq .eh .mf
.bv .gb .sj
.su
.bu .cs .dd .um .yu .zr .an .tp
.ct :
Vegeu també Dominis de primer nivell genèrics :
Viccionari
# Abacost

L'abacost, del francés à bas le costume, va ser la indumentària masculina distinctiva del Zaire, entre 1972 i 1990, com a part del programa d'authenticité de Mobutu Sese Seko. Als zairians se'ls va prohibir portar vestits d'estil occidental per simbolitzar la ruptura amb el passat colonial. L'abacost era un vestit lleuger, portat sense corbata, tot i que de vegades amb cravat. S'assemblava molt a un vestit Mao, i hi hagueren versions de màniga llarga i de màniga curta.
L'abacost va ser vist com l'uniforme dels partidaris de Mobutu, especialment aquells que s'havien beneficiat del seu règim. Quan Mobutu va anunciar una transició a la democràcia multipartidista el 1990, va dir que es permetria el vestit i la corbata occidentals, però va continuar afavorint l'abacost i encara es consideraria el vestit nacional. Posteriorment, quan el govern de transició va ser investit, tots els ministres portaven abacosts.
Arzoni, a Zellik, Bèlgica, va produir els abacosts més elegants del món. Alfons Mertens, empleat d'Arzoni, es va convertir en el sastre personal de Mobutu, fent també uniformes per a ell i la seua comitiva.
L'abacost perdé popularitat després de la caiguda de Mobutu, tot i que a la dècada del 2010 s'hi ha produït certa renaixença.

## Referències

* 1 2 3 Kisangani, Emizet Francois; Bobb, Scott F. Historical Dictionary of the Democratic Republic of the Congo. Scarecrow Press, 2009-10-01. ISBN 978-0-8108-6325-5.
* ↑ Kelly, Sean. America's tyrant: the CIA and Mobutu of Zaire : how the United States put Mobutu in power, protected him from his enemies, helped him become one of the richest men in the world, and lived to regret it. American University Press, 1993. ISBN 978-1-879383-17-3. «The abacost 's tight-fitting Mao- style tunic, tailored with long sleeves and usually worn with a silk scarf at the neck, enhanced Mobutu's erect military bearing. Many of his shorter, more rotund associates fared less well with the abacost.»
* ↑ Zaire: A Country Study POLITICAL REFORM IN THE 1990s - Proclamation of the Third Republic
* ↑ David van Reybrouck. Congo: The Epic History of a People. HarperCollins, 2012, p. 381f. ISBN 978-0-06-220011-2.
* ↑ «Mode : les nostalgiques des années 70 exhument l'Abacost». ADIAC Congo, 02-10-2015. [Consulta: 3 maig 2020].
# Aarab Sebbah Ziz

Aarab Sebbah Ziz (en àrab عرب صباح زيز, ʿArab Ṣabbāḥ Zīz; en amazic ⵄⵕⴱ ⵚⴱⴱⴰⵃ ⵣⵉⵣ) és una comuna rural de la Província d'Errachidia, a la regió de Drâa-Tafilalet, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 19.192 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Aarhus

Aarhus (Århus 1948-2010) és una ciutat danesa de la península de Jutlàndia, és la capital del municipi d'Aarhus que forma part de la regió de Midtjylland, ambdós creats l'1 de gener del 2007 com a part d'una reforma territorial. És la segona ciutat més important de Dinamarca i la més gran situada a la península de Jutlàndia, a més és el port més important del país. Forma part de la Regió metropolitana de l'est de Jutlàndia (Byregion Østjylland) que comprèn 17 municipis i una població de més d'1,2 milions de persones, el que representa al voltant del 23% de la població del país.
Aarhus és una de les ciutats més antigues de Dinamarca, va rebre el privilegi de ciutat el 2 de juliol del 1441, però el seu origen es remunta a mitjan segle viii. El seu nom prové del danès antic Ārōs que es pot traduir per "boca del riu." El nucli antic de la ciutat se situa a la vall del riu Aarhus i hi ha diversos barris situats als turons que envolten la vall. No gaire lluny del centre es troba el bosc de Riis (Riis Skov) i el de Marselisborg, tradicionalment utilitzats amb fins recreatius. Cap a l'oest es troben els llacs de Brabrand (Brabrand Sø) i Årslev Engsø, i al nord el bosc de Mollerup (Mollerup Skov) i el llac Egå Engsø, també destinacions populars dels habitants de la ciutat.
La Universitat d'Aarhus se centra en gran part en la internacionalització, acollint actualment estudiants, professors i investigadors de més de 120 països diferents. Entre els seus antics alumnes destaquen Bjarne Stroustrup (informàtic danès i inventor del llenguatge de programació C++), Frederik (príncep hereu de Dinamarca), Jørgen Vig Knudstorp (president executiu de The Lego Group) i Anders Fogh Rasmussen (exprimer ministre de Dinamarca, exsecretari general de l'OTAN).

## Persones il·lustres

* Ole Rømer (1644 – 1710), astrònom.
* Erik Pontoppidan (1698 - 1764), teòleg i ornitòleg.
* Gunnar Asmussen (1944), ciclista.
* Søren Andersen (1970), futbolista.
* Kim Sønderholm (1973), actor.
* Medina (1982), cantant.
* Ludvig Schytte (1848-1909), compositor.

## Referències

* ↑ Befolkningsforhold i Østjylland Arxivat 2011-07-19 a Wayback Machine., Planlægning over grundvand (Agència de planificació), Miljøministeriet (Ministeri de Medi ambient)
* 1 2 «Aarhus University, Denmark» (en anglès). [Consulta: 13 maig 2022].
* ↑ «Key statistics for Aarhus University» (en anglès). [Consulta: 13 maig 2022].

## Vegeu també

* Aarhus Teater
* Århus Gymnastikforening
* Llista de ciutats de Dinamarca
* Comtat d'Århus
* Den Gamle By
# Abdul Razzaq Ahmed

Abdul Razzaq Ahmed (àrab: عبد الرزاق أحمد بشير) (Bàssora, 1 de juliol de 1940), nom compert Abdul Razzaq Ahmed Basheer (àrab: عبد الرزاق أحمد بشير, ʿAbd ar-Razzāq Aḥmad Baxīr), fou un futbolista iraquià de la dècada de 1970 i posteriorment entrenador de futbol.
Pel que fa a clubs, jugà durant tota la seva carrera a Al-Mina'a. A més fou internacional amb la selecció de futbol de l'Iraq.
El seu germà gran Hadi Ahmed també fou futbolista.

## Referències

* ↑ Abdul Razzaq Ahmed is a coach (in Arabic)
* ↑ Profile of Abdul Razzaq Ahmed (in Arabic)
* ↑ «The history of Iraqi football (1970)» (en arabic), 03-08-2009.
* ↑ «The history of Iraqi football (1972)» (en arabic), 24-08-2009.
* ↑ Abdul-Hassan, Haider. «Frank dialogue with the football legend Hadi Ahmed». Almutmar.com (Arabic edition), 14-05-2006. [Consulta: 14 maig 2006].