OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Acridina

Acridina, C$_{13}$H$_9$N, és un compost orgànic heterocíclic nitrogenat. També es fa servir aquest terme per a descriure els compostos que contenen N triciclic amb carboni (C$_{13}$N tricycle).
L'acridina està estructuralment relacionada amb l'antracè amb un dels grups CH centrals substituïts pel nitrogen. L'acridina és un sòlid incolor. Es va aïllar primer del quitrà d'hulla. És la matèria primera per a fer alguns tints i drogues valuoses. Moltes acridines com la proflavina, també tenen propietats antisèptiques. L'acridina i els seus derivats uneixen l'ADN a l'ARN per la seva capacitat d'intercalació. L'acridina taronja (3,6-dimetilaminoacridine) és un colorant metacromàtic específic d'àcids nucleics útil, per la determinació del cicle cel·lular. L'Acridarsina deriva formalment de l'acridina per substitució de l'àtom de nitrogen per arsènic i l'acridofosfina deriva de l'acridina per substitució del nitrogen per fòsfor.

## Història

L'acridina va ser aïllada primer l'any 1871 per Carl Gräbe i Heinrich Caro.

## Fonts

L'acridina es presenta de manera natural en el quitrà d'hulla per extracció amb àcid sulfúric diluït.
Es coneixen molts processos sintètics per obtenir acridina i els seus derivats. Un mètode general per la síntesi d'acridina és la ciclisació del N-àcid fenilantranílic o àcid 2-(fenilamino)benzoic amb àcid fosfòric.

## Propietats físiques

L'acridina i els seus homolòlegs són compostos estables de caràcter àcid feble. L'acridina té un pKa de 5,6, el qual és similar al de la piridina. L'acridina cristal·litza en agulles que es fonen a 110 °C, irrita la pell i té una fluorescència blava en solució amb les seves sals.

## Propietats químiques

L'acridina combina ràpidament amb iodur d'alquil per a formar iodurs d'acridini que finalment es transformen en N-alquil acridones. Per oxidació amb permangant de potassi dona àcid acridínic C$_9$H₅N(COOH)₂ o àcid carboxílic-1,2-quinolina.

## Relació amb el càncer

Se sap que l'acridina és un carcinogen. causa mutacions en l'ADN.

## Referències

* ↑ Herman RK, Dworkin NB «Effect of gene induction on the rate of mutagenesis by ICR-191 in Escherichia coli». Journal of Bacteriology, 106, 2, maig 1971, pàg. 543–50. PMC: 285129. PMID: 4929867 [Consulta: 15 maig 2010].
* Synthesis of Acridine-based DNA Bis-intercalating Agents Gerard P. Moloney, David P. Kelly, P. Mack Molecules 2001, 6, 230-243 «PDF». open source
* Aquest article incorpora text d'una publicació que es troba en domini públic: Chisholm, Hugh. Encyclopædia Britannica (edició de 1911) (en anglès). 11a ed. Cambridge University Press, 1911.

## Enllaços externs

Plantilla:Wikisourcepar
* Synthesis of acridone in Organic Syntheses 19:6; Coll. Vol. 2:15 «Enllaç». from o-chlorobenzoic acid and aniline in a Goldberg reaction.
* Synthesis of 9-aminoacridine in Organic Syntheses 22:5; Coll. Vol. 3:53. «Enllaç». from N-phenylanthranilic acid.
# Batarà estelat

El batarà estelat (Pygiptila stellaris) és una espècie d'ocell de la família dels tamnofílids (Thamnophilidae) i única espècie del gènere Pygiptila.

## Hàbitat i distribució

Habita la selva humida de les terres baixes des del sud-est de Colòmbia, sud de Veneçuela i Guaiana, cap al sud, a través de l'est de l'Equador i del Perú fins al nord de Bolívia i Brasil amazònic.

## Referències

* ↑ «Batarà estelat». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. REV. 29-12-2010, (català)
# Vódne

Vódne (en (ucraïnès): Водне) és un poble de la República Autònoma de Crimea a Ucraïna, que el 2014 tenia 875 habitants. Pertany al districte de Simferòpol.

## Referències

* ↑ «Об установлении границ поселка Айкаван, сел Ана-Юрт, Дружного, Ивановки, Строгановки, Трудового Трудовского сельского совета (Симферопольский район) Автономной Республики Крым». Arxivat de l'original el 2015-12-22.
* ↑ «Приказ Минкомсвязи России «О внесении изменений в Российскую систему и план нумерации, утвержденные приказом Министерства информационных технологий и связи Российской Федерации от 17.11.2006 № 142»». Минкомсвязь России. Arxivat de l'original el 2017-07-05. [Consulta: 24 juliol 2016].
* ↑ «Новые телефонные коды городов Крыма». Крымтелеком. Arxivat de l'original el 2016-05-06. [Consulta: 24 juliol 2016].
# Sali (mitologia)

Sali, segons la mitologia romana, s'identifica amb un company d'Eneas. Tan aviat se'l fa nascut a Samotràcia com a Mantinea, a l'Arcàdia. De vegades el seu origen és a Itàlia, ja que es considerava que el seu pare era Catet, un guerrer que es casà amb Sàlia, la filla del rei etrusc. Van tenir dos fills, Sali i Latinus.
Se li atribueix la dansa guerrera que ballaven els membres del col·legi sacerdotal romà dels salii, sacerdots de Mart, que cada any realitzaven unes danses sagrades a Roma en el curs d'una professó ritual. El col·legi va ser instituït per Numa Pompili en honor del déu.

## Referències

* ↑ Virgili. Enèida. Barcelona: Fundació Bernat Metge, 1975, p. V, 295. ISBN 847225111X.
* ↑ «What does salius mean?». [Consulta: 9 juny 2023].
* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: edicions de 1984, 2008, p. 482 i 92. ISBN 9788496061972.
Viccionari
# Tomm Moore

Tomm Moore (Newry, Irlanda del Nord, 7 de gener de 1977) és un animador i director de cinema irlandès. És cofundador de l'estudi d'animació i producció Cartoon Saloon amb Nora Twomey i Paul Young, i amb seu a Kilkenny, Irlanda. Les seves pel·lícules El secret de Kells, La cançó del mar i Wolfwalkers, han estat nominades als Oscar com a millor pel·lícula d'animació de 2010, 2015 i 2021 respectivament.

## Referències

* ↑ O’Connell, Mark. «Cartoon Saloon and the New Golden Age of Animation». The New Yorker (en en-us).
* ↑ Brady, Tara. «Tomm Moore, Celtic cartoonist with two Oscar nods». The Irish Times, 10-07-2015. [Consulta: 15 novembre 2020].
* ↑ Ryzik, Melena «An Indie Takes on Animation's Big Boys». The New York Times, 02-03-2010 [Consulta: 7 agost 2019].

## Enllaços externs

* van der Lugt, Peter. «An Interview with Director Tomm Moore». Twitch Film, 07-10-2009. Arxivat de l'original el 14 novembre 2009. [Consulta: 7 agost 2019].
# Tommaso Acciaiuoli

Tommaso Acciaiuoli, conegut per Mannino fou fill de Niccola Acciaiuoli de Florència. Conseller de la comuna de Florència el 1278, diputat a la resolució de controversies entre l'ordre dels humiliats i Florència el 1278, prior de la llibertat el 1285, el 1288 i el 1295; va fer la guerra als gibel·lins d'Arezzo el 1290, fou camerlenc diputat per la recuperació dels drets de la comuna de Florència el 1295, gonfalonier de la República el 1298, i oficial encarregat de la restauració de vies públiques el 1299. Fou el pare de Donato Acciaiuoli, avi de Neri I Acciaiuoli.

## Bibliografia

* Marcello Vannucci, Le grandi famiglie di Firenze, Newton Compton Editori, 2006 ISBN 88-8289-531-9
# Timica

Timica d'Esparta (en grec antic Τιμύχα Λακεδαιμονία, Timýcha Lakedaimonía) (Esparta, principis del segle IV aC - ?) va ser una filòsofa espartana de l'escola pitagòrica. Estava casada amb el també filòsof pitagòric Milias de Crotona. La seva activitat es va desenvolupar durant el segle iv aC a la Itàlia del Sud. Jàmblic diu que les més il·lustres dones pitagòriques van ser Timica, casada amb Milias de Crotona i Filis, filla de Teòfride de Crotona i germana de Bídac. Timica també és citada per Climent d'Alexandria en el seu Stromata.
Durant una de les campanyes fetes per Dionís, tirà de Siracusa, a Calàbria, va ordenar als seus soldats que ataquessin els seguidors de l'escola de Pitàgoras. Els pitagòrics van fugir, però es van aturar prop d'un camp de faves, ja que travessar-lo hauria estat tabú. Van decidir lluitar i van ser morts per l'exèrcit de Dionís. Timica i el seu marit, però, no havien estat capaços de mantenir el pas de l'altra gent, ja que ella es trobava en el sisè mes d'embaràs i caminaven a poc a poc. Els soldats els van fer presoners i els van portar davant de Dionís. Aquest els va preguntar pels misteris i secrets de la secta, i quina raó hi havia perquè els pitagòrics preferissin morir abans de passar per un camp de faves, però es van negar a respondre. El tirà va fer marxar Milias, amb l'esperança que Timica, sola i espantada, li diria tot el que sabia. Però Timica es va mantenir en silenci. Dionís, exasperat, va ordenar que la torturessin perquè parlés, i ella, pensant que sota tortura podria cedir i parlar, va preferir tallar-se la llengua d'una mossegada i escopir-la a la cara del tirà.

## Referències

* ↑ Jàmblic. De vita Pythagorica, 36, 267
* ↑ Wolf, J. Ch.. Prosistas griegas: testimonios y fragmentos. Oviedo: KRK Ediciones, 2011, p. 243-245. ISBN 9788483673386.
# Toneu (Oristà)

Toneu és una masia d'Oristà (Lluçanès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Petita masia situada en una feixa prop de la masia del Prat.
Construcció coberta amb teulada a dues vessants i orientada cap a l'oest. El material emprat en la construcció dels murs és pedra irregular i hi ha algunes finestres amb llindes de pedra tallada molt erosionades.
Davant de la casa hi ha una petita lliça coberta. Al costat i davant l'edifici original hi ha una cabana i unes quadres.
En una de les façanes laterals hi ha tres contraforts.

## Història

Aquest mas fou fet entre els segles XVII i XVIII.
Agafà el món de l'antic castell dit del Toneu i situat sobre un serrat a uns 50 metres del mas, ara en ruïnes.
El 9 de maig de 1377 és citat Arnau de Tolneu en un establiment que efectua en el seu favor en Bernat Oloet.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 «Toneu». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 14 setembre 2017].
# The Love Gambler

The Love Gambler és una pel·lícula muda de la Fox dirigida per Joseph Franz i protagonitzada per John Gilbert i Carmel Myers. Basada en el relat adaptat per Jules Furthman "Where the Heart Lies" de Lillian Bennett-Thompson i George Hubbard (1922), la pel·lícula es va estrenar el 12 de novembre de 1922 amb crítiques molt pobres.

## Argument

El treballador del ranxo Dick Manners guanya la seva aposta de domar un cavall salvatge xiulant una certa melodia i aconseguir, xiulant la mateixa tonada, un bes de Jean McClelland, la filla del propietari que l’odia. El bes, però, porta a l’idil·li i aquest a que Dick sigui acomiadat pel propietari, el coronel Angus McClelland. La situació es complica més quan Dick s’acaba casant amb una dona moribunda (Kate) per donar nom a la seva filla. Kate es recupera però la nena sent parlar Dick i Jean i ho explica a la seva mare. Aquesta decideix suïcidar-se per alliberar Dick. Mentrestant Jean ha comprès la voluntat de sacrifici de Dick i en morir Kate l’amor triomfa sobre les objeccions dels seus pares. La parella adopta la nena.

## Repartiment

* John Gilbert (Dick Manners)
* Carmel Myers (Jean McClelland)
* Bruce Gordon (Joe McClelland)
* C.E. Anderson (Curt Evans)
* W. E. Lawrence (Tom Gould)
* James Gordon (coronel Angus McClelland)
* Mrs. Cohen (Mrs. McClelland)
* Barbara Tennant (Kate)
* Edward Cecil (Cameo Colby)
* Doreen Turner (Ricardo)

## Referències

* ↑ Golden, Eve. John Gilbert: The Last of the Silent Film Stars (en anglès). University Press of Kentucky, 2013-04-12. ISBN 978-0-8131-4163-3.
* 1 2 3 «Weak story suffers from ineficient direction. John Gilbert in “The Love Gambler”». The Film Daily, 05-11-1922, pàg. 17.
* ↑ «Current releases». The Film Daily, 24-12-1922, pàg. 14.
* ↑ «John Gilbert in “A California Romance”». The Film Daily, 10-12-1922, pàg. 13.

## Enllaços externs

* The Love Gambler al catàleg de l'American Film Institute
# Tom Veelers

Tom Veelers (Ootmarsum, Overijssel, 14 de setembre de 1984) és un ciclista neerlandès, professional des del 2005. Actualment corre a l'equip Team Sunweb.
En el seu palmarès destaca la victòria a l'OZ Wielerweekend de 2007.

## Palmarès

* 1998
** Campió dels Països Baixos júnior
* 2000
** Campió dels Països Baixos júnior
* 2003
** 1r a la Parel van de Veluwe
* 2004
** 1r al Tour de Berlín
** 1r a la Volta a Frísia (ex aequo amb 21 corredors)
* 2005
** Vencedor d'una etapa del Tour de Loir-et-Cher
* 2006
** 1r a l'Olympia's Tour i vencedor de 3 etapes
** 1r a la París-Roubaix sub-23
* 2007
** 1r a l'OZ Wielerweekend
** Vencedor d'una etapa dels Boucles de la Mayenne
* 2008
** Vencedor d'una etapa del Tour del llac Qinghai
* 2009
** Vencedor d'una etapa del Tour del llac Qinghai
* 2011
** Vencedor d'una etapa del Tour de Valònia Picardia
** Vencedor d'una etapa del Tour de Hainan

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2011. 167è de la classificació general

### Resultats al Tour de França

* 2012. Abandona (12a etapa)
* 2013. Abandona (19a etapa).
* 2014. 155è de la classificació general

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2014. 146è de la classificació general

## Referències

* ↑ «Tour de France: Kris Boeckmans (Vacansoleil-DCM), 5e abandon de la 19e étape». lavenir.net, 19-07-2013.

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
# Torre Rodona (Sant Joan de les Abadesses)

La torre Rodona és una torre de defensa de Sant Joan de les Abadesses (Ripollès) declarada bé cultural d'interès nacional.

## Descripció

Aquesta torre de defensa formava part del sistema defensiu que envoltava el monestir i la vila de Sant Joan de les Abadesses a la baixa edat mitjana. N'és prova el fet que es conservin diversos trams de la muralla al voltant del nucli antic de la vila. La torre només conserva vagament la seva forma original. Els anys 1964-66 s'hi realitzaren obres de condiciament, juntament amb Ca l'Amoiner, que no deixen veure res de l'obra original. Es tracta d'una torre totalment rodona feta de paredat i coberta de teula àrab. Al mateix temps s'hi van realitzar, també, diverses obertures. Tot plegat ben lluny de la tipologia i els paraments de la resta de muralles millor conservades.

## Història

L'abat Ramon de la Bisbal (1230-1248) fou l'impulsor del reforçament de les muralles per fer front a les contínues escomeses de nobles rivals durant els regnats de Pere, "el Catòlic" i Jaume "el Conqueridor". La muralla fou dotada de 24 torres i ponts llevadissos en dos dels seus tres portals. El 1697 la vila fou assetjada per les tropes del duc de Noailles qui, un cop rendida la vila, feu enderrocar la muralla.

## Referències

* 1 2 «Torre Rodona». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24 agost 2014].

## Enllaços externs

* «Torre Rodona». Inventari del Patrimoni Arqueològic i Paleontològic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya.
# Torre Rodona

«Torre Rodona» té aquests significats:
* Torre Rodona o Can Vinyals de la Torre, masia fortificada al barri de les Corts de Barcelona
* Torre Rodona (Riudaura), edifici a Riudaura (Garrotxa)
* Torre Rodona (Sant Joan de les Abadesses), torre de defensa a Sant Joan de les Abadesses (Ripollès)
# Torre de Ca l'Elies

La Torre de Ca l'Elies és una obra modernista de Cervera (Segarra) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Casa familiar situada al passeig de l'Estació, al nord del nucli antic. L'element més destacable d'aquesta casa el constitueix la torre que s'enlaira en un dels extrems de l'edifici a manera de galeria amb grans finestrals sota la forma de tribuna i amb òculs a la part superior, decorats amb traceria calada d'inspiració gòtica. Aquesta torre presenta una coberta piramidal amb rajoles de colors en forma d'escates i que constitueix l'element més singular i d'estil modernista d'aquest edifici. Altres elements a destacar són el tester corb que corona la façana així com la reixa que tanca el jardí emmarcada per dos pilars de maó rematats per sengles capitells i decorats amb petits plafons de ceràmica.

## Referències

* ↑ «Torre de Ca l'Elies». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 31 maig 2021].
# Torre de Broadway

La torre de Broadway, està situada en el terme de Broadway Hill, a 44 km entre Evesham i Moreton-in-Marsh, una milla (1,6 km) al sud de la vil·la Broadway, a Worcestershire, Anglaterra. Es troba en el segon punt més alt dels Cotswolds després de Cleeve Hill. A 312 metres sobre el nivell del mar.
La torre té 55 peus (17 metres) d'altura. Avui dia, és una atracció turística, amb diverses exposicions obertes al públic accessibles mitjançant una petita tarifa. La torre "Saxon" va ser dissenyada per James Wyatt el 1794 per a semblar-se a un castell de burla, i fou construïda en honor de la Verge de Coventry el 1799. La torre va ser construïda en un "far", on es van encendre les balises en ocasions especials. Lady Coventry es va preguntar si un far en aquest pujol es podia veure des de la seva casa a Worcester, a aproximadament 22 milles (35 km) de distància, i va patrocinar la construcció de la torre per a esbrinar-ho. Es veia clarament.
L'arquitecte, Wyatt, va utilitzar diverses influències arquitectòniques per a la construcció de la torre, des de certs traços de castell, passant per muralles fortificades a balconades i finestres franceses amb una plataforma d'observació en el sostre. Amb el pas del temps la torre va passar per diverses mans: en algun moment va servir com impremta para Sir Thomas Phillips i en un altre va ser la casa de vacances de William Morris, arquitecte, poeta i dissenyador que solia residir-hi durant les vacances amb els seus amics. Des d'aquest lloc Morris va escriure algunes de les cartes que van fundar fet i fet l'empresa d'arquitectura i disseny industrial que va determinar un moviment cultural a l'Anglaterra victoriana, obra per la qual és conegut.
La torre es troba en el Cotswold Way, és de fàcil accés seguint el Cotswold Way de la carretera A44 a Fish Hill, o través d'una forta pujada des del poble de Broadway. Prop de la torre hi ha un monument a la tripulació d'un bombarder AW38 Whitley que es va estavellar allí durant una missió d'entrenament durant el Juny de 1943.

## Referències

* ↑ «History of Broadway Tower» (en anglès). Visit Broadway, 02-01-2016. [Consulta: 12 abril 2020].

## Enllaços externs

* Pàgina oficial de la torre. (anglès)
# Torre de Ca Cervelló

La Torre de Ca Cervelló és una obra de Vila-seca (Tarragonès) declarada Bé Cultural d'Interès Nacional.

## Descripció

La torre que hi ha a la cantonada dels carrers Major i Riudoms costa de distingir es troba integrada entre les cases i no destaca de cap manera, a causa de les transformacions que ha patit al llarg del temps. No s'hi observen restes d'espitlleres ni de matacans, ja que estan emmascarats per les reformes modernes.

## Història

La població de Vila-seca es defensava mitjançant un seguit de torres -dotze concretament, algunes de les quals s'han conservat fins als nostres dies- que formaven un doble clos emmurallat.
Aquestes torres tenen en comú la planta quadrangular, la distribució interior dels pisos, el tipus de material constructiu emprat i la forma de construcció. En origen podrien haver tingut merlets, però no s'observa cap senyal de l'existència de matacans. El gruix dels murs està al voltant dels 75 cm.

## Referències

* 1 2 3 «Torre de Ca Cervelló». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 26 març 2019].

## Enllaços externs

* «Torre de Ca Cervelló». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
* «Torre de Ca Cervelló». Inventari del Patrimoni Arqueològic i Paleontològic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural.
# Torre de Cos

La Torre de Cos era una torre de guaita i de senyals medieval, situada en el Puig de Montalé a la zona nord-oriental del terme comunal del Tec i al meridional del de Montferrer, damunt de la partió d'aquestes dues comunes del Vallespir, a la Catalunya del Nord.
Està situada al cim d'un turó termenal de les dues comunes esmentades, a ponent i damunt del lloc on hi hagué el poble de Cos. Era una torre de guaita que enllaçava visualment amb les altres torres vallespirenques, com la de Vetera.
Se'n conserven només algunes restes de la base, arrapades a una roca que destaca en els seus entorn, visible a gran distància.

## Bibliografia

* Becat, Joan. «92 - Montferrer». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. I. Aiguatébia-Montner. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Becat, Joan. «170 - El Tec». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. II. Montoriol-el Voló. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.

## Referències

* ↑ La Torre de Cos en els ortofotomapes de l'IGN

## Vegeu també

Llista de torres de senyals de la Catalunya del Nord
# Torre dels Comtals

La Torre dels Comtals o Comdals és una obra del municipi de Manresa (Bages) declarada bé cultural d'interès nacional. Servia de centre de vigilància del camí ral entre Manresa i Barcelona i d'enllaç visual entre els antics castells de Manresa i Castellgalí.

## Descripció

Situada fora de Manresa, prop de la colònia dels Comdals. Molt a prop de la línia dels Ferrocarrils de la Generalitat i a uns 300 metres al sud de la línia de RENFE.
És una torre de planta trapezial, gairebé rectangular de 5,30 metres als costats llargs × 4,90 i 4,40 m als curts. Té els vèrtex dirigits als quatre punts cardinals. Els murs estan construïts en paredat comú i amb carreus desiguals. Tenen una alçada de 9,20 metres dividits en tres pisos originalment. Hi ha tres portals, els de dalt només eren accessibles amb escales de fusta o de corda. El que fa creure que la planta baix era un refugi de lliure accés als vianants i que els pisos de dalrt eren per als guardes de la torre.
En comparar fotos del 1958 i actuals, s'observa que el monument desatès continua ensorrant-se. Es troba dins una finca particular.

## Referències

* ↑ «Torre dels Comtals». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Piñero i Subirna, Jordi; Serra i Rial, Ramon «El camí romà de la Torre del Breny i la Vil·la de can font de Cirerencs (Castellgalíà». Dovella, hivern 2008, pàg. 7.
* 1 2 «Una campanya busca treure de l'oblit la torre dels Comtals». Regió 7, 15-07-2014.
* 1 2 «Torre dels Comtals». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 7 juny 2015].
* 1 2 Sitjes i Molins, 1989, p. 67.
* ↑ Sitjes i Molins, 1989, p. 68.

## Bibliografia

* Sitjes i Molins, Xavier «La Torre dels Comtals» (pdf). Butlletí dels Amics de l'Art Romànic del Bages, 54, 01-06-1989, pàg. 66-70. Arxivat de l'original el 2018-09-27 [Consulta: 10 octubre 2020].
# Triplophysa sellaefer

Triplophysa sellaefer és una espècie de peix de la família dels balitòrids i de l'ordre dels cipriniformes.

## Distribució geogràfica

És endèmic de la Xina.

## Referències

* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Nichols, J. T. 1925. Nemacheilus and related loaches in China. Am. Mus. Novit. Núm. 171: 1-7.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (editors) 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.