OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Lech (cervesa)

Lech és una marca de cervesa polonesa produïda per la cervecera Lech Browary Wielkopolski, la qual pertany a Kompania Piwowarska. Aquesta companyia va ser adquirida en 1996 per SABMiller, una de les majors cerveseres del món.
Hi ha cinc tipus de cervesa Lech:
* Lech Free: sense alcohol
* Lech Lite: 8,6 % d'extracte primitiu, 3,8 % alcohol.
* Lech Premium: 11,1 % d'extracte primitiu, 5,2 % alcohol.
* Lech Pils: 11,7 % d'extracte primitiu, 5,7 % alcohol.
* Lech Mocny (negra): 14,8 % d'extracte primitiu, 6,2 % alcohol.

## Enllaços externs

* web oficial del productor de la cervesa
* web oficial de la cervesa LECH
# Limonita

Limonita és el nom donat a certs minerals de ferro provinents de l'alteració pútrida dels vegetals en aigües ferroginoses compostes d'aigua, ferro i oxigen. Per aquest origen la limonita és considerada en realitat un mineraloide. El seu nom prové del grec λειμωυ (prat), en al·lusió a les formes que pot presentar, sent anomenada així l'any 1813 per Johann Friedrich Ludwig Hausmann.
En l'actualitat, el terme s'usa per a designar òxids i hidròxids massius de ferro sense identificar que no tenen cristalls visibles, i tenen ratlla marró groguenca.

## Característiques

La limonita és normalment goethita, però pot estar composta també en proporcions variables de magnetita, hematites, lepidocrocita, hisingerita, pitticita o jarosita. La fórmula general de la limonita és FeO(OH)·nH₂O; la limonita és una barreja de minerals, per tant la fórmula química i el sistema cristal·lí variaran segons la composició mineralògica en cada cas. Antigament s'explotava per extreure el tint groc d'aquest mineral, l'anomenat ocre. A més és una important mena de ferro, extreta en les mines amb aquesta finalitat. La limonita és amorfa. Si es troba "formant" cristalls, es tracta en realitat de pseudomorfismes d'altres espècies minerals.

## Formació i jaciments

Es tracta d'un material molt comú a les zones d'oxidació de dipòsits amb contingut de ferro, que es produeix per la descomposició de molts minerals de ferro, en particular pirita, amb aigua que reté en quantitats variables.

## Varietats

* L'adlerstein és una varietat de limonita consistent en concrecions nodulars d'òxids de ferro i/o hidròxids, principalment goethita i lepidocrocita, al voltant d'un nucli de minerals d'argila.
* L'alumolimonita és una varietat que conté alumini, amb fórmula (Fe,Al)OOH·nH₂O.
* L'avasita és probablement una limonita silícia, amb fórmula 5Fe₂O₃·2SiO₂·9H₂O.
* La bean ore, que traduïda literalment vol dir "pedra pèsol", és el nom local per a uns agregats lenticulars de limonita que es troba en diversos punts del planeta.
* La limnita és una varietat formada recentment que conté molta aigua.
* La limonita aurífera és una varietat que conté or.
* La limonita cròmica és una varietat que conté crom, trobada a Cypress Island, Washington, Estats Units.
* La stilpnosiderita és una forma col·loidal de limonita, que es troba en diversos punts d'Europa i els Estats Units. La liminitogelita és una varietat de stilpnosiderita.

## Referències

* 1 2 3 «Limonite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 4 octubre 2014].
* ↑ «Adlerstein» (en anglès). Mindat. [Consulta: 4 octubre 2014].
* ↑ «Alumolimonite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 4 octubre 2014].
* ↑ «Avasite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 4 octubre 2014].
* ↑ «Bean Ore» (en anglès). Mindat. [Consulta: 4 octubre 2014].
* ↑ «Limnite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 4 octubre 2014].
* ↑ «Auriferous Limonite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 4 octubre 2014].
* ↑ «Chromiferous Limonite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 4 octubre 2014].
* ↑ «Stilpnosiderite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 4 octubre 2014].
# Lift

«Lift» és una cançó de la banda de rock britànica Radiohead, enregistrada durant les sessions de l'àlbum OK Computer (1997), no va veure la llum fins a l'any 2017 amb la publicació de OK Computer OKNOTOK 1997 2017. El llançament es va produir mitjançant descàrrega digital acompanyada d'un videoclip.

## Producció

Radiohead va estrenar la cançó l'any 1996 als Estats Units quan estaven de gira amb Alanis Morissette per Jagged Little Pill. El públic va acceptar la cançó ràpidament, i gràcies a una versió bootleg que va circular entre els seguidors, en va esdevenir una de les favorites. Van decidir enregistrar una versió de «Lift» durant les sessions d'enregistrament de OK Computer (1997), però finalment en va ser exclosa perquè no s'ajustava a la idea de l'àlbum. Pel següent treball, Kid A (2000), van indicar que anaven en una altra direcció musical i no hi havia forma d'encabir-la en l'àlbum. Tanmateix, durant la gira realitzada el 2002 van interpretar una versió més lenta i continguda, però van considerar que tenia menys qualitat que l'original. No van trobar el moment de llançar-la fins a la reedició de OK Computer per celebrar el vintè aniversari d'aquest àlbum. Aquesta edició especial de l'àlbum, titulat OK Computer OKNOTOK 1997 2017, incloïa una versió remasteritzada de les cançons de l'àlbum original, totes les cares-B dels senzills i tres cançons noves, entre les quals s'hi trobava «Lift».
Es tracta d'una balada d'estil britpop, de fet, una de les darreres cançons d'aquest estil que van compondre Radiohead abans de seguir un camí més fosc que van encetar precisament amb OK Computer. Les lletres descriuen un home rescatat d'un ascensor espatllat que llavors interpreta la resta de la seva vida com una sentència de mort.
El videoclip fou dirigit per Oscar Hudson i estrenat el 12 de setembre de 2017. S'hi pot veure a Yorke en un viatge en ascensor, també hi apareixen puntualment la seva dona i la seva filla, i s'hi poden veure referències a videoclips antics de Radiohead, per exemple els personatges dels videoclips de «Paranoid Android» i «Karma Police».

## Crèdits

| Radiohead Colin Greenwood Jonny Greenwood Ed O'Brien Philip Selway Thom Yorke | Músics addicionals Chris Blair – masterització Nigel Godrich – producció, enginyeria Jim Warren – producció, enginyeria |

## Referències

* 1 2 Ravens, Chal. «Why Radiohead Finally Releasing “Lift” Matters» (en anglès). Pitchfork, 03-05-2017. [Consulta: 8 febrer 2017].
* ↑ Hogan, Marc. «Radiohead reveal why unreleased track ‘Lift’ didn't make it onto OK Computer» (en anglès). FactMag.com, 02-05-2017. [Consulta: 8 febrer 2017].
* 1 2 Cush, Andy. «Radiohead's “Lift” Is a Poignant Reminder of the Band They Could Have Been» (en anglès). Spin, 23-06-2017. [Consulta: 8 febrer 2017].
* ↑ Hogan, Marc. «Inside Radiohead's “Lift” Video: Director Oscar Hudson on Planting Easter Eggs for Diehard Fans» (en anglès). Pitchfork, 12-09-2017. [Consulta: 12 febrer 2018].
# Litiofosfat

El litiofosfat és un mineral de la classe dels fosfats. Rep el seu nom de la seva composició química.

## Característiques

El litiofosfat és un fosfat de fórmula química Li₃PO₄. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 4.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, el litiofosfat pertany a «08.AA - Fosfats, etc. sense anions addicionals, sense H₂O, amb cations petits (alguns també amb grans)» juntament amb els següents minerals: alarsita, berlinita, rodolicoïta, beril·lonita, hurlbutita, nalipoïta i olimpita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al mont Okhmyl'k, a la península de Kola (óblast de Múrmansk, Rússia), on sol trobar-se associada a altres minerals com: cassiterita, elbaïta, microclina, pol·lucita, quars, espodumena i tantalita. També ha estat descrita al Brasil, al Marroc, als Estats Units i al Canadà.

## Referències

* ↑ «Lithiophosphate» (en anglès). Mindat. [Consulta: 1r agost 2017].
# Litidionita

La litidionita és un mineral de la classe dels silicats, que pertany al grup de la litidionita.

## Característiques

La litidionita és un silicat de fórmula química CuNaKSi₄O$_{10}$. Cristal·litza en el sistema triclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 5 i 6.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la litidionita pertany a «09.DG - Inosilicats amb 3 cadenes senzilles i múltiples periòdiques» juntament amb els següents minerals: bustamita, ferrobustamita, pectolita, serandita, wol·lastonita, wol·lastonita-1A, cascandita, plombierita, clinotobermorita, riversideïta, tobermorita, foshagita, jennita, paraumbita, umbita, sørensenita, xonotlita, hil·lebrandita, zorita, chivruaïta, haineaultita, epididimita, eudidimita, elpidita, fenaksita, manaksita, tinaksita, tokkoïta, senkevichita, canasita, fluorcanasita, miserita, frankamenita, charoïta, yuksporita i eveslogita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al Vesuvi, dins la ciutat metropolitana de Nàpols (Campània, Itàlia). També ha estat descrita a la fumarola Arsenàtnaia del volcà Tolbàtxik (Krai de Kamtxatka, Rússia), i a la mina Snowstorm (Nevada, Estats Units). Aquests tres indrets són els únics de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Litidionite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 19 gener 2020].
# Leptospermum scoparium

Leptospermum scoparium és una espècie d'arbust o arbre petit natiu de Nova Zelanda i el sud-est d'Austràlia. Es troba en tota Nova Zelanda però és particularment comuna en les costes seques de l'est de l'Illa del Nord i l'Illa del Sud, i a Austràlia creix en Tasmània, Victòria i Nova Gal·les del Sud.

## Referències

* ↑ Derraik, José G. B. «New Zealand manuka (Leptospermum scoparium; Myrtaceae): a brief account of its natural history and human perceptions». New Zealand Garden Journal, 11, 2, 2008, pàg. 4–8 [Consulta: 2 maig 2016].
* ↑ Thompson J., (1988) A revision of the genus Leptospermum (Myrtaceae) Telopea 3(3): 301-449
# Leptosteges

Leptosteges és un gènere d'arnes de la família Crambidae.

## Taxonomia

* Leptosteges chrysozona (Dyar, 1917)
* Leptosteges decetialis (Druce, 1896)
* Leptosteges flavicostella (Fernald, 1887)
* Leptosteges flavifascialis (Barnes & McDunnough, 1913)
* Leptosteges fuscipunctalis
* Leptosteges nigricostella (Hampson, 1895)
* Leptosteges onirophanta
* Leptosteges parthenialis (Dyar, 1917)
* Leptosteges parvipunctella (Schaus, 1913)
* Leptosteges pulverulenta Warren, 1889
* Leptosteges semicostalis
* Leptosteges sordidalis (Barnes & McDunnough, 1913)
* Leptosteges vestaliella (Zeller, 1872)
* Leptosteges xantholeucalis (Guenée, 1854)

## Referències

* ↑ «GlobIZ search» (en anglès). Global Information System on Pyraloidea.
# Litovka

Litovka (en rus: Литовка) és un poble de l'óblast de Vladímir, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 5 habitants. Pertany al districte municipal de Sóbinka.

## Referències

* ↑ Серёгин А. П. Флора Владимирской области: конспект и атлас. — Тула: Гриф и К, 2012. — 620 с.
* ↑ «В.Г. Добронравов. Историко-статистическое описание церквей и приходов Владимирской епархии: Вып. 4: Меленковский, Муромский, Покровский и Судогодский уезды. - 1897». Arxivat de l'original el 2018-05-09.
# Littleton (Colorado)

Littleton és una població dels Estats Units a l'estat de Colorado. Segons el cens del 2000 tenia 40.340 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Littleton tenia 40.340 habitants, 17.313 habitatges, i 10.387 famílies. La densitat de població era de 1.152 habitants per km².
Dels 17.313 habitatges en un 28% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 47,3% hi vivien parelles casades, en un 9,2% dones solteres, i en un 40% no eren unitats familiars. En el 33,3% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,29 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,96.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,3% tenia menys de 18 anys, un 8,2% entre 18 i 24, un 30,1% entre 25 i 44, un 24,2% de 45 a 60 i un 14,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 91 homes.
La renda mediana per habitatge era de 50.583 $ i la renda mediana per família de 64.671 $. Els homes tenien una renda mediana de 43.698 $ mentre que les dones 33.377 $. La renda per capita de la població era de 28.681 $. Entorn del 3,9% de les famílies i el 6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Littleton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 18 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Littleton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 18 juliol 2010].
# Llei d'Osthoff

La llei d'Osthoff és un fenomen fonètic indoeuropeu que estableix que les vocals llargues s'escurcen quan van seguides d'una consonant ressonant (en protoindoeuropeu (PIE): * m, * n, * l, * r, * y, * w), seguida al seu torn per una altra consonant (és a dir, en un entorn de síl·laba tancada). Porta el nom de l'indoeuropeista alemany Hermann Osthoff, que la va formular per primer cop.

## Visió general

La llei era productiva a la majoria de les branques indoeuropees, exceptuant-ne les branques indoiraniana i tokhària en què es va conservar la diferència entre els diftongs llargs i curts.
Compareu:
* PIE *dyēws "déu del cel" > vèdic dyā́us, però grec antic Ζεύς.
El terme llei d'Osthoff s'aplica normalment i adequada al fenomen tal com ocorre en grec antic, que en si mateix va ser una innovació independent. No obstant això, el terme també es fa servir sovint de manera vaga per a referir-se a qualsevol mena d'escurçament de diftongs llargs en síl·labes tancades.

## Germànic

No és del tot clar si aquest fenomen era productiu en protogermànic, tot i que el següents exemples en podrien constituir una prova a favor:
* *mēmso- "carn" > *mimza-
* *h₂yuh₁n̥ḱós "jove" > *jungaz

## Balto-Eslàvic

L'escola tradicional de la lingüística baltoeslava planteja un allargament compensatori dels diftongs líquids abans de les consonants laringals del protoindoeuropeu. Postulen que les vocals llargues s'elevarien de to i, posteriorment,que es tornarien a escurçar a causa de la llei d'Osthoff, resultant en un diftong líquid amb entonació aguda:
* PIE *bʰerHǵós "bedoll" > PBSl. * bḗrźas > *bérˀźas > lituà béržas, serbocroat brȅza (per metàtesi líquida).
Alguns lingüistes, com ara Kortlandt i Derksen, rebutgen la idea de l'allargament compensatori abans de les laringals i, en canvi, proposen que de fet és l'entonació aguda ço que reflecteix les laringals, les quals es van acabar perdent com a la resta de branques indoeuropees. També neguen que la subfamília baltoeslava es veiés afectada per la llei d'Osthoff, i proposen una conservació de les vocals llargues heretades directament del protoindoeuropeu. Un cas particular que pot reflectir una vocal llarga heretada és *mḗms, que apareix en tots els descendents sense un accent agut (to elevat). Apareix, per exemple, en lituà com a mėsà, amb ⟨ė⟩ que reflecteix una vocal llarga baltoeslava, en oposició a ⟨ę⟩.

## Referències

* 1 2 3 Fortson, Benjamin. Indo-European Language and Culture. Wiley-Blackwell, 2004, p. 417.
* ↑ Sihler, Andrew. New comparative grammar of Greek and Latin (en anglès). Nova York: Oxford University Press, 1995, p. 58-59.
* ↑ Kroonen, Guus. Etymological Dictionary of Proto-Germanic, 2003, p. xxv.
* ↑ Ringe, Don. From Proto-Indo-European to Proto-Germanic. Nova York: Oxford University Press, 2006, p. 83.
# Llapó anguilenc

El llapó anguilenc, Myriophyllum spicatum, és una espècie de planta nativa d'Euràsia i Àfrica del Nord. És una planta aquàtica submergida que creix en aigües quietes o en les de moviment lent.

## Descripció

Té les tiges primes, de fins a 175 cm de llargada. Les fulles fan de 13 a 15 mm de llargada i estan disposades en verticils de fulles primes amb nombrosos folíols. Són plantes monoiques.
A Amèrica ha estat introduïda des de la dàcada de 1940 i es considera una planta invasora.

## Química

Myriophyllum spicatum produeix àcid el·làgic, àcid gàl·lic, àcids pirogàl·lics i catequina, que inhibeixen el creixement de l'alga blava Microcystis aeruginosa.

## Referències

* ↑ Moody, M. L.; Les, D. H. Biological Invasions, 9, 2007, pàg. 559–570.
* ↑ «Myriophyllum spicatum L.». Plants Database. United States Department of Agriculture. [Consulta: 18 desembre 2012].
* ↑ Myriophyllum spicatum-released allelopathic polyphenols inhibiting growth of blue-greenalgaeMicrocystis aeruginosa. Satoshi Nakai, Yutaka Inoue, Masaaki Hosomi and Akihiko Murakami, Water Research, Volume 34, Issue 11, 1 August 2000, Pages 3026–3032, doi:10.1016/S0043-1354(00)00039-7

## Enllaços externs

* Flora Europaea: Myriophyllum spicatum
* Jepson Manual Treatment
* Photo gallery
# Lavis

Lavis és un municipi italià, dins de la província de Trento. L'any 2007 tenia 8.354 habitants. Limita amb els municipis de Giovo, Nave San Rocco, San Michele all'Adige, Terlago, Trento i Zambana.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2005- | Graziano Pellegrini | Centreesquerra |
# Llengües malibú

Les llengües malibú són un conjunt de llengües i dialectes molt pobrament documentades parlades al llarg del riu Magdalena en Colòmbia. Únicament es conserva algun testimoniatge per a dos d'aquestes llengües, el malibú i el mocana, per la qual cosa s'ignora tant el nombre total de llengües com el grau d'intel·ligibilitat mútua entre diferents dialectes.

## Classificació

Alguns autors relacionen les llengües malibú amb el chimila. No obstant això, el chimila es classifica actualment com una llengua txibtxa. Tanmateix, Adelaar y Muysken (2004) assenyalen que el parentiu entre el chimila i les llengües malibú no té un suport documental sòlid, ni tampoc el possible parentiu entre el malibú i el txibtxa i per aquesta raó deixen a les llengües malibú com a llengües no classificades.
Tampoc se sap si totes les llengües denominades malibú formaven una família filogenèticament vàlida, ja que diverses de les llengües no estan documentades.

### Llengües de la família

Rivet inicialment va considerar raonable l'existència d'almenys tres llengües malibú:
* Malibú, parlat prop del riu Magdalena entre Tamalameque i Tenerife,
* Mocana, parlat a la regió a l'est de Cartagena d'Índies
* Pacabuey, també anomenat Sompallón o malibú de la Llacuna, parlat prop del llac Zapatoza
A aquesta llista, Loukotka afegeix seix varietats més que considera com a llengües diferents (i exlcuye al Chimila):
* Papale, parlat en el riu Fundación
* Coanoa o Guanoa, parlat en el riu Cesar
* Zamirua, parlat al riu Ariguaní
* Cospique, parlat a algun lloc del Departament del Magdalena
* Mompox, parlat prop de la ciutat de Santa Cruz de Mompox
* Calamari, parlat al llarg de la costa sud de Cartagena, fins a Coveñas.

## Vocabulari

Rivet proporciona una breu llista de paraules del malibú i el mocana, encara que no distingeix quines formes pertany a cadascuna de les dues llengües. Una mostra d'aquest vocabulari és la següent:
    tahana - 'manzanilla'
    malibú - 'cap, cacic'
    man - 'barca petita'
    ytaylaco/yteylaco/yntelas/ytaylas - 'dimoni, deïtat'
    kalimboor - 'posició, lloc, ubicació'
    entaha/enbutac - 'iuca'

## Referències

* 1 2 Loukotka, Čestmír. Classification of South American Indian Languages. Los Angeles: UCLA Latin American Center, p. 244–5.
* ↑ Ethnologue: Languages of the World. 15th. SIL International, 2005.
* ↑ Adelaar, Willem F. H.; Pieter C. Muysken. The Languages of the Andes. Cambridge: Cambridge University Press, 2004, p. 52.
* 1 2 Rivet, Paul «Les indiens Malibú». Journal de la Société des Américanistes de Paris, 36, 1947, pàg. 139–144. 10.3406/jsa.1947.2360.

## Bibliografia

* Adelaar, Wilhem. «2. The Chibcha sphere». A: The Languages of the Andes. Cambridge University Press, 2004, p. 161. ISBN 978-0-521-36275-7.
# Leptolalax oshanensis

Leptolalax oshanensis és una espècie d'amfibi que viu a la Xina.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Liang, F. & Guanfu, W. 2004. Leptolalax oshanensis. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 7 d'abril del 2008.
# Les Valls (Vilanova de Sau)

Les Valls és una masia de Vilanova de Sau (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Masia assentada sobre el desnivell del terreny. És de planta rectangular coberta a dues vessants, la dreta més prolongada, i amb el carener perpendicular a la façana, situada a migdia. A la part esquerra de la façana, sota el carener, s'obre una arcada amb una barana de fusta a nivell del primer pis. Al sector dret, també a migdia, hi ha un portal rectangular i una finestra. A ponent hi trobem l'accés principal de la casa amb un portal d'arc de mig punt i una finestreta.
És una construcció de petites dimensions i voltada de bardisses.
Està construïda amb granit vermell unit amb morter de calç.

## Història

Masia situada dins el terme de l'antiga parròquia de Sant Pere de Castanyadell i dins el terme civil de Sau.
El mas de Valls no es troba registrat als fogatges del segle xvi, però sí que consta al nomenclàtor de la província de Barcelona de l'any 1892, el que fa pensar que fou construït durant els segles de redreçament demogràfic (segles XVII, xviii i xix).

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Les Valls». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 7 juny 2020].
# Les espigoleres

Les espigoleres (en francès, Des glaneuses) és un quadre del normand Jean-François Millet pintat a l'oli el 1857 i presentat el mateix any al Saló de París. És una representació realista d'una colla de dones enmig d'un camp, espigolant de vesprada el blat que cau als segadors per poder alimentar la seva família. Espigolar consistia en recollir les espigues que quedaven al camp després de la sega. Darrere dels segadors que feien les garbes amb el blat hi anaven colles de dones i nens que arreplegaven el cereal que queia perquè no es perdés. La pintura és famosa per mostrar d'una manera molt humanista la realitat de la societat rural del segle xix, la qual cosa va ser mal rebuda per la classe alta francesa. Quan va ser exposat en el Saló de París de 1857, va ser considerat com a «perillós». Per a la crítica conservadora de l'època aquestes dones eren el símbol d'una revolució popular amenaçant, quan els periòdics de l'esquerra mostraven el poble rural empobrit pel Segon Imperi. Posteriorment, es va convertir en símbol del patriotisme francès, utilitzant-se per estimular l'allistament durant la Primera Guerra Mundial.

## Referències

* ↑ musee-orsay.fr. «Jean-François Millet Des glaneuses en 1857» (en anglès). [Consulta: 19 agost 2011].
* ↑ «L'espigolera de Verdaguer i les espigoladores de Millet». [Consulta: 6 juny 2020].
* ↑ Grandes Maestros de la Pintura. Millet. Barcelona, España: Ediciones Altaya, 2001, p. 42. ISBN 84-487-0564-5.
* ↑ Badenas, Beatriz. «Les espigolaores donen veu a les històries silenciades de l'horta». El Salto Diario, 02-05-2018. [Consulta: 6 juny 2020].