OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Museu Nacional Hongarès

El Museu Nacional Hongarès (en hongarès: Magyar Nemzeti Múzeum) és el museu que acull la primera i més gran col·lecció pública d'Hongria. Es troba en un dels edificis més bells de la Gran Avinguda de Budapest. El seu estil és classicista. Va ser inaugurat el 1846.

## Història

Es diu que va ser fundat en 1802, quan el comte Ferenc Széchényi va crear la Biblioteca Nacional Széchényi. Un any després, es va ampliar amb la donació d'una col·lecció de minerals per la vídua de Széchényi. Això va portar a la creació d'un Museu Nacional Hongarès com a museu d'història natural, i no només una biblioteca. El 1807 el parlament Nacional Hongarès va legislar la nova institució i va demanar al país que ajudessin mitjançant donacions al museu.
El Parlament Hongarès de 1832-1834 va ajudar al creixement del museu. Va votar donar mig milió de Fòrints per ajudar a la construcció d'un edifici nou per al museu. En aquesta època, el Museu d'Història Natural Hongarès es va constituir oficialment sota el Museu Nacional Hongarès. Més tard, el 1846, el museu es va traslladar a la seva actual seu a VIII. Múzeum krt. 14-16. Aquí es troba el museu, en un edifici d'estil neoclàssic dissenyat per Mihály Pollack.
L'edifici és un dels símbols de la independència nacional, ja que va ser escenari rellevant de la Revolució hongaresa de 1848. Aquest dia actualment és festa nacional i el museu cada any serveix com a escenari dels actes commemoratius.

## Col·leccions

El Museu Nacional Hongarès té set exposicions permanents. La seva rica col·lecció presenta la història d'Hongria des de la fundació de l'estat, al costat d'una mostra d'obres de pedra de l'època romana i medieval, fins a 1990. L'exposició sobre l'edat mitjana cobreix temes com l'edat dels Árpads, Hongria sota el poder otomà, Transsilvània i el regne d'Hongria. El Museu també exposa sobre l'Edat Moderna i Contemporània. La secció d'Edat Moderna comença amb la Guerra d'Independència Rákóczi, en l'exposició es mostra diferents seccions de l'abillament militar de l'època i diverses monedes. La secció d'història contemporània acaba amb l'auge i caiguda del sistema comunista a Hongria.

## Accés turístic

Al Museu de belles arts es pot arribar amb el metro línia 2/vermella fins a l'estació Astoria i caminant en direcció al Danubi. Igualment viatjant amb el metro línia 3/blava baixant-se a l'estació Kálvin Tér, i caminant en direcció oposada al Danubi es pot accedir fàcilment al Museu. Amb els tramvies 47 i 49 baixant en qualsevol de les dues estacions (Astoria i Kálvin Tér) i caminant en les direccions respectives es pot arribar al Museu, ja que aquest es troba just entre elles en l'avinguda principal.

## Referències

* ↑ Galántai, József. Trianon and the protection of minorities. Boulder, Colo.: Social Science Monographs, 1992. ISBN 0-88033-249-2.
* ↑ «BÉK -- a Budapesti Építész Kamara honlapja». Arxivat de l'original el 2016-03-04. [Consulta: 17 maig 2021].
* ↑ «Roman Lapidary». Arxivat de l'original el 2017-05-03. [Consulta: 17 maig 2021].
# Miquel Esteba i Caireta

Miquel Esteba i Caireta (Anglès, 14 d'abril de 1931 - Terrassa, 8 d'abril de 2011) va ser un economista i empresari català, que va exercir com a tal a l'empresa familiar que ell va fundar i va ser alcalde de la ciutat de Figueres de 1979 a 1980.
Educat a l'Escola La Salle Bonanova de Barcelona i llicenciat en Ciències Polítiques i Econòmiques a la Universitat Complutense de Madrid (aleshores aquesta carrera universitària només s'impartia a Madrid), formava part de les primeres promocions d'economistes del país, i de fet va ser dels economistes amb més trajectòria de les terres gironines.
S'instal·là a Figueres el 1955, on es va casar amb M. Dolors Bech de Careda, filla de l'advocat i pintor Joaquim Bech de Careda, i amb ella va tenir quatre fills.
Era empresari del ram de la fusta, havent creat Fustes Esteba, amb presència a tot Catalunya, i va fundar una cadena de bricolatge (Bricoesteba i Fes Més). Va formar part de l'Institut d'Estudis Europeus, de la LECE (Lliga Europea de Cooperació Econòmica) i de la Cambra de Comerç de Girona. Era copropietari de la finca de Requesens (la Jonquera), inicialment una zona d'intensa explotació forestal.
El juliol del 1979 va ser proclamat alcalde de Figueres amb els vots del seu partit, CiU, i de UCD, després de Josep Maria Ametlla i Peris (PSC). La manca de suport del seu partit el van obligar a dimitir del càrrec un any i quatre mesos més tard, i va ser substituït a l'alcaldia per Eduard Puig i Vayreda. Tres mesos més tard va abandonar CiU, en desacord amb la línia política possibilista i autonomista de la coalició.
Durant els darrers anys de la seva vida va publicar un bon nombre d'articles periodístics, principalment al diari El Punt, en els quals reflexionava sobre la situació del país, i es declarava obertament partidari de la independència de Catalunya. També, el 2009, va impulsar la plataforma Figueres Decideix.

## Referències

* 1 2 3 4 5 Puigbert i Punset, Josep «Mor l'empresari i exalcalde de Figueres Miquel Esteba». El Punt Avui, 5503, 09-04-2011, pàg. 5 [Consulta: 31 desembre 2022].
* 1 2 3 4 5 Playà i Maset, Josep «De madera soberanista. MIQUEL ESTEBA CAIRETA (1931-2011)» (en castellà). La Vanguardia, 46519, 12-04-2011, pàg. 33 [Consulta: 31 desembre 2022].
* ↑ Genís, Narcís ««Després del procés de l'Estatut, si hi ha algú que confia en Espanya s'ho ha de fer mirar»». El Punt Avui, 22-03-2009 [Consulta: 31 desembre 2022].

## Enllaços externs

* Darrer article publicat, a El Punt
* Altres articles a El Punt
# Monestir de Sant Esteve i Sant Hilari

El monestir de Sant Esteve i Sant Hilari d'Umfred o Riufred, al terme municipal d'Alp a la comarca de la Baixa Cerdanya, és el primer monestir cerdà creat segurament durant el segle ix. El comte Frèdol l'any 815 és el que va edificar la cel·la que es trobava dedicada als sants Esteve i Hilari, correntment anomenada de Sant Esteve d'Umfred. El mossèn Jaume Martí en localitzà les ruïnes, damunt de la carretera d'Alp a la Molina. Són unes runes amb una gran llosa de pissarra i parets treballades amb opus spicatum, que també es troba a altres esglésies pròximes d'aquesta zona, com la de Santa Cecília de Bolvir, al fonament de l'absis de Santa Eugènia de Saga i sobretot la de Sant Esteve de les Pereres a Fontanals de Cerdanya. Aquesta cel·la era depenent del monestir de Sant Serni de Tavèrnoles. També s'hi ha trobat una tomba de l'època alt-medieval.

## Vegeu també

* Art romànic de la Baixa Cerdanya

## Referències

* ↑ «Monestir de Sant Esteve i Sant Hilari». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Bibliografia

* Ventosa i Serra, Enric. Les Esglésies romàniques de la Cerdanya. Farell Editors, 2004. ISBN 84-95695-39-1.
* Villanueva, Jaime. Viage literario a la iglesias de España. Tomo X: Viage a Urgel (en castellà). Valencia: Imprenta de Oliveres, antes Estevan, 1827, p. 49-50 [Consulta: 7 juny 2015].

## Enllaços externs

* Monestir de Sant Esteve d'Umfred
# Monestir de Sant Hilari

El monestir de Sant Hilari és una abadia benedictina situada al municipi occità de Sant Ilari (França), a 13 km de la ciutat de Limós, catalogada com a monument històric.
Es va fundar pels voltants del segle vi a la vora de la tomba de Sant Hilari de Carcassona, segurament el primer bisbe d'aquesta seu, fundada pels reis visigots. El monestir fou destruït pels sarraïns i restaurat per Nampi (Nampius) cap al final del segle viii. Inicialment va portar el nom de Sant Sadurní, que després va canviar per Sant Hilari. Va subsistir a la vora del rierol Lauquet a 4 o 5 km del riu Aude i uns 10 km al sud de Carcassona en direcció al Rasès. Nampi, que vivia en temps de Carlemany, fou abat i va obtenir del rei diploma de confirmació i protecció.
A part del seu valor històric i arquitectònic, com a curiositat, es considera que va ser en aquest monestir on va es va crear el vi escumós que dona nom a la contrada: la Blanqueta de Limós.

## Bibliografia

Devic, Claude; Vaissette, Joseph. Histoire générale de Languedoc (en francès). Tolosa: Édouard Privat llibreter editor, 1872 (Vegeu altres edicions a Google Books Vol. 1 (1840), Vol. 2 (1840), Vol. 3 (1841), Vol. 4 (1749), Vol. 5 (1842), Vol. 6 (1843), Vol. 7 (1843), Vol. 8 (1844), Vol. 9 (1845)).

## Referències

* ↑ Referència n. PA00102882, a la base de dades Mérimée, del Ministeri de Cultura francès.
# Méniskos

El méniskos (en grec: μηνισκος) era una mena d'ombrel·la, de metall, emprada per a protegir les estàtues exposades a l'aire lliure, i sobretot sobre l'Acròpoli d'Atenes. La seva funció era impedir que els ocells i altres voladors reposessin sobre el cap de l'escultura i el fessin malbé. El méniskos és mencionat en la comèdia d'Aristòfanes Els Ocells.

## Referències

* ↑ «Aristophanes, Birds (English text)». [Consulta: 4 juny 2018].
# Musaranya mesquera

La musaranya mesquera (Sylvisorex ollula) és una espècie de mamífer de la família de les musaranyes. Viu al Camerun, la República Centreafricana, Guinea Equatorial, Gabon i Nigèria. El seu hàbitat natural són els boscos de plana humits subtropicals o tropicals.
# Musaranya nana africana

La musaranya nana africana (Suncus infinitesimus) és una espècie de mamífer de la família de les musaranyes que es troba al Camerun, la República Centreafricana, la República Democràtica del Congo, Kenya, Nigèria, Sud-àfrica, Eswatini, Tanzània i Uganda.

## Referències

* Fordham et al. (2006). Musaranya nana africana. Llista Vermella de la UICN, Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2006. Consultat el 20 desembre 2007 (en anglès).
# Mondéjar

* Per a altres significats, vegeu «Alonso de Mondéjar».
Mondéjar és un municipi de la província de Guadalajara, a la comunitat autònoma de Castella-La Manxa.
Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 2095 | 2114 | 2223 | 2500 |

## Fills il·lustres

* Alonso Sánchez (jesuïta). Missioner a Mèxic, Filipines i a la Xina.

## Referències

* ↑ «Provincia de Guadalajara (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 2 maig 2021].
# Municipi de Līgatne

El municipi de Līgatne (en letó: Līgatnes novads) és un dels 110 municipis de Letònia, que es troba localitzat al centre del país bàltic, i que té com a capital la localitat de Līgatne. El municipi va ser creat l'any 2009 després d'una reorganització territorial.

## Ciutats i zones rurals

* Līgatne (ciutat)
* Līgatnes pagasts (zona rural)

## Població i territori

La seva població està composta per un total de 4.063 persones (2009). La superfície del municipi té uns 167,7 kilòmetres quadrats, i la densitat poblacional és de 24,23 habitants per kilòmetre quadrat.

## Referències

* ↑ «Iedzivotaju skaits Latvija 2009.gada 14.janvari, pašvaldibu velešanu izsludinašanas diena» (en letó). Comissió Central d'Elecció de la República de Letònia. Arxivat de l'original el 2012-04-06. [Consulta: 19 gener 2015].
* ↑ «Administrativi teritorialais iedalijums» (doc) (en letó). Ministeri de Protecció del Medi Ambient i Desenvolupament Regional, 2008. Arxivat de l'original el 2012-04-26. [Consulta: 19 gener 2015].
# Montbrió de la Marca

Montbrió de la Marca és una entitat de població del municipi de Sarral, Conca de Barberà. L'any 2005 tenia 41 habitants.
Es troba al vessant del turó de la Torre (640 m), aproximadament a 610 m d'altitud i a uns 4,5 km al nord-est del nucli urbà de Sarral. Hi passa el sender GR 175, i s'hi accedeix des de la carretera C-241.
Es formà al voltant de l'antic castell de Montbrió, esmentat ja el 1075. El nom de Montbrió és la grafia aglutinada de mont Brió, és a dir, la muntanya de Brió (nom d'home).
El 1269 passà a l'orde dels templers, dins la comanda de Barberà; a l'extinció de l'orde, passà als hospitalers. Fou municipi independent fins al 1972, i incloïa Vallverd (abans Vallverd de Queralt) i l'antiga quadra i masia del Cogull.

## Referències

* ↑ «Diccionari català-valencià-balear». [Consulta: 17 març 2021].
* https://web.archive.org/web/20010418035525/http://www.geocities.com/flint16es/fontvol.html El Jaciment Prehistòric de la Font Voltada
# FTV

FTV té els següents significats:
* France Télévisions, empresa pública de televisió de França
* FashionTV, canal de televisió dedicat al món de la moda
* Free viewpoint television, sistema de video 3D que permet a l'usuari controlar el punt de vista
* Free to view, emissió de ràdio o televisió d'accés lliure però encriptat
* FTV també és el codi UCI del Fuerteventura-Canarias, equip ciclista històric d'Espanya
# Boevange

Boevange (en luxemburguès: Béigen; alemany: Bögen) és una vila de la comuna de Wincrange, situada al districte de Diekirch del cantó de Clervaux. Està a uns 50 km de distància de la ciutat de Luxemburg.

## Història

Boevange va ser una comuna fins a l'1 de gener de 1978 quan es va fusionar amb altres pobles per formar la nova comuna de Wincrange. Incloïa els pobles de Boevange, Crendal, Deiffelt, Doennange, Hamiville, Lullange, Troine i Wincrange.

## Referències

* ↑ «Boevange». [Consulta: 24 setembre 2015].
* ↑ «Mémorial n° 70 du 1er décembre 1977». Arxivat de l'original el 2012-04-15. [Consulta: 24 setembre 2015].
# Consell de Ministres d'Espanya (X Legislatura)

El Consell de Ministres d'Espanya de la X Legislatura és el Consell de Ministres que fou designat el dia 21 de desembre de 2011 per Mariano Rajoy Brey, president del Govern des que el Partit Popular (PP), després de guanyar les Eleccions Generals de 2011. Cessà el 21 de desembre de 2015, en celebrar-se les Eleccions Generals de 2015. No obstant això, per causa de la manca d'investidura del president del govern, es mantingué en funcions durant tota la XI Legislatura, fins al 4 de novembre de 2016 —dia de la presa de possessió dels ministres del seu segon govern.

## Estructura

| President del Govern | Mariano Rajoy Brey |
| Càrrec | Titular |
| Càrrec | 22 de desembre de 2011 |
| Vicepresidenta del Govern Ministra de la Presidència Portaveu del Govern | Soraya Sáenz de Santamaría |
| Ministre d'Afers Exteriors i Cooperació | José Manuel García-Margalló Marfil |
| Ministre de Justícia | Alberto Ruiz-Gallardón Jiménez (2011-2014) Rafael Catalá Polo (2014-) |
| Ministre de l'Interior | Jorge Fernández Díaz |
| Ministre d'Economia i Competitivitat | Luis de Guindos Jurado |
| Ministre d'Agricultura, Alimentació i Medi Ambient | Miguel Arias Cañete (2011-2014) Isabel García Tejerina (2014-) |
| Ministre d'Indústria, Energia i Turisme | José Manuel Soria López (2011 - 2015) *les competencies passen en mans del ministeri d'economia i competitivitat |
| Ministra de Sanitat, Serveis Socials i Igualtat | Ana Mato Adrover (2011-2014) Alfonso Alonso (2014-) |
| Ministra de Foment | Ana Pastor Julián |
| Ministre d'Hisenda i Administracions Públiques | Cristóbal Montoro Romero |
| Ministre de Defensa | Pedro Morenés Eulate |
| Ministre d'Educació, Cultura i Esport | José Ignacio Wert Ortega (2011-2105) Iñigo Méndez de Vigo Montojo (2015-) |
| Ministra de Treball i Seguretat Social | Fátima Báñez García |

## Referències

* ↑ Presidència del Govern «Real Decreto 1826/2011, de 21 de diciembre, por el que se nombran Ministros del Gobierno» (en castellà). Butlletí Oficial de l'Estat, 307, 22-12-2011, pàg. 19942. ISSN: 0212-033X. BOE-A-2011-19942.
* ↑ Presidència del Govern «Real Decreto 1168/2015, de 21 de diciembre, por el que se declara el cese de los miembros del Gobierno» (en castellà). Butlletí Oficial de l'Estat, 305, 21-12-2015, pàg. 121291. ISSN: 0212-033X. BOE-A-2015-13979.
* ↑ Presidència del Govern «Real Decreto 417/2016, de 3 de noviembre, por el que se nombran Ministros del Gobierno» (en castellà). Butlletí Oficial de l'Estat, 267, 04-11-2016, pàg. 76637. ISSN: 0212-033X. BOE-A-2016-10169.

## Enllaços externs

* Presidència del Govern d'Espanya
# Braguni

Braguni (en rus: Брагуны) és un poble de la república de Txetxènia, a Rússia, segons el cens del 2022 tenia 3.588 habitants.

## Referències

* ↑ «Древнее село Зумсой продолжает жить несмотря ни на что | Информационное агентство "Грозный-Информ"». Arxivat de l'original el 2022-06-02.
* ↑ «Закон Чеченской республики № 46-РЗ от 14.07.08» (doc). Arxivat de l'original el 2012-04-11. [Consulta: 12 desembre 2009].
* ↑ «И вновь оживает древний Зумсой… | Грозный Информ». Arxivat de l'original el 2013-03-03.
* ↑ «В высокогорное село Зумсой возвращаются жители». Arxivat de l'original el 2014-09-08. [Consulta: 21 novembre 2010].
# Cièr de Luishon

Cièr de Luishon (francès Cier-de-Luchon) és un municipi de Comenge, a Gascunya, situat al departament de l'Alta Garona i a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Coker (Alabama)

Coker és una població dels Estats Units a l'estat d'Alabama. Segons el cens del 2000 tenia 808 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Coker tenia 808 habitants, 304 habitatges, i 234 famílies. La densitat de població era de 134,5 habitants/km².
Dels 304 habitatges en un 37,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 63,2% hi vivien parelles casades, en un 8,6% dones solteres, i en un 23% no eren unitats familiars. En el 19,4% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,66 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,02.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,7% tenia menys de 18 anys, un 6,3% entre 18 i 24, un 31,3% entre 25 i 44, un 22,5% de 45 a 60 i un 13,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones hi havia 100,5 homes. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 98 homes.
La renda mediana per habitatge era de 41.184 $ i la renda mediana per família de 50.875 $. Els homes tenien una renda mediana de 40.250 $ mentre que les dones 26.429 $. La renda per capita de la població era de 18.543 $. Aproximadament el 6,6% de les famílies i el 5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Annual Estimates of the Population for Incorporated Places in Alabama». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
# Coelorinchus kishinouyei

Coelorinchus kishinouyei és una espècie de peix de la família dels macrúrids i de l'ordre dels gadiformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 36 cm de llargària total.

## Alimentació

Menja principalment poliquets i, en menor importància, crustacis.

## Hàbitat

És un peix d'aigües profundes que viu entre 250-450 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al sud del Japó i Taiwan.

## Referències

* ↑ «Coelorinchus kishinouyei». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Cohen, D.M., T. Inada, T. Iwamoto i N. Scialabba 1990. FAO species catalogue. Vol. 10. Gadiform fishes of the world (Order Gadiformes). An annotated and illustrated catalogue of cods, hakes, grenadiers and other gadiform fishes known to date. FAO Fish. Synop. 10 (125). 442 p.
* ↑ Masuda, H.; Amaoka, K.; Araga, C.; Uyeno, T.; Yoshino, T. 日本産魚類大図鑑 (Enciclopèdia japonesa del peix) (en japonès). 1. 東海大学出版会 (Tokai University Press), 1984. ISBN 9784486050544.
* ↑ Shen, S.C. (ed.), 1993. Fishes of Taiwan. Department of Zoology, National Taiwan University, Taipei. 960 p.

## Bibliografia

* Chiou, M.-L., K.-T. Shao i T. Iwamoto, 2004. A new species, Caelorinchus sheni, and 19 new records of grenadiers (Pisces: Gadiformes: Macrouridae) from Taiwan. Zool. Stud. 43(1):35-50.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Geistdoerfer, P. 1986. Macrouridae. p. 644-676. A P.J.P. Whitehead, M.-L. Bauchot, J.-C. Hureau, J. Nielsen i E. Tortonese (editors) Fishes of the north-eastern Atlantic and the Mediterranean. UNESCO, París. Vol. 2.
* Geistdoerfer, P. 1990. Macrouridae. p. 541-563. A J.C. Quero, J.C. Hureau, C. Karrer, A. Post i L. Saldanha (editors) Check-list of the fishes of the eastern tropical Atlantic (CLOFETA). JNICT, Lisboa; SEI, París; i UNESCO, París. Vol. 2.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1-4051-2494-6.
* Huang, Z., 2001. Marine species and their distribution in China's seas. p. 404- 463. Vertebrata. Smithsonian Institution, Florida, Estats Units. 598 p.
* Iwamoto, T. 1999. Order: Gadiformes. Macrouridae (sometimes Coryphaenoididae, Bathygadidae, Macrourididae, Trachyrincidae, in part, in literature). p. 1986-1992. A K.E. Carpenter i V.H. Niem (editors) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the WCP. Vol. 3. Batoid fishes, chimaeras and bony fishes part 1 (Elopidae to Linophrynidae). FAO, Roma.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Randall, J.E. i K.K.P. Lim (editors), 2000. A checklist of the fishes of the South China Sea. Raffles Bull. Zool. Suppl. (8):569-667.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Cleli (comandant)

Cleli (llatí: Cloelius) va ser un comandant d'un exèrcit d'eques i volscs que va assetjar Ardea l'any 443 aC cridat pels plebeus de la ciutat que s'havien revoltat i havien expulsat als aristòcrates. Formava part de la gens Clèlia.
Mentre era a la vora de la ciutat va arribar el cònsol romà Marc Gegani Macerí, cridat pels optimates. Els assetjadors van ser assetjats, els romans van formar línies de defensa al seu entorn i no van permetre la seva sortida fins que el seu general es rendís. Cleli va ser mostrat com a captiu al triomf del cònsol a Roma i després, com era normal, executat.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. Londres: Walton and Maberly, 1861, p. Vol. I, p. 805.
# Coll de Tancalaporta (Gisclareny)

El Coll de Tancalaporta és una collada de 2.343,7 metres situada a l'extrem oriental de la Serra del Cadí, al nord del Puig Terrers. És el pas natural entre la vall del Bastareny, al sud-est, i la del Ridolaina, al nord.
Al coll és partió dels termes municipals de Gisclareny, al Berguedà, i el de Bellver de Cerdanya.
Hi passa el GR-150-1 que ressegueix tota la carena del Cadí-Moixeró des del Coll de Pal (Bagà), a l'est, fins a la Canal de Migdia, a l'oest, on baixa al Coll de Jovell (Josa).

## Referències

* ↑ Institut Cartogràfic de Catalunya. Altitud presa del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:5.000
* ↑ Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». www.gencat.cat. Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 01-01-2015.
* ↑ «Coll de Tancalaporta (Gisclareny)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Colada (desambiguació)

«Colada» té aquests significats:
* Geologia:
** Una colada és un dipòsit mineral en un terreny inclinat d'una cova.
** Una colada és el mantell de roca al voltant d'un volcà format per la solidificació de magma.
** Una colada de fang és un desplaçament sobtat de fang.
* Metal·lúrgia:
** Colada és un tipus de treball dels metalls.
** Un defecte de colada és una anomalia esdevinguda durant aquest procés.
* Història: La Colada era l'espasa històrica dels comtes de Barcelona.
* Geografia: El barranc de la Colada és un curs d'aigua del Pallars Sobirà.
* Gastronomia: Pinya colada és una beguda alcohòlica originària de Puerto Rico.
Viccionari
# Colòbres

Colòbres (en francès Coulobres) és un municipi occità del Llenguadoc, situat al departament de l'Erau i a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Topònims occitans de l'Erau
# Colibrí de Mulsant

El colibrí de Mulsant (Chaetocercus mulsant) és una espècie d'ocell de la família dels troquílids (Trochilidae) que habita la selva humida i vegetació baixa des de Colòmbia i a través de l'Equador i Perú fins Bolívia central.

## Referències

* ↑ «Colibrí de Mulsant». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 11 octubre 2024(català)