OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cementiri de Kúntsevo

El cementiri de Kúntsevo (rus: Ку́нцевское кла́дбище, Kúntsevskoie kládbisxe) és un cementiri del districte de Kúntsevo a la ciutat russa de Moscou. Està localitzat a la riba del riu Sétun, al sud de l'autopista de Mojaisk (la perllongació de l'Avinguda de Kutúzov). L'església local fou dedicada el 1673 per Artamon Matvéivev. El cementiri és una part administrativa del complex del cementiri de Novodévitxi.

## Personatges enterrats

* Gueorgui Malenkov, Premier de la Unió Soviètica
* Leonid Gaidai
* Valeri Kharlàmov
* Nadejda Mandelstam
* Anatoli Ribakov
* Iuri Trífonov
* Iuri Vízbor
* Mamuka Kikaleixvili
* Larissa Xepitko
* Trofim Lissenko
* Liubov Sokolova A 17th-century church
* Ramon Mercader, assassí de Lev Trotski
* Varlam Xalàmov, poeta i escriptor rus, supervivent del Gulag
* Kim Philby, doble agent anglès i soviètic
* Paul Tatum
* Iskhak Razzakov, líder del Partit Comunista, enterrat de nou al cementiri Ala Artxa, a Bixkek el 2000
* Tatyana Tess (Tatyana Tass, Татьяна Тесс), Escriptora, periodista i escenògrafa russa.
* Vsévolod Bobrov,
* Glenn Michael Souther (aka Mikhaïl Ievguénievitx Orlov),. Espia a la Marina dels Estats Units d'Amèrica que va desertar a la Unió Soviètica
* Morris Cohen, espia
* Lona Cohen, esposa de l'anterior, espia

## Referències

* 1 2 "Kuntsevo Cemetery at Kim Philby’s Grave", Passport Moscow magazine
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 Llista d'enterrats a Find A Grave
* ↑ "Liubov Sokolova" at Find A Grave
* ↑ Imaging Russia 2000: film and facts By Anna M. Lawton p. 105 at Google Books
* ↑ Central Eurasian Studies Review, 2007, vol. 6, no. 1/2
* ↑ Biografia Arxivat 2012-02-11 a Wayback Machine. Liubov Muraviova que va crear el monument a Tatyana Tess
* ↑ An excerpt Arxivat 2012-10-19 a Wayback Machine. The Moscow Times, 12 de juliol del 2000
* ↑ «KGB Says Defector Killed Self Over Psychological Problems;`He ... Displayed a Nervous State of Mind'». The Washington Post, 29-06-1989.
* ↑ Fein, Esther B. «Defector to Moscow Is Dead; Work for K.G.B. Is Lauded». the New York Times, 28-06-1989 [Consulta: 7 maig 2010].
* ↑ Ronald Kessler. The Spy in the Russian Club: How Glenn Souther Stole America’s Nuclear War Plans and Escaped to Moscow. Pocket, 1992. ISBN 978-0-671-73890-7.
# Trélon

Trélon és un municipi francès, situat a la regió dels Alts de França, al departament del Nord. L'any 2007 tenia 2.984 habitants. Limita amb Fourmies, Glageon i Ohain, a 8 kilòmetres de la frontera amb Bèlgica.

## Fills il·lustres

* Léon-François Comerre (1850-1916) escultor i pintor.

## Demografia

Evolució de la població Ehess i INSEE :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 1 010 | 1 176 | 1 261 | 1 381 | 1 674 | 1 850 | 1 915 | 1 971 | 2 212 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 2 336 | 2 435 | 2 670 | 3 000 | 3 200 | 3 752 | 3 946 | 4 344 | 4 308 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 3 855 | 3 953 | 3 889 | 3 381 | 3 497 | 3 595 | 3 281 | 3 440 | 3 480 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 3 200 | 3 214 | 3 438 | 3 166 | 2 923 | 2 828 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | François Louvegnies | |
# Alexander Gode

Alexander Gottfried Friedrich Gode-von-Aesch, conegut simplement com Alexander Gode (Bremen, 30 d'octubre de 1906 - Mount Kisco, Nova York; 10 d'agost de 1970) va ser un lingüista germànic-estatunidenc, traductor i la força conductora darrere la creació de la llengua auxiliar interlingua.

## Biografia

Fill d'un pare alemany i una mare suïssa, Gode va estudiar en la Universitat de Viena i la Universitat de París abans de partir als Estats Units i tornar-se ciutadà en 1927. Va ser un instructor en la Universitat de Chicago i la Universitat de Colúmbia, on va rebre el seu títol de Ph.D. en Estudis en Llengües Germàniques en 1939.
Entre 1960 i 1963 va presidir la American Translators Association.

## Interlingua

Gode va estar involucrat en la International Auxiliary Language Association (Associació Llengua Auxiliar Internacional) (IALA) des de 1933, al principi esporàdicament. En 1936 la IALA va començar el desenvolupament d'una nova llengua internacional auxiliar i en 1939 Gode va ser contractat per a assistir en aquesta labor.
Després que André Martinet va ser posat per a liderar la recerca en 1946, les visions de tots dos van entrar en conflicte perquè Gode pensava que Martinet estava tractant d'esquematitzar massa la nova llengua, barrejant-la amb l'occidental. Gode no va veure la necessitat d'inventar una llengua, com a producte d'un disseny apriori. En canvi, ell i el director de recerca anterior Ezra Clark Stillman volien registrar el vocabulari internacional que, des de la seva perspectiva, encara existia. Això va ser realitzat – abans de Martinet – extraient i modificant sistemàticament paraules de les llengües de control existents de manera tal de ser vistes com a dialectes d'una llengua comuna, amb les seves pròpies peculiaritats. Quan Martinet va renunciar en 1948 per una disputa de salari, Gode va prendre el lideratge i va aconseguir implementar la seva visió. El resultat va ser interlingua, el diccionari i la gramàtica es van publicar en 1951.
En 1953, el rol de la IALA va ser pres per la Divisió d'Interlingua del Science Service, i Gode es va convertir en el director de la divisió. Va continuar el seu compromís amb interlingua fins a la seva mort traduint textos científics i de medicina a interlingua. Va guanyar premis per això de la American Medical Writers Association (Associació Americana d'Escriptors Mèdics) i la International Federation of Translators (Federació Internacional de Traductors).

## Referències

* ↑ Manifesto de interlingua de Gode Arxivat 2009-03-26 a Wayback Machine. publicat en 1959
* ↑ A history of Interlingua in Interlingua Union Mundial pro Interlingua

## Enllaços externs

* Alexander Gode von Aesch Papers - Informació biogràfica, fotografies, i correspondència recollida per la Biblioteca de la Universitat en la Universitat de l'Estat d'Albany, Nova York
* Biographias - Alexander Gottfried Friedrich Gode-von Aesch - Biografia en Interlingua
* Unión Mundial pro Interlingua
# Luise Rinser

Luise Rinser (Pitzling, 30 d'abril de 1911 - Unterhaching, 17 de març de 2002) va ser una escriptora alemanya, coneguda per les seves històries curtes.
El 1939 fou obligada a abandonar el magisteri pel seu rebuig a afiliar-se al partit nazi i posteriorment va ser perseguida i empresonada durant el Tercer Reich, temàtica que destaca entre les seves produccions durant els anys 40. Posteriorment també es destacà a favor de moviments feministes i d'esquerres, però rebé fortes crítiques a causa de la seva inclinació cap a l'esoterisme, especialment a partir dels anys 80. Durant els anys 60 va viure a Itàlia.
En el camp polític va destacar-se pel seu activisme seu suport a Willy Brandt en la seva campanya de 1971-1972 i va ser proposada a l'elecció presidencial de 1984 per Aliança 90/Els Verds.
Va escriure Mitte des Lebens (‘A mitja vida’, 1950), Der Sündenbock (‘El boc emissari’, 1950), Geh fort, wenn du Kannst (‘Avança, si pots', 1959), Septembertag (‘Un dia de setembre’, 1974), Mirjam (1983), Abaelards Liebe (‘L'amor d'Abelard', 1991) i Grenzübergänge Tagebuch-Notizen (‘Apunts del diari dels passos de frontera’, 1995).

## Referències

* 1 2 «Luise Rinser». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Suimanga pit-roig

El suimanga pit-roig (Cinnyris erythrocercus) és un ocell de la família dels nectarínids (Nectariniidae).

## Hàbitat i distribució

Habita zones de ribera, sabanes i encara ciutats de l'est de la República Democràtica del Congo, Sudan del Sud, Uganda, oest de Kenya, Ruanda, Burundi i nord-oest i centre de Tanzània.

## Referències

* ↑ «Suimanga pit-roig». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 15/12/2021(català)
# Fil·lonicterins

Els fil·lonicterins (Phyllonycterinae) són una subfamília de ratpenats fil·lostòmids.

## Classificació

* Gènere Erophylla
** Ratpenat de les flors bru (Erophylla bombifrons)
** Ratpenat de les flors de Sezekorn (Erophylla sezekorni)
* Gènere Phyllonycteris
** Subgènere Phyllonycteris
*** Ratpenat de les flors porto-riqueny (Phyllonycteris major)
*** Ratpenat de les flors cubà (Phyllonycteris poeyi)
** Subgènere Reithronycteris
*** Ratpenat de les flors jamaicà (Phyllonycteris aphylla)

## Referències

* ↑ Phyllonycterinae a Mammal Species of the World (MSW) (anglès)
Espècies vivents de noctilionoïdeus :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera :
Família Mormoopidae :
Família Mystacinidae :
Família Noctilionidae :
Família Phyllostomidae (A..O) :
Família Phyllostomidae (P..Z) :
# Aerogaviota

Aerogaviota és una aerolínia cubana amb seu a l'Havana. Opera vols nacionals a Baracoa, Cayo Coco, l'Havana, Holguín i Santiago de Cuba, així com vols de Cuba a Jamaica. La seva base principal es troba a l'aeroport de Playa Baracoa, a Caimito, encara que ocasionalment també vola a l'aeroport internacional José Martí, a l'Havana.
L'aerolínia va ser creada per l'exèrcit cubà el 1994 i és de propietat estatal. El 29 d'abril de 2017, un Antónov An-26 noliejat per l'exèrcit cubà es va estavellar a Las Lomas de San Cristóbal i van morir les 8 persones a bord.

## Referències

* ↑ "Contáctenos Arxivat 7 June 2017 a Wayback Machine.." Aerogaviota. Retrieved on 1 February 2011. "Ave 47 No 2814 e/ 28 y 34, Reparto Kohly Playa, Ciudad de la Habana. Cuba."
* ↑ «Aerogaviota site – in Spanish». Arxivat de l'original el 16 July 2017. [Consulta: 11 abril 2017].
* ↑ Sena, Gastón. «Aerogaviota reanudo sus vuelos con ATR 42 a destinos turísticos de Cuba» (en castellà), 23-07-2023. [Consulta: 22 setembre 2024].
* 1 2 Flight International 27 March 2007
* ↑ Beltrán, Federico. «Accidente aéreo en Cuba: Se estrella avión de Aerogaviota en Pinar del Río» (en spanish). Cibercuba, 29-04-2017. [Consulta: 29 abril 2017].
# Abdul Hamid al-Bakkoush

Abdul Hamid al-Bakkoush (àrab: عبد الحميد مختار البكوش, ʿAbd al-Ḥamīd Muẖtār al-Bakkūx) (Tajura, 10 d'agost de 1933 – Abu Dhabi, 2 de maig de 2007) fou primer ministre de Líbia del 25 d'octubre de 1967 al 4 de setembre de 1968. Després de la proclamació de la jamahiriyya per Gaddafi, es va exiliar a Egipte i es va convertir en un dels líders de l'oposició al govern libi. També va ocupar el càrrec de ministre de Justícia tres vegades entre gener de 1964 i setembre de 1968.

## Primer ministre

L'any 1968, durant el seu mandat, Líbia va crear, amb l'Aràbia Saudita i Kuwait, l'Organització de Països Àrabs Exportadors de Petroli (OAPEC), per tal de coordinar la producció, refinació, transport i comercialització de petroli entre els tres països. El juliol d'aquell mateix any, Líbia va signar el Tractat de no proliferació nuclear.
Després de ser primer ministre, es va convertir en l'ambaixador de Líbia a França.

## Oposició des de l'exili

Durant la presidència de Gaddafi es va exiliar, primer a Londres i després a París. El 1977 es va instal·lar al Caire, Egipte, on el 1982 va crear l'Organització per l'Alliberament de Líbia, unint-se al Front de Salvació Nacional Libi (LNSF), l'oposició a l'exili.
Després de l'arribada d'un presumpte equip d'atac libi al Caire, els funcionaris egipcis van fingir el seu assassinat el 12 de novembre de 1984, publicant fotografies escenificades a la premsa per aconseguir que Líbia anunciés que l'assassinat era un èxit. Líbia va picar l'esquer, i les relacions entre Egipte i Líbia, que ja eren pobres, es van deteriorar encara més.

## Referències

* ↑ Salem el Kebti, "Libia..Maseerat al Istiqlal…Watha'iq Mahalliya wa Dawliya", Part 3, ad-Dar al-Arabiya lil Uloum Nashiroun, 1st ed., 2012.
* ↑ «رئيس وزراء ليبيا الأسبق (عبد الحميد البكوش) فى ذمة الله». Arxivat de l'original el 2016-03-09. [Consulta: 28 octubre 2021].
* ↑ «Libya - Exiled Opposition». LIBYA - A Country Study. Federal Research Division, Library of Congress, 1987.
* ↑ Athens News Agency (via Olympio Vima), "Former Libyan PM executed", November 18, 1984.
* ↑ Arnold, Guy. The Maverick State: Gaddafi and the New World Order. Cassell, 1996, p. 36. ISBN 9780304333660.
# Abdul Karin Zahr al-Din

Abdul Karin Zahr al-Din fou un general de l'exèrcit sirià d'origen drus format a Síria i a França. El setembre de 1961 fou un dels pocs generals que va donar suport al cop d'estat que va posar final a la República Àrab Unida i tot i no ser el més antic fou designat cap d'estat major, ja que els altres generals, dos eren cristians i un era inadequat. El 1962 després del cop d'estat del 28 de març de 1962 dirigit per Abd al-Karim al-Nahlawi, el 2 d'abril va ordenar a les tropes restablir al president Nazim al-Qudsi, cosa que va aconseguir. Després del 8 de març de 1963 quan els baasistes ven prendre el poder, fou apartat del càrrec i retirat de l'exèrcit.

## Referències

* alguns dades
* Foto
# Agrupació de Trànsit de la Guàrdia Civil

L''Agrupació de Trànsit de la Guàrdia Civil és la Unitat funcional de la Força Operativa de la Guàrdia Civil creada el 1959 per a l'exercici de les funcions assignades a la Guàrdia Civil en matèries de trànsit, transport i seguretat viària. Té com a missió específica la vigilància, regulació, auxili i control del trànsit i del transport, i la seguretat viària en l'àmbit de les vies interurbanes.

## Referències

* ↑ Indice Historico Espanol. Centro de Estudios Históricos Internacionales, vol. XVIII, n.63-64, gener-agost 1972, p.152.
* ↑ «Competències en trànsit». Arxivat de l'original el 2012-06-21. [Consulta: 15 octubre 2012].

## Enllaços externs

* Pàgina de la Guàrdia Civil - Agrupació de Trànsit Arxivat 2012-06-21 a Wayback Machine.
# Agrupació de Treballadors Estrangers

Els Groupements de Travailleurs Étrangers (GTE) van ser constituïts per llei el 27 de setembre del 1940 a França pel govern de Vichy a partir de les Compagnies de Travailleurs Étrangers (CTE). L'objectiu era tenir controlats els exiliats residents a França i aprofitar la seva força de treball en les feines de reconstrucció. Eren obligats a pertànyer als GTE els homes refugiats a França d'entre divuit i cinquanta-cinc anys, impossibilitats de retornar al seu país d'origen.
Els grups, integrats en gran part per refugiats catalans de la Guerra Civil Espanyola, eren repartits per departaments i identificats amb un número. El salari rebut pels treballadors era un 25% inferior a l'habitual per la mateixa feina.
# Abigail (cràter)

Abigail és un cràter d'impacte en el planeta Venus de 18,4 km de diàmetre. Porta el nom d'un antropònim hebreu, i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1994.

## Referències

* ↑ «Abigail». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey. [Consulta: 1r juliol 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Venus
# Acquaviva (desambiguació)

«Acquaviva» té aquests significats:
* Geografia:
** Acquaviva, castello (municipi) de San Marino.
** Acquaviva Collecroce, en serbo-croat molisià Kruč, municipi italià, situat a la regió de Molise.
** Acquaviva delle Fonti, municipi italià, a la regió de la Pulla i a la província de Bari.
* Llinatges:
** Acquaviva (cognom), cognom d'una il·lustre família italiana del regne de Nàpols, i que va tenir en feu molts béns arrels en els Abruços.
* Biografies:
** Andrea Mateo Acquaviva, militar italià. Successor d'Antonio Acquaviva en el ducat d'atri, en la senyoria de Teramo.
** Andrea Mateo d'Acquaviva (1456-1528), literat i il·lustre protector de les ciències italià.
** Antonio Acquaviva, militar italià, germà de Josies i de Pier Bonifacio. Va estar al servei del rei Ladislau.
** Belisari Acquaviva, soldat, literat i antiquari italià. Amic del Gran Capitán Gonzalo de Córdoba. Fundà l'Acadèmia del Lauro.
** Claudio Acquaviva (Nàpols, 1542 - Roma, 1615), jesuïta italià, fill del Duc d'Atri.
** Gianni Jeronimo Acquaviva (1521 – 1592) militar i literat italià. Serví a l'emperador Carles V en les guerres de religió a Alemanya.
** Giulio Acquaviva, comte de Conversano cavaller italià.
** Giulio Acquaviva d'Aragona, (Nàpols, 1546 – 1574), cardenal durant el papat de Pius V.
** Troiano Acquaviva d'Aragona, (Nàpols, 1696 – Roma 1747), cardenal ordenat durant el papat de Climent XII
** Giulio Antonio Acquaviva (? - Otranto, 1841), militar italià. Fill de Josías Acquaviva.
** Horaci Acquaviva (?-1617), militar i teòleg italià, fill de Gianni Jeronimo Acquaviva.
** Josías Acquaviva (? - Cellino, 1462) militar italià, fill d'Andrea Mateo Acquaviva.
** Octavio Acquaviva (1560-1612), prelat italià, vicellegat del patrimoni de Sant Pere i cardenal.
** Piero Bonifacio Acquaviva (?-1418) militar italià.
** Rinaldo Acquaviva, bisbe d'Agrigent que va coronar a Manfred de Sicília i excomunicat per aquest fet. Va morir el 1264.
** Rodolfo Acquaviva (1550 prop de Teramo – Coculin, 1583), jesuïta italià.
** Vicenzo Acquaviva (Foggia, 1832), pintor italià.
# Ahmed Marzouki

Ahmed Marzouki (àrab: أحمد المرزوقي, Aḥmad al-Marzūqī) (nascut el 1947 a Bouajoul, comuna de Sidi Yahya Bni Zeroual, província de Taounate) és un antic oficial militar marroquí que va ser desaparegut forçadament després de la seva implicació en el fallit cop d'estat de Skhirat de 1971.
Marzouki va estar presoner a Tazmamart, un antic i secret notori centre de detenció al Marroc durant el regnat de Hassan II. Detingut per primera vegada en 1973, finalment va ser alliberat en 1991, però ha patit assetjament estatal durant anys després i fins i tot ha patit agressions, com a Brussel·les el novembre de 2010. És l'autor d'un llibre sobre les seves experiències, Tazmamart Cellule 10 (Tazmamart Cell 10).

## Vegeu també

* Ali Bourequat
* Anys de plom
* Drets humans al Marroc

## Bibliografia

* Tazmamart Cellule 10, Editions Paris Méditerranée; Casablanca: Tarik Editions (ISBN 2-07-041991-6)

## Referències

* ↑ Ahmed Marzouki agressé à Bruxelles, bladi-net. 11 de novembre de 2010

## Enllaços externs

* International Human Rights Federation (FIDH) - Entrevista amb Mr. Marzouki. Arxivat 2007-03-11 a Wayback Machine.
* Notícies sobre Ahmed Marzouki a bladi.net
* TAZMAMART : les nouvelles révélations d'Ahmed Marzouki a Youtube
# Acri

Acri és un municipi italià, situat a la regió de Calàbria dins la província de Cosenza, que limita amb els municipis de Bisignano, Celico, Corigliano Calabro, Longobucco, Luzzi, Rose, San Cosmo Albanese, San Demetrio Corone, San Giorgio Albanese, Santa Sofia d'Epiro i Vaccarizzo Albanese.

## Evolució demogràfica

Població censada al municipi d'Acri :
| Notes: | Elaboració gràfica per part de la Viquipèdia |
| | Font: ISTAT (Institut Nacional d'Estadística) |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2006- | Elio Coschignano | L'Unione |

## Referències

* ↑ «CensimentoPopolazione» (en italià). ISTAT - Istituto nazionale di statistica, 2011.

## Enllaços externs

* «Pàgina web oficial de Acquappesa» (en italià).
Viccionari
# Acròpode

Els acròpodes són blocs de formigó no reforçat dissenyats per suportar els efectes de les onades sobre els espigons i les estructures costaneres. El nom original en francès és Accropode.

## Acròpode I

L'acròpode es va desenvolupar el 1981 per Sogreah a Grenoble com a successor del tetràpode.
Des de llavors, aquest element s'aplica a prop de 150 esculleres i dics de mar a tot el món. Sogreah (ara sota el nom d'Artelia) ha col·locat els drets de llicència amb una filial, CLI (concrete layers international). El bloc té una gran estabilitat, normalment es determina amb la fórmula de Hudson. Es pot utilitzar un valor K$_D$ de 15 per a l'acròpode (aproximadament 11,5 per al cap). El bloc s'ha d'aplicar a un pendent de 3H/2V a 4H/3V; l'element s'aplica en una sola capa, que és un avantatge important sobre el predecessor, el tetràpode.
Un problema pràctic amb aquest bloc és que la part superior i inferior (plana) no es poden col·locar una contra l'altra. Comprovar això sovint requereix una inspecció per part de bussejadors, cosa que pot provocar una interrupció significativa durant l'execució (onades altes per a una operació segura).

## Acròpode II

Per superar aquest problema, CLI va introduir l'acròpode II el 2004, que és més fàcil la seva instal·lació. En aquest moment, el Xbloc acabava d'entrar al mercat (2003) amb els mateixos beneficis de col·locació. Des de llavors, l'acròpode II s'ha aplicat a aproximadament 15 projectes.

## Patents i drets d'autor

La patent d'acròpode (I) ha caducat. Tanmateix, el nom Accropod està protegit per drets d'autor. Per tant, actualment es permet fer un element en forma d'acròpode (I), però no es pot nomenar aquest element Accropod. El 2018 es va realitzar una defensa a la vora del riu prop de Colombo, Sri Lanka, per part del contractista xinès CHEC. Aquest contractista va aplicar el Chinapod, que sembla idèntic a l'acròpode (I), però no és tan calent com aquest.

## Ecòpode

CLI també ha llançat una variant de l'acròpode II, l'ecòpode. De fet, aquest és el mateix element amb una estructura superficial lleugerament diferent per donar un aspecte més natural al bloc. D'altra banda, aquest bloc ha estat desenvolupat per a projectes amb requeriments de paisatge específics (l'element ha d'encaixar visualment en un paisatge amb roques). Per tant, és purament un canvi cosmètic, l'element té poc valor ecològic addicional.

## Exemples

Podeu trobar exemples de l'aplicació de l'acròpode al lloc web de la CLI

## Referències

* ↑ Van der Meer, Jentsje. Stability formula for breakwaters armoured with Accropode. Delft: Delft Hydraulics, rapport H546, 1987.
* ↑ toepassing Accropod (en anglès). CLI [Consulta: 21 febrer 2019]. Arxivat 2018-12-31 a Wayback Machine.

## Obra general de referència

* Verhagen, H.J.; d'Angremond, K.; van Roode, F. «7». A: Breakwaters and closure dams (en anglès), 2009, p. 403. ISBN 9040723389 [Consulta: 5 abril 2019]. Arxivat 2019-05-05 a Wayback Machine.