OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Papir d'Ipuur

El Papir d'Ipuur (conegut també com a Laments d'Ipuur, Admonicions d'Ipuur o Lamentacions del savi Ipuur) és un poema de l'Antic Egipte escrit en papir, que es conserva en 17 fragments, classificat amb el nom de Papir de Leiden I 344. Es troba custodiat en el Museu Arqueològic Nacional de Leiden, als Països Baixos.
El manuscrit va ser descobert a Memfis, tot i que probablement la seva procedència és Saqqara. Té 378 cm de longitud i 18 cm d'altura. Data del final del segle XIII aC. L'època de la composició del poema es desconeix, però alguns erudits han suggerit que es va escriure durant el Primer període intermedi d'Egipte o entre el final de la Dinastia XII i el Segon període intermedi d'Egipte, cap a 1850 a 1600 aC.
El relat té un referent històric. Mostra la caiguda de l'Imperi Antic d'Egipte, o un lament inspirat pel suposat caos del Segon període intermedi, diversos segles després o, possiblement, una combinació de tots dos successos.
Ipuur, "el príncep Ipu", partidari del vell ordre, descriu un Egipte afligit per desastres naturals i en un estat de caos, un món regirat on el pobre es fa ric, i el ric pobre. La guerra, la fam i la mort estan pertot arreu. Un símptoma d'aquest enfonsament del vell ordre és el lament on els servents abandonen la seva servitud i es comporten amb rebel·lia.
A causa d'això, i d'afirmacions com "el riu és sang", alguns han interpretat el document com un relat egipci de les plagues d'Egipte descrites en el llibre de l'Èxode de l'Antic Testament, i sovint és citat com a prova del text bíblic per algunes organitzacions religioses. El director de cinema nord-americà James Cameron també cita aquest papir com una de les proves del relat bíblic de l'Èxode en el seu documental The Exodus Decoded.
En realitat sembla constituir un gènere literari «pessimista» i de queixes de luenga tradició, del qual es troben ressons en el Disputa entre un home i el seu ba o, molt posteriorment, el Llibre de Job. Un text com aquest es recull en forma molt similar en el lament de Job:
    «Que arribi el dia en què la humanitat deixi d'existir, en què els homes no engendrin, en què ja no neixin fills, en què cessi tot soroll sobre la terra i no calgui lluitar més.»

## Referències

* 1 2 Quirke, 2014, p. 167.
* 1 2 Gardiner, 1961, p. 109-110.
* ↑ Grimal, 1992, p. 138.
* ↑ Willems, 2010, p. 83.

## Bibliografia

* Quirke, Stephen. Exploring Religion in Ancient Egypt. John Wiley & Sons, 2014. ISBN 9781118610527.
* Grimal, Nicolas. A History of Ancient Egypt. Oxford: Blackwell Books, 1992. ISBN 978-0-631-17472-1.
* Gardiner, Alan. Egypt of the Pharaohs: an introduction. Oxford: University Press, 1961. ISBN 9780195002676.
* Willems, Harco. «The First Intermediate Period and the Middle Kingdom». A: Lloyd, Alan B.. A Companion to Ancient Egypt. 1. John Wiley & Sons, 2010. ISBN 9781444320060.

## Enllaços externs

* Text del Papir de Ipuur «Les admonicions de Ipuwer», traducció d'Ángel Sánchez Rodríguez, en Egiptomania.
* Imatge d'un fragment del Papir de Ipuur.
* Rosell, Pablo Martín «Las Admoniciones de Ipuwer. Literatura política y sociedad en el Reino Medio egipcio.». 28 d'abril de 2014, pàg. 356 [Consulta: 14 agost 2014].
# Ricard Costa-Jussà

Ricard Costa-Jussà (Sabadell, 1967) és un missioner claretià. Va ser el provincial dels Missioners Claretians de Catalunya des del gener del 2016, i de la província de Sant Pau fins al 2022.

## Biografia

Va estudiar al col·legi Claret de Sabadell. Va fer la primera professió a Montgat l'any 1988, i el 1992 dugué a terme la professió perpètua a Vic. Va ser ordenat diaca l'any 1994 a Valls, i sacerdot a Sabadell, la seva ciutat natal, l'any 1995. Va fer els estudis de filosofia i teologia a la Facultat de Teologia de Catalunya. És també consiliari de l'Esplai Estel i rector de la parròquia del Cor de Maria i de Sant Tomàs de Barcelona.
El 2016 va rellevar del càrrec a Màxim Muñoz, que es preveu que continuï presidint la Unió de Religiosos de Catalunya fins que finalitzi el seu mandat el 2019. Costa-Jussà va organitzar el govern dels Claretians amb Ramon Olomí com a conseller-prefecte d'economia, Josep Codina com a conseller-prefecte d'apostolat i Màxim Muñoz com a prefecte de formació i espiritualitat. Del 2020 al 2022 va ser el primer provincial de la província de Sant Pau que es va crear agrupant els territoris de Catalunya, Euskal Herria, França i Itàlia. L'agost del 2022 el va reemplaçar Juan Martín Askaiturrieta.

## Referències

* ↑ «P. Ricard Costa-Jussà, nou provincial dels Claretians de Catalunya». Bisbat de Lleida, 2016 [Consulta: 11 abril 2016].
* ↑ «P. Ricardo Costa Jussà, nuevo Provincial del Misioneros Claretianos de Cataluña». Agència Sic, 27-01-2016 [Consulta: 11 abril 2016]. Arxivat 27 April 2016$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2016-04-27. [Consulta: 11 abril 2016].
* 1 2 «El P. Ricard Costa-Jussà elegit nou Provincial dels Claretians de Catalunya». claretians.cat, 2016 [Consulta: 11 abril 2016]. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2017-03-25. [Consulta: 11 abril 2016].
* 1 2 «Ricard Costa-Jussà, nou Provincial dels Claretians de Catalunya». Catalunya Religió, 27-01-2016 [Consulta: 11 abril 2016].
* ↑ «Ricard Costa-Jussà és el nou provincial del Claretians». La Vanguardia, 07-02-2016 [Consulta: 11 abril 2016].
* ↑ «Ricard Costa, escollit nou Provincial dels Missioners Claretians de Catalunya». Flama, 29-01-2016 [Consulta: 11 abril 2016].
* ↑ Alonso, Mateo González. «El claretiano Juan Martín Askaiturrieta Ezkurdia, nuevo superior provincial» (en castellà), 05-08-2022. [Consulta: 29 novembre 2022].
# Dècada del 420

La dècada del 420 comprèn el període que va des de l'1 de gener del 420 fins al 31 de desembre del 429.

## Esdeveniments

* Aparició del nestorianisme
* Els vàndals arriben a l'Àfrica

## Personatges destacats

* Agustí d'Hipona
* Aeci
* Gal·la Placídia
* Ruas
* Teodosi II
# Eduard Domènech Farré

Eduard Domènech Farré (o "Ferrer") (el Masnou, Maresme, 12 de maig de 1917 - París, 21 de febrer de 1962) fou un pintor català.
Tingué com a mestre el pintor masnoví Rogelio López Fernández. Va viatjar molt i va pintar el Maresme, la Costa Brava, Mallorca, França, Holanda, Dinamarca i Alemanya. Els vuit darrers anys de la seva vida va viure a París.
La seva pintura era nerviosa i enèrgica, amb tendència a l'accentuació estructural, jugant amb tonalitats opaques i pinzellada d'empastament gruixut. Sobretot va pintar paisatges i aspectes urbans pocs coneguts dels llocs que descobria en les seves visites, com ara carrerons, tanques i portes antigues. També va fer algunes natures mortes.
Al Masnou hi té dedicat un carrer anomenat "Carrer del Pintor Domènech Farré". Al carrer hi va haver entre 1955 i 2008 la fàbrica tèxtil Dogi, fundada pel germà del pintor, Josep Domènech Farré, i la seva esposa Concepció Giménez Alsina.

## Referències

* ↑ Borràs, Gaspar «Eduardo Domènech Farré ha muerto». Masnou: boletín informativo municipal, 01-03-1962.
* ↑ Domènech Ferré, Eduard _ Spanish Artists from the Fourth to the Twentieth Century
* ↑ «Edouard Domenech Farre Biography, Artwork, Galleries Online _ BLOUIN ARTINFO». Arxivat de l'original el 2019-02-25. [Consulta: 24 febrer 2019].
* ↑ Muray, Joan «Rogelio López i Fernández del Castillo». Històries de la Vila... del Masnou II. Davinci Continental, 2005, pàg. 287-290.
* 1 2 "En la muerte de Eduardo Doménech Farré". La Vanguardia, 8 de març de 1962, pàgina 6.
* ↑ Poch, Gerard; Duran, Santi. El Masnou abans del 2000, un segle en fotografies. El Masnou: Pledebó, 1999.
* ↑ Tabaras Bosch, Marta. Record de les dones del tèxtil: treballadores del Masnou a la postguerra. El Masnou: Ajuntament del Masnou, 2019.
# Geranium platypetalum

Geranium platypetalum és una espècie de planta herbàcia de la família Geraniaceae. És originària de l'Iran, Turquia, Armènia, l'Azerbaidjan, Geòrgia i la Federació de Rússia, i és cultivada com una planta de jardí. Té flors de color blau.

## Referències

* ↑ http://www.ars-grin.gov/cgi-bin/npgs/html/taxon.pl?424889 Arxivat 2015-06-13 a Wayback Machine.
* ↑ Phillips, Ellen; Colston Burrell, C. Rodale's Illustrated Encyclopedia of Perennials. Emmaus, Pa.: Rodale Press, 1993, p. 373–76. ISBN 0875965709.
# Cardenal anyil de Brisson

El cardenal anyil de Brisson (Cyanoloxia brissonii) és un ocell de la família dels cardinàlids (Cardinalidae).

## Hàbitat i distribució

Habita matolls, arbusts i selva pluvial en zones de muntanya de l'oest de Colòmbia, nord de Veneçuela, centre i sud-est de Bolívia, est de Paraguai, Uruguai, est i sud del Brasil i nord de l'Argentina.

## Referències

* ↑ «Cardenal anyil de Brisson». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 15/10/2022(català)
# Casa d'Arnas

Casa d'Arnas (en francès Cazedarnes) és un municipi occità del Llenguadoc, situat a la regió d'Occitània, al departament de l'Erau.

## Referències

* ↑ Topònims occitans de l'Erau
# Carrasco (Montevideo)

Carrasco és un barri costaner de Montevideo, Uruguai. Limita amb Punta Gorda a l'oest, amb Carrasco Norte al nord, amb el departament de Canelones a l'est, i amb la costa riuplatenca al sud. L'avinguda costanera es diu Rambla Tomás Berreta i sobre ella s'estén la platja de Carrasco.
Ubicat a la costa sud-est de la ciutat, el barri era originalment un balneari. No obstant això, finalment es va transformar en una zona residencial de Montevideo. Carrasco és considerat com un dels barris més cars de Montevideo i combina una sèrie àmplia d'estils arquitectònics.

## Població

Segons dades del cens de 2005, Carrasco tenia 16.386 persones.

## Referències

* ↑ Informació sobre Carrasco a la pàgina web de la Intendència Municipal de Montevideo Arxivat 2012-03-13 a Wayback Machine. (castellà)

## Enllaços externs

* Intendència Municipal de Montevideo / Informació / Carrasco (castellà)
* Intendència Municipal de Montevideo / Història de Carrasco Arxivat 2019-06-30 a Wayback Machine. (castellà)
# Carrascosa de la Sierra

Carrascosa de la Sierra és un municipi de la província de Sòria, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 19 | 16 | 13 | 13 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Soria (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 12 març 2021].
* ↑ «INE, Soria: Población por municipios y sexo.». Arxivat de l'original el 2017-10-24. [Consulta: 6 gener 2022].
# Castell de Xerta

El Castell de Xerta és un edifici de Xerta (Baix Ebre) declarada Bé Cultural d'Interès Nacional.

## Descripció

Al turó que hi ha sobre el jardí de la Vil·la Retiro hi ha restes d'alguns murs fets amb maçoneria, que estan esglaonats pel pendent i formen diversos nivells en el terreny.

## Història

Segons Carreras i Candi a Xerta s'aixecava fins a les primeries del segle actual la Torre de la Campana. Malgrat tot, aquest castell no ha estat pròpiament documentat, encara. Es diu que fins 1917 o 18 encara quedava alguna torre del castell als peus.

## Referències

* 1 2 «Castell de Xerta». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 14 desembre 2018].

## Enllaços externs

* «Castell de Xerta». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
* «Castell de Xerta». Inventari del Patrimoni Arqueològic i Paleontològic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya.
# Castell de Xinquer

El castell del Xinquer se situa al costat de l'abandonat mas del Xinquer, sobre una moleta rocosa que corona un turó, pertanyent al terme municipal de l'Alcúdia de Veo (Plana Baixa, País Valencià).

## Descripció

El castell segueix les pautes i tipologia habituals de les fortaleses musulmanes, encara que no es pot assegurar amb rotunditat el seu origen i la datació per la falta de bibliografia sobre el lloc. Es troba molt deteriorat, en ruïnes. Únicament s'observen restes d'alguns murs i de dues torres. Donada la seva ubicació, probablement va tenir la funció de defensa i protecció del territori on s'ubica.
Per accedir a l'emplaçament, cal fer-ho per una pista forestal que es troba en bon estat i que parteix d'un punt de la carretera entre l'Alcúdia de Veo i Algímia d'Almonesir. En arribar al despoblat de Xinquer una senda ix per darrere del poble costera amunt.

## Galeria d'imatges

* Castell de Xinquer des de l'interior
* Antiga església del despoblament de Xinquer

## Referències

Aquest article incorpora material procedent de la pàgina web de la Federació Valenciana de Municipis i Províncies, que mitjançant una autorització va permetre agregar contingut i imatges i publicar-los sota llicència GFDL.
* 1 2 URL de la referència: https://eduwp.edu.gva.es/patrimonio-cultural/ficha-inmueble.php?id=5522. Data de consulta: 21 agost 2023.
* ↑ «Consulta a la base de datos de bienes inmuebles» (en castellà). Ministeri de Cultura i Esport d'Espanya. [Consulta: 28 novembre 2021].

## Enllaços externs

* Ajuntament de l'Alcúdia de Veo
# Casquet esfèric

En geometria, un casquet esfèric és la part una d'esfera tallada per un pla. Si aquest pla passa pel centre de l'esfera, lògicament, l'altura del casquet és igual al radi de l'esfera, i el casquet esfèric serà un hemisferi (semiesfera).

## Àrea

Si el radi de l'esfera és $r\,\!$, el radi de la base del casquet $a\,\!$, i l'altura del casquet $h\,\!$, l'àrea del casquet esfèric és
    $A=2\pi rh\,\!$

## Volum

Si el radi de l'esfera és $r\,\!$, el radi de la base del casquet $a\,\!$, i l'altura del casquet $h\,\!$, el volum del casquet esfèric és
    $V={\frac {\pi h}{6}}(3a^{2}+h^{2})$
Una altra expressió per calcular el volum del casquet esfèric, en funció del radi de l'esfera i de l'altura h, és:
    $V={\frac {\pi h^{2}}{3}}(3r-h)$

### Algunes relacions

Pel teorema de Pitàgores,
       $(r-h)^{2}+a^{2}=r^{2}\,$
       $r^{2}+h^{2}-2rh+a^{2}=r^{2}\,$
       $r={\frac {a^{2}+h^{2}}{2h}}$

## Vegeu també

* Corona esfèrica
* Segment circular (l'anàleg bidimensional)

## Referències

* ↑ mathforum.org
* 1 2 Sapiña, R. «Calculadora de l'àrea i volum del casquet esfèric» (en castellà). Problemas y ecuaciones. ISSN: 2659-9899 [Consulta: 25 juny 2020].
* 1 2 Polyanin, Andrei D; Manzhirov, Alexander V. «Handbook of Mathematics for Engineers and Scientists» (en anglès). CRC Press, 2006, pàg. 69.

## Enllaços externs

* Calculadora en línia per calcular el volum i l'àrea d'un casquet esfèric
* Formulari d'àrees i volums
# Carlos Cuadra

Carlos Albert Cuadra (21 de desembre de 1925) és un documentalista nord-americà d'origen hispà. És pioner en la creació de bases de dades en línia.

## Biografia

Carlos Cuadra va néixer a San Francisco, Califòrnia (EE. UU.). Va abandonar els seus estudis a l'institut per ingressar el 1944 en la marina nord-americana durant la Segona Guerra Mundial. Va deixar la marina dos anys (1946) després amb un diploma en codi Morse que li va permetre ingressar a la Universitat de Califòrnia (Berkeley). Posteriorment, va estudiar psicologia clínica i es va doctorar en aquesta matèria el 1953, treballant durant uns anys al centre de salut mental d'aquesta universitat i en altres centres semblants als Estats Units. Durant aquests anys, Cuadra va aplicar els seus coneixements de programació en el tractament de la informació mèdica.
El 1956 es va incorporar a la Corporació RAND, que treballava conjuntament amb l'Institut Tecnològic de Massachusetts en la creació d'un sistema de defensa aèria. Va treballar als departaments de primerenques bases de dades documentals amb informació bàsica per a la indústria. D'aquestes tasques va sorgir System Developmen Corporation, més conegut per les seves sigles SDC, un centre especialitzat en informació en línia. Allí Cuadra va començar a crear programari aplicat al camp de la Informació i la Documentació; entre ells, destaca:
* Programari per la National Library of Medicine.
* El 1972, funda ORBIT, el primer hoste en línia comercial, al que van seguir fins a quatre edicions més.
Carlos Cuadra va abandonar la SDC el 1978 per crear la seva pròpia empresa de productes documentals Cuadra Associates, on va crear l'eina Directory of Online Databases (DOD), el millor directori de bases de dades en línia, al costat del creat per Martha Williams. La seva primera pàgina estava composta per un quadre on es detallava l'evolució del nombre de bases de dades, productors, hostes i gateways amb les dades de les edicions anteriors.
Posteriorment, crea el Directory of Portable Databases, un directori amb informació sobre bases de dades en CD-ROMs, cintes i disquets.
A més de la feina de casa com a programador i distribuïdor de productes d'informació documental, també va ser editor. Va fundar la revista Annual Review of Information Science and Technology (ARIST) el 1966, pertanyent a la American Society of Information Science. Cuadra va editar els 10 primer volums; el tercer va ser guardonat amb el Premi Asis al Millor Llibre publicat el 1969.
Carlos Cuadra va ser recompensat amb el Premi ASIS&T al Mèrit acadèmic el 1968.

## Bibliografia

* El Professional de la informació (1998), vol Gener.
* El Professional de la informació (1993), vol Febrer.
# Carlos Cuerda Gutiérrez

Carlos Cuerda Gutiérrez (m. 1939) va ser un militar i advocat espanyol.

## Biografia

Militar i advocat de professió, durant el període de la Segona República va ser un conegut esquerrà i va militar en el Partit Social Revolucionari.
El juliol del 1936, a l'esclat de la Guerra civil, es trobava a Jaén en situació de retirat i amb el rang de capità. A mitjan 1937 va rebre el comandament de la 80a Brigada Mixta, que va mantenir fins a gener de 1938. Poc després va passar a exercir el comandament de la 21a Divisió, situada en el front d'Andalusia. L'agost de 1938 va ser nomenat comandant de la 71a Divisió, restant en el front d'Extremadura durant la resta de la contesa.
Capturat pels franquistes al final de la guerra, va ser afusellat a Jaén el 2 d'octubre de 1939.

## Referències

* 1 2 Cobo Romero, 2004, p. 355.
* ↑ Álvarez Rey, 1996, p. 274.
* 1 2 Engel, 1999, p. 78.
* ↑ Martínez Bande, 1975, p. 59.
* ↑ Engel, 1999, p. 231.

## Bibliografia

* Álvarez Rey, Leandro. Aproximación a un mito: masonería y política en la Sevilla del siglo XX. Ayuntamiento de Sevilla, 1996.
* Cobo Romero, Francisco. Revolución campesina y contrarrevolución franquista en Andalucía. Universidad de Granada, 2004.
* Engel, Carlos. Historia de las Brigadas Mixtas del Ejército Popular de la República. Madrid, Almena, 1999. 84-922644-7-0.
* Martínez Bande, José Manuel. La llegada al mar. Madrid: Editorial San Martín, 1975.
# Cassi

Cassi o Casius és el nom dels següents personatges:
* Cassi Apronià, governador de Dalmàcia i de Cilícia en diversos períodes, i senador vers el 180.
* Cassi Asclepiòdot, bitini molt ric que va donar suport a Barea Sorà tant quan estava en harmònia amb l'emperador Neró.
* Cassi Climent, cavaller romà que va militar al costat de Pescenni Níger i el 195 fou jutjat per Septimi Sever.
* Cassi Dió o Dió Cassi, (vers 155 – després del 230) fou un historiador i escriptor romà.
* Cassi Esceva, militar romà, centurió a l'exèrcit de Juli Cèsar a la batalla de Dirràquium contra els pompeians.
* Cassi Iatrosofista, escriptor grec
* Cassi Parmense, escriptor romà.
* Cassi Llong, prefecte de camp el 69 aC.
* Cassi Sever, orador i escriptor satíric romà del temps d'August i Tiberi (s. I dC)
* Agrippa Cassi, escriptor romà. Va viure al tomb de l'any 132 durant el regnat d'Adrià.
* Avidi Cassi, general de Marc Aureli i aspirant al tron
* Dionisi Cassi, escriptor romà.
* Dionís Cassi Longí, probablement client d'algun Cassi Longí del que va agafar el nom.
* Espuri Cassi, proposà una llei agrària el 474 aC.
* Espuri Cassi Viscel·lí, magistrat romà, tres cops cònsol.
* Gai Cassi, diversos personatges.
* Luci Cassi, diversos personatges.
* Quint Cassi, diversos personatges.
* Comte Cassi, comte hispano-visigot origen de la família dels Banu Qassi.
* Lorenzo María Alier y Cassi (Barcelona, 1878 - ?), advocat i polític català.
* Ignacio Eraña Cassi (Gijón, 1965), futbolista asturià que ocupava la posició de migcampista.
# Casa Freixa

La Casa Freixa és un edifici de Llívia (Baixa Cerdanya) inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Casa de planta i tres pisos amb teulat a dues vessant, coronat amb un ràfec de fusta ornamentat. A l'entrada principal pel carrer Major, el carener està trencat en el centre per una finestra de mansarda. L'era dona a la paret nord de la casa hi ha una pallissa, que presenta una sortida exterior en forma de voladís.

## Història

Aquesta casa era del mestre d'obres Calixte Freixa, que a finals del segle xic, va habilitar el paller com a teatre, a l'estil del «corral de comèdies» castellà. L'escenari era la pallissa i el públic estava a l'era. Al Grup de Teatre se li va donar el nom de la «Societat de Sant Josep». Segons Botet i Sisó, aquesta casa tenia una col·lecció d'objectes d'història natural i arqueològics de la comarca.

## Referències

* 1 2 3 «Casa Freixa». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Generalitat de Catalunya. Departament de Cultura. Direcció General del Patrimoni Cultural.
# Casa Fustegueres

La casa Fustegueras és una obra del municipi de Tortosa (Baix Ebre) protegida com a bé cultural d'interès local. En aquesta casa va néixer el polític Albert Bosch i Fustegueras.

## Descripció

Es tracta d'una casa entre mitgeres composta de planta, tres pisos i golfes. Resulta interessant per conservar, bastant fidelment a l'interior, les estructures pròpies del segle xix. La planta es compon de tres portes laterals, possiblement destinades en origen a comerços, que romanen tancades, mentre que la central és la que dona accés als pisos. El primer pis (entresòl) s'obre mitjançant quatre balcons iguals, mentre que el segon en té dos de laterals i una tribuna central que sembla posterior, per l'academicisme de la seva estructura. Aquesta tribuna serveix de base per al balcó del tercer pis. En el nivell superior, de golfes, només finestres i a sobre un voladís d'obra sostingut per permòdols que dissimulen el ràfec de la teulada. La planta és de carreus i la resta simulant-los.
L'edifici havia acollit l'antic forn medieval dels canonges de la catedral de Tortosa. De petit al Forn de la Canonja hi va treballar l'escultor Agustí Querol. Situat en ple nucli històric de Tortosa va ser parcialment rehabilitat i des de l'estiu de l'any 2015 l'edifici està destinat al sector de la restauració.

## Referències

* ↑ «Casa Fustegueres». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 23 desembre 2015].
# Castellania

* Aquest article tracta sobre el municipi d'Itàlia. Si cerqueu el conjunt de béns que depenen d'un castell, vegeu «castlania».
Castellania és una comune (municipi) a la Província d'Alessandria a la regió del Piemont, a uns cent km al sud-oest de Torí i a uns trenta km al sud-est d'Alessandria (municipi del Piemont). Al desembre de 2004 tenia 99 habitants i una àrea de 7,7 km². Castellania limita amb els municipis d'Avolasca, Carezzano, Costa Vescovato, Garbagna, Sant'Agata Fossili, i Sardigliano. El municipi de Castellania conté les frazioni (subdivisions, principalment llogarets i caserius) de Mossabella i Sant'Alosio. Castellania és coneguda per ser el lloc de naixement dels ciclistes Fausto Coppi (1919–1960) i del seu germà Serse Coppi (1923–1951).

## Galeria fotogràfica

* Murals dedicats a Fausto i Serse Coppi
* Via Fausto Coppi

## Referències

* ↑ Les dades demogràfiques procedeixen de l'Istituto Nazionale di Statistica (Istat)