OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Nono

Nono és una població de Guinea amb entre 1000 i 2000 habitants.
Antigament, al segle xix fou capital de l'Oulada. Fou ocupada per Samori Turé el 1879. El 1889 Aguibou, rei del Dinguiray, esperonat per Ahmadu Tall de Ségou (que era el seu germà gran) i per Samori Turé, havia organitzat un petit exèrcit i s'havia unit a Soriba, un cap de banda independent però que de fet servia a Samori, i s'havien establert a Sanguiana, una gran població del Baleya, on es preparaven per atacar als francesos. Archinard va avançar llavors contra Sanguiana, i en acostar-se els enemics van fugir; tota la província de Baleya es va sotmetre. Angoixat, Aguibou va tornar al Dinguiray i va fer protestes de la seva amistat amb França; en endavant de fet no va causar cap altre problema als colonialistes. Quant a Soriba, es va refugiar a Kébeia, al Oulada (a la part centro-occidental). La columna francesa el va perseguir però la població de Kébeia els va enganyar i va comunicar als francesos que els sofes havien fugit cap al sud a Banko. Finalment alguns presoners van revelar la veritat; llavors Kébeia fou incendiada; no obstant Soriba va poder escapar cap al Futa Djalon. Els natius, que havien fugit de les seves cases, van demanar perdó i foren autoritzats a reconstruir les cases cremades; poc després tot l'Oulada va reconèixer la sobirania francesa i es va signar la corresponent convenció entre Archinard i els caps de la província. Archinard va retornar llavors a Siguiri. Durant la hivernada Samori va fer incursions al Oulada atacant també Dioni-Mori, al Bouré; tots els combats foren favorables als francesos i el capità Besançon es va mostrar força hàbil. No obstant la capital de l'Oulada, Nono, es va revoltar contra els francesos. Un sergent i 12 tiradors foren enviats des de Kouroussa i van forçar la rendició dels rebels. Poc després Soriba va retornar a la regió i llavors una posició de 12 tiradors fou instal·lada a Banko (que fou suprimida uns mesos després). Mentre el faama Tieba de Sikasso va reprendre la lluita contra Samori.
Quan una columna francesa va arribar a Nono el juny de 1891 (manada pel capità Réjou) buscant als sofes, van fer tard, doncs els guerrers ja havien fugit, una part cap a l'altre costat del Níger i la resta cap a Toumania (una població amb aquest nom, però diferent de la Toumania de Firiya, situada a l'altre costat del Tankisso, fora dels dominis francesos). Réjou va retornar a Kouroussa.

## Referències

* Un fils d'El Hadj Omar : Aguibou, roi du Dinguiray et du Macina (1843 ?-1907), per Yves Saint-Martin, Cahiers d'études africaines Année 1968 Volume 8 Numéro 29 mapa
* Histoire de la conquête du Soudan français (1878-1899)" pel Tinent Gatelet
# Fairmont (Nebraska)

Fairmont és una població dels Estats Units a l'estat de Nebraska. Segons el cens del 2000 tenia 691 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Fairmont tenia 691 habitants, 275 habitatges, i 171 famílies. La densitat de població era de 386,7 habitants per km².
Dels 275 habitatges en un 30,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 53,1% hi vivien parelles casades, en un 6,9% dones solteres, i en un 37,8% no eren unitats familiars. En el 33,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 21,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,35 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,02.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,8% tenia menys de 18 anys, un 4,3% entre 18 i 24, un 23,6% entre 25 i 44, un 23% de 45 a 60 i un 23,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 42 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 79,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 35.658 $ i la renda mediana per família de 41.618 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.667 $ mentre que les dones 18.125 $. La renda per capita de la població era de 15.957 $. Aproximadament el 8% de les famílies i el 12,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Fairmont». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Fairmont». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Yao (Txad)

Yao (en àrab ياؤ, Yaʾ) és una ciutat del Txad, capital del departament de Fitri. És també el nom d'un sultanat precolonial desenvolupat a la mateixa àrea.

## Referències

* ↑ «Maps, Weather, and Airports for Yao, Chad». [Consulta: 5 setembre 2020].
# Newham

Newham és un districte londinenc, Regne Unit. Exactament de l'àrea coneguda com a Est de Londres.
Està situat a 5 quilòmetres a l'est de la Ciutat de Londres (centre de Londres), al nord del riu Tàmesi. Segons les estimacions de 2006, Newham és el districte amb més diversitat ètnica del país.

## Barris de Newham

El districte de Newham està format pels següents barris:
| Beckton Canning Town Custom House East Ham Forest Gate Little Ilford Manor Park | North Woolwich (pronunciat "wool-ich" o "wool-idge") Plaistow (pronunciat "plaa-stow") Silvertown Stratford Upton Park West Ham |
# Província de La Spezia

La província de la Spezia és una província que forma part de la regió de Ligúria dins Itàlia. La seva capital és La Spezia.
Limita a l'oest amb la ciutat metropolitana de Gènova, al nord amb la regió d'Emília-Romanya (província de Parma), a l'est amb la Toscana (província de Massa i Carrara), mentre que pel sud es banyada pel mar Lígur.
Té una àrea de 881,35 km², i una població total de 220.373 hab. (2016). Hi ha 32 municipis a la província.

## Referències

* ↑ Arxivat 2018-12-16 a Wayback Machine. Dades ISTAT
# Magidos

Magidos (en grec antic: Μάγυδος, Màgydos; en llatí: Magydus) fou una població costanera de l'Àsia Menor situada entre Atalea i Perga, considerada part de Lícia o Pamfília, segons la font.
Es tracta d'una població coneguda solament pel testimoni del Periple de Pseudo-Escílax i per Claudi Ptolemeu, per les actes del Concili de Nicea (325) i el Concili de Calcedònia (451), i per les monedes batudes a la ciutat, amb la inscripció ΜΑΓΥΔΕΩΝ ('dels magideus'). A jutjar per les fonts, va ser una població de poca importància fins a l'època de l'Imperi, amb la seva època d'esplendor entre els segles i i iii dC. De tota manera, al segle v encara devia tenir una certa importància, si continuava essent seu episcopal.
Smith considera probable que sigui la mateixa població que la Mígdale (Μυγδάλη, Mygdalē) de l'Estadiasme de la Gran Mar (en), però Ruge (de) ho considera poc probable.
Leake la va identificar amb unes ruïnes a la localitat de Lara (en), a pocs kilòmetres d'Atalia.

## Notes

* ↑ Les formes Μάσηδος, Μάτυλος, que figuren en els manuscrits del Periple de Pseudo-Escílax i de Ptolemeu, respectivament, es consideren errors de còpia i, per tant, totalment espúries, davant l'autoritat ferma i invariable de les monedes.

## Referències

* 1 2 3 «Dictionary of Greek and Roman Geography (1854), MAGYDUS». [Consulta: 23 abril 2024].
* 1 2 3 4 «Magydos». A: Realencyclopädie der classischen Altertumswissenschaft. Font
* ↑ Mueller, Karl. Geographi graeci minores. E codicibus recognovit, prolegomenis, annotatione, indicibus instruxit, tabulis aeri incisis illustravit Carolus Müllerus. Parisiis Editoribus Firmin-Didot, 1882.
* ↑ Pétridès, Sophrone. «Magydus». Catholic Encyclopedia, 1910.
* ↑ Birch, S. «The Numismatic Chronicle and Journal of the Numismatic Society». Royal Numismatic Society, abril 1845.
* ↑ Hansen, M. H.; Nielsen, T. H. An inventory of archaic and classical poleis. Oxford University Press, 2004, p. 1212.
* ↑ Foss, C., S. Mitchell. «Magydos». Pleiades. [Consulta: 23 abril 2024].
# Juanito Villar

Juan José Villar Jiménez conegut com a Juanito Villar, és un cantaor flamenc.
Va néixer a Cadis el 1947, fill de Juan Villar Mayo i Pilar Jiménez Pérez, dos excel·lents intèrprets dels cants de la seva terra. Es va iniciar en el quadre "Los Chavalillos Gaditanos". Seguidament destacà com a cantaor d'acompanyament, amb els grups de la Tati, Manuela Carrasco, Faíco i el Güito, en gires i "tablaos".
La seva popularitat va augmentar durant les seves temporades en els "tablaos" madrilenys dels Canasteros i Torres Bermejas, des d'on va passar al grup del ballador José Miguel, amb qui va viatjar al Japó. Després de diverses gires per l'estranger, va començar en els anys seixanta la seva participació en els festivals andalusos, sense deixar per això d'acompanyar al ball, dels quals actualment és una de les figures més importants. També cal esmentar els seus recitals en les penyes flamenques, existint-ne una amb el seu nom a la seva Cadis natal.
La seva discografia és bastant àmplia i entre les seves actuacions més significatives cal ressenyar les realitzades al Festival d'Art Flamenc de París, l'any 1983, i en la II Cimera Flamenca de Madrid, el 1986. El 1998 participà en un espectacle sobre Cadis presentat en la V Biennal de Flamenc de Sevilla, al costat d'altres figures de renom.
Coneixedor dels estils genuïns de Cadis i Los Puertos, els presta en la seva interpretació una espectacularitat personal, per mitjà del compàs, per la qual cosa arriba ràpidament a interessar fins i tot al públic menys iniciat. Malgrat la seva ja llarga trajectòria professional, l'afició espera d'ell la seva definitiva consagració com a conservador de l'escola cantaora gaditana, ateses les seves notables qualitats.

## Referències

* ↑ Belloso Garrido, Juan. En torno a los orígenes del Cante Flamenco. ECOBOOK, 15 de desembre de 2015, p. 285. ISBN 978-84-943534-8-2.
* ↑ López Ruiz, Luis. Guía del flamenco. Ediciones AKAL, Març de 2007, p. 170. ISBN 978-84-460-2670-9.
* ↑ Leblon, Bernard; Centre de recherches tsiganes (Université René Descartes). Gypsies and Flamenco: The Emergence of the Art of Flamenco in Andalusia. Univ. of Hertfordshire Press, 2003, p. 127–128. ISBN 978-1-902806-05-1.
* ↑ Ana Isabel Hernández González. «mcnbiografías».
# O Carballiño

O Carballiño és un municipi de la Província d'Ourense a Galícia. Pertany a la Comarca do Carballiño.
Evolució demogràfica :
| 1900 | 1930 | 1950 | 1981 | 2004 |
| 8.447 | 9.274 | 9.841 | 11.039 | 13.226 |
| Fonts: INE i IGE (Els criteris de registre censal variaren i les dades de l'INE i de l'IGE poden no coincidir.) |||||

## Parròquies

* Arcos (Santa María)
* Banga (Santa Baia)
* O Barón (San Fiz)
* Cabanelas (San Xoán)
* O Carballiño (San Cibrao)
* Lobás (Santa Ouxea)
* Longoseiros (Santa Mariña)
* Madarnás (San Tomé)
* Mesego (Santa María)
* Mudelos (Santiago)
* Partovia (Santiago)
* A Piteira (San Miguel)
* Ponte Veiga (San Lourenzo)
* Sagra (San Martiño)
* Señorín (San Roque)
* Seoane de Arcos (San Xoán)

## Festes i celebracions

* Festes majors de setembre.
* Festa do Polbo (Festa del Pop), el segon diumenge d'agost, d'interès turístic internacional.
* Jornades de Cinema i Video de Galícia (Xociviga).

## Personatges d'O Carballiño

* Miguel Anxo Fernández
* José María Méndez Gil Brandón

## Vegeu també

* Clube Deportivo Arenteiro
# Farida (cràter)

Farida és un cràter d'impacte en el planeta Venus de 18 km de diàmetre. Porta el nom d'un antropònim àzeri, i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1994.

## Referències

* ↑ «Farida». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey. [Consulta: 1r juliol 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Venus
# X (càrrega)

En la física de partícules, la càrrega X (o simplement X) és un nombre quàntic que es conserva, associat amb la teoria de la gran unificació SO(10).
X està relacionat amb la diferència entre el nombre bariònic B i el nombre leptònic L (és a dir, B - L), i la hipercàrrega feble Y$_W$ mitjançant la relació:
    $X=5(B-L)-2Y_{W}.\,$
Viccionari
# Príncep hereu

El príncep de la corona o princesa hereva és l'aparent hereu o hereva al tron en una monarquia reial o imperial. L'esposa d'un príncep de la corona és també titulada princesa hereva.

## Enllaços externs

* RoyalArk- vegeu cada país en l'actualitat (anglès)
* Heraldica.org- Secció napoleònica (anglès)
# RadioShack

RadioShack Corporation (jurídicament Tandy Corporation) (NYSE RSH) administra una cadena de botigues d'articles electrònics als Estats Units, en diverses parts de l'Europa, Amèrica Central i Amèrica del Sud. A partir de 2003, ella va passar a comptar amb més de 6.000 botigues en els EUA, i va comunicar tenir un rendiment líquid de US$ 4,25 milers de milions (2007). La seu de la RadioShack està localitzada a Fort Worth, Texas.

## Referències

* ↑ «RadioShack - Annual Report 2007». Arxivat de l'original el 2008-09-20. [Consulta: 12 setembre 2008].

## Enllaços externs

* RadioShack Corporation Arxivat 2009-02-28 a Wayback Machine.-(anglès)
# Justinià d'Àvila

Justinià fou un religiós hispanovisigot, que fou bisbe d'Àvila. El primer documentat des del segle iv, l'any 610.
Després de les turbulències del segle iv entre els prelats hispans en època de Priscil·lià, considerat un bisbe intrús, no hi ha dades ni noms de bisbes d'Àvila entre l'any 385 i abans de l'any 600. A més, pocs anys abans d'aparèixer documentat Justinià la seu va estar vacant fins a la celebració del III Concili de Toledo. Justinià de fet apareix per primera vegada com a signant del decret en favor de l'arxidiòcesi de Toledo, convocat pel rei Gundemar a la capital l'any 610. Justinià és el bisbe que assisteix, i signa com Justinianus Ecclesiae Abelensis Episcopus subscripsi, en altres còdex apareix com Abilensis, en consonància a com sant Jeroni nomena a Priscil·lià com Abilae Episcopus. En el document, Justinià ocupa el penúltim lloc, i malgrat que tots els bisbes guardaren l'ordre d'antiguitat, Enrique Flórez considera creïble que Justinià fos un dels menys antics en la seva consagració, perquè el darrer de la llista s'havia consagrat en època del concili. Morí potser vers 629, quan seria consagrat el seu successor Teodogi.

## Referències

* ↑ González Dávila, 1647, p. 232.
* ↑ Flórez, 1786, p. 21.
* ↑ Flórez, 1786, p. 22.

## Bibliografia

* Flórez, Enrique. España Sagrada: teatro geographico-historico de la Iglesia de España (en castellà). Tom XIV. Madrid: Oficina de Pedro Marín, 1786.
* González Dávila, Gil. Teatro eclesiástico de las iglesias metropolitanas y catedrales de los Reynos de las dos Castillas (en castellà). Tom II. Madrid: Imprenta de Pedro de Horna y Villanueva, 1647.
# Yorktown

«Yorktown» té aquests significats:
* Yorktown (Indiana)
* Yorktown (Iowa)
* Yorktown (Virgínia)
* Yorktown Heights (Nova York)
* Jefferson Valley-Yorktown, concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Nova York
* Batalla de Yorktown (1781), durant la guerra d'Independència dels Estats Units d'Amèrica entre el 26 de setembre i el 19 d'octubre
# Nunspeet

Nunspeet és un municipi de la província de Gelderland, al centre-oest dels Països Baixos. L'1 de gener del 2009 tenia 26.639 habitants repartits sobre una superfície de 129,49 km² (dels quals 0,74 km² corresponen a aigua). Limita al nord-oest amb Dronten (Fl), al nord-est amb Elburg, a l'oest amb Harderwijk, a l'est amb Epe, al sud-oest amb Ermelo i al sud-est amb Apeldoorn

## Centres de població

* Elspeet
* Hulshorst
* Nunspeet
* Vierhouten
* Grote Kolonie
* Kleine Kolonie
* Zwarte Goor
* Oosteinde
* Westeinde
* Zoom.

## Administració

El consistori consta de 21 membres, compost per:
* SGP, 6 regidors
* Gemeentenbelang, 6 escons
* ChristenUnie, 5 regidors
* Partit del Treball, (PvdA) 1 regidors
* Crida Demòcrata Cristiana, (CDA) 2 regidors
* Partit Popular per la Llibertat i la Democràcia, (VVD) 1 regidor

## Enllaços externs

* www.nunspeet.nl
# Prunus pumila

Prunus pumila, comunament anomenada sand cherry en anglès, és una espècie vegetal de l'Amèrica del Nord del gènere Prunus de la família Rosaceae. Està molt estesa a l'est i el centre del Canadà de Nova Brunswick a l'oest de Saskatchewan i el nord dels Estats Units a partir de Maine a Montana, al sud, fins a Colorado, Kansas, Indiana i Virgínia, amb algunes poblacions aïllades en Tennessee i Utah. Creix en llocs sorrencs com els litorals i dunes.
Prunus pumila és un arbust caducifoli que creix a 10-40 cm d'altura (rarament a uns 180 cm), formant denses colònies clonals pels brots de les arrels. Les fulles de textura endurida, de 4-7 cm de longitud, amb un marge serrat. Les flors amiden de 15-25 mm de diàmetre amb cinc pètals blancs i 25-30 estams. Es produeixen en petits grups de dos a quatre. El fruit és una petita drupa de 13-15 mm de diàmetre, amb una maduració de color porpra fosc a principis d'estiu.

## Varietats

* Prunus pumila var. Besseyi (Bailey) Gleason, Saskatchewan, Manitoba, Ontario Occidental, al sud de Colorado i Kansas
* Prunus pumila var. Depressa (Pursh) Gleason, Ontario, Quebec, Nova Brunswick al sud de Pennsylvania
* Prunus pumila var. Pumila , la vora del Grans Llacs d'Amèrica del Nord
* Prunus pumila var. Susquehanae (hort ex Willd.). Jaeger, Manitoba oriental a Maine, al sud de Tennessee
Prunus x cistena és un híbrid de Prunus cerasifera (cherry plum) i pumilla prunus. Va ser desenvolupat per Niels Ebbesen Hansen de la Universitat Estatal de Dakota del Sud en 1910.

## Galeria

* P. pumila var. Pumila just després de la floració, a principis de juny.
* Prunus cistena floració a la primavera

## Referències

* 1 2 Germplasm Resources Information Network:Prunus pumila
* ↑ The Plant List, Prunus pumila L.
* ↑ Biota del Programa Amèrica del Nord 2014 mapa de distribució del comtat
* ↑ «Prunus pumila Sand Cherry». Montana Field Guides.
* ↑ Huxley, A., ed. (1992). Nou Diccionari RHS de Jardineria . Macmillan ISBN 0-333-47494-5
* 1 2 Flora of North America, Prunus pumila Linnaeus, 1767. Sandcherry, CERISIER des sabres
* ↑ Estats Units Departament d'Agricultura, Servei Forestal Nacional
* ↑ Plant Facts , Prunus x cistena - purpleleaf Sand Cherry (Rosaceae)
* ↑ Nazareth College, purpleleaf sorra cirera Prunus x cistena Arxivat 2016-03-06 a Wayback Machine. /
# Radio 100,7

Radio 100,7 és una emissora de ràdio de servei públic del Gran Ducat de Luxemburg en luxemburguès. L'enfocament principal de l'emissora és en la cultura i la informació, tot i que l'entreteniment, amb un ampli ventall de gèneres musicals, també ocupa un lloc destacat.
Establerta en virtut de les disposicions de la Llei de mitjans electrònics de Luxemburg de juliol de 1991 i gestionada per la Établissement de Radiodiffusion Socioculturelle du Grand-dutxi de Luxembourg (ERSL), l'emissora va començar a emetre el 19 de setembre 1993 com el lema de "honnert, 7:de soziokulturelle radio" [Mil set, l'emissora de ràdio sociocultural]. El nom, derivat de la seva freqüència de FM, es va canviar el 2002 per Radio 100,7.
Radio 100,7 és membre de la Unió Europea de Radiodifusió des de 1997 i col·labora estretament amb altres organismes de radiodifusió de servei públic europeus.

## Enllaços externs

* Radio 100,7 - Lloc web oficial
# Louis Ranvier

Louis Antoine Ranvier (Lió, 1835 - Vendranges, 1922) fou un metge, neuròleg i històleg francès.
Va estudiar a Lió i es va graduar el 1865. va trobar feina amb Víctor André Cornil (1837-1908), on junts oferien un curs d'Histologia als estudiants de medicina. També van escriure junts un important llibre d'Histopatologia. Fou el descobridor de la mielina (recobriment axènic lipídic) i dels nòduls de Ranvier (estructures subcel·lulars que recobreixen els axons de les neurones i proveeixen més velocitat a l'impuls nerviós). Altres estructures anatòmiques que va descobrir foren les cèl·lules de Merkel-Ranvier (cél·lules melanocitiques que es troben a la placa basal de l'epidermis), els discos de Ranvier i altres nervi-sensitius especials. L'any 1897 va fundar la revista científica Archives d'Anatomie Microscopique amb Edouard-Gérard Balbiani (1823-1899).

## Enllaços externs

* Historia de la medicina (castellà)
# Oquê del Rei

Oquê del Rei és una localitat de São Tomé i Príncipe. Es troba al districte d'Água Grande, al nord de l'illa de São Tomé. La seva població és de 3.938 (2008 est.).

## Evolució de la població

Població de Oquê del Rei (2001-2008) :
| 2001 | 2008 |
| 3.455 | 3.938 |

## Referències

* ↑ INE Arxivat 2017-02-09 a Wayback Machine., Evolução da população São-Tomense por localidades, 2001/2007-08
# Fiord de Clyde

El Fiord de Clyde (en anglès, Firth of Clyde) és un fiord profund entrant de mar situat a la costa occidental d'Escòcia, al que s'accedeix des del canal del Nord. Aquest fiord està separat de les aigües més obertes del mar de les Hèbrides (oceà Atlàntic) per la península de Kintyre.
En el fiord de Clyde es troben nombroses illes; algunes de les més importants són Arran, Bute i Great Cumbrae.

## Geografia

Aquest fiord té una amplària d'uns 42 quilòmetres a la seva boca i té diverses illes al seu interior. A més, existeixen racons del fiord amb diversos llacs d'aigua salada.

### Illes

Hi ha nombroses illes al fiord. Les més grans estan habitades, i connectades amb terra per serveis regulars de ferri. Les més importants són Arran, Bute i Cumbrae. Més petites, i amb prou feines habitades, són les illes d'Ailsa Craig, Davaar, Holy Isle, Inchmarnock, Little Cumbrae i Sanda. A més hi ha un important nombre d'illots de menor extensió, alguns d'ells units a altres illes majors durant la baixamar, com Horse Isle.

### Lochs (Llacs)

A Escòcia s'utilitza el terme loch (llac) per referir-se de vegades a entrants de mar, tant fiords com a estuaris, que poden considerar-se gairebé com a veritables llacs d'aigua salada.
En el fiord de Clyde hi ha els següents lochs:
* Gare Loch
* Loch Long i Loch Goil
* Holy Loch
* Loch Striven
* Loch Riddon
* Loch Fyne i Loch Gilp
* Campbeltown Loch

### Pobles i ciutats

Aquestes són les localitats situades en la costa del fiord de Clyde:
* Ardrossan, Ayr
* Barassie, Brodick
* Campbeltown, Cardross, Carradale
* Dumbarton, Dunoon
* Fairlie
* Gourock, Greenock, Girvan
* Helensburgh, Hunter's Quay, Hunterston
* Innellan, Inverkip, Irvine
* Kilcreggan, Kilmun, Kirn
* Lamlash, Largs, Lochranza
* Millport
* Port Bannatyne, Portencross, Port Glasgow, Prestwick
* Rothesay
* Saltcoats, Seamill, Skelmorlie, Strone
* Toward, Troon
* Wemyss Bay, West Kilbride

### Ferris

Aquest fiord està recorregut per fins a dotze línies de ferri, que connecten les illes entre si i amb la resta d'Escòcia. La majoria d'aquests serveis estan a càrrec de la companyia Caledonian MacBrayne, i molts d'ells són vitals per als habitants d'algunes localitats remotes i gairebé incomunicades.

## Referències

* ↑ C.Michael Hogan. 2011. Irish Sea. eds. P.Saundry & C.Cleveland. Encyclopedia of Earth. National council for Science and the Environment. Washington DC Arxivat 2 June 2013$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine.
* ↑ «Home». visitcowal, 20-06-2014. [Consulta: 7 febrer 2017].
* ↑ Fullarton, Donald. «Americans built oil terminal». Helensburgh Heritage, 29-07-2011. [Consulta: 23 maig 2013].
* ↑ «Welcome to Argyll Ferries». Argyllferries.co.uk. [Consulta: 7 febrer 2017].
* ↑ «Train to and from Gourock». [Consulta: 1r abril 2018].
* ↑ «Western Ferries (Clyde) Ltd». [Consulta: 1r abril 2018].