OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Compost intermetàl·lic

Un compost intermetàl·lic és un compost químic constituït per dos elements metàl·lics o més, la proporció dels quals pot variar entre dues composicions límit, i que es comporta, en els aliatges, com un metall pur.
En els compostos intermetàl·lics les diferents espècies atòmiques ocupen llocs específics a la xarxa cristal·lina. Difereixen dels aliatges convencionals en el fet que en general posseeixen estructures cristal·lines ordenades de llarg abast a temperatures ambient i moderades. La composició oscil·la prop de relacions estequiomètriques. Així, encara que les lleis de la valència química generalment no se segueixen, els compostos sovint tenen fórmules relativament simples com: TiAl, Ti$_3$Al, NiAl, {\textstyle TiAl, Ti_{3}Al, NiAl, } Ni$_3$Al, CuZn, Cu$_3$Au{\textstyle Ni_{3}Al, CuZn, Cu_{3}Au} o Nb$_5$Si$_3${\textstyle Nb_{5}Si_{3}}.
Són compostos amb característiques de metalls i de ceràmiques, essent les seves propietats mecàniques intermèdies entre els metalls (que són en general més febles i més dúctils) i les ceràmiques (que són generalment més dures i més fràgils). Les unions predominants en les ceràmiques són l'enllaç covalent i l'enllaç iònic, a diferència de l'enllaç metàl·lic propi dels metalls. Els intermetàl·lics contenen tant enllaços metàl·lics com covalents, depenent dels metalls constituents. A causa de la seva posició intermèdia, les propietats de compostos intermetàl·lics poden ser fortament influenciats per petits canvis en el sistema (és a dir, les variacions en la microestructura poden resultar en canvis en la força i la ductilitat en un interval considerable).
Els compostos intermetàl·lics han estat objecte d'importants investigacions des de finals del segle XX amb l'objectiu d'emprar-los en la fabricació d'estructures. En destaquen els aluminurs TiAl, Ti$_3$Al, NiAl, {\textstyle TiAl, Ti_{3}Al, NiAl, } Ni$_3$Al, FeAl, Fe$_3$Al{\textstyle Ni_{3}Al, FeAl, Fe_{3}Al}. Són composts resistents a l'oxidació, però amb la feblesa que són poc dúctils. Alguns presenten superconductivitat, com el MgB$_2${\textstyle MgB_{2}}, d'altres magnetisme, com el SmCo$_5${\textstyle SmCo_{5}}, alguns s'han estudiat en vistes a l'emmagatzemament d'hidrogen o per aplicar-los en bateries, com el LaNi$_5${\textstyle LaNi_{5}}, i d'altres en catàlisi heterogènia.

## Referències

* ↑ «Compost intermetàl·lic». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 3 National Research Council. Intermetallic Alloy Development. Washington, DC: National Academic Press, 1997.
* ↑ Armbrüster, M.; Schlögl, R.; Grin, Y «[http://iopscience.iop.org/article/10.1088/1468-6996/15/3/034803/pdf Intermetallic compounds in heterogeneous catalysis—a quickly developing field]». Sci. Technol. Adv. Mater., 15, 3, 2014.
# Conrad Schumann

Hans Conrad Schumann (nascut el 28 de març de 1942 a Leutewitzh, prop de Riesa; mort el 20 de juny de 1998 a Oberemmendorf, prop de Kipfenberg) va ser el primer desertor de la República Democràtica Alemanya (RDA) un cop començada la construcció del Mur de Berlín. La seva fugida és, a més, una de les més conegudes.
Schumann va servir com soldat al Nationale Volksarmee (en alemany, Exèrcit Popular Nacional). Després de tres mesos d'entrenament a Dresden, va ser destinat a una acadèmia de suboficials a Potsdam, i després d'això va servir com a voluntari a Berlín.
El 15 d'agost de 1961, amb 19 anys, estava com a sentinella al Mur de Berlín, el qual es trobava en el seu tercer dia de construcció, a la cruïlla de Ruppinerstraße amb Bernauerstraße. En aquesta etapa, el Mur no era més que una petita tanca filat. Aprofitant la seva oportunitat, Schumann va saltar el filat, després d'això, en va ser allunyat a tota velocitat en un cotxe de policia de la República Federal Alemanya. La seva fugida va ser captada pel fotògraf Peter Leibing, i la imatge es va convertir en una de les més famoses de la Guerra Freda.
Més tard se li va permetre viatjar des de Berlín Occidental a la resta del territori de l'Alemanya Occidental, on es va establir a Baviera. Va conèixer la seva dona Kunigunde a la ciutat de Günzburg.
Després de la caiguda del Mur de Berlín, va comentar: "Només des del 9 de novembre de 1989 (la data de la caiguda del mur) m'he sentit realment lliure". Però fins i tot així, va continuar sentint-se més a casa a Baviera que en el seu lloc de naixement, a causa de velles desavinences amb els seus antics companys. Fins i tot dubtava a l'hora de visitar els seus pares i germans a Saxònia. El 20 de juny de 1998, patint una depressió, es va penjar prop de la ciutat de Kipfenberg, a l'Alta Baviera.
# Cantó de Neuville-aux-Bois

El cantó de Neuville-aux-Bois és un cantó francès del departament de Loiret, situat al districte d'Orleans. Té 10 municipis i el cap és Neuville-aux-Bois.

## Municipis

* Bougy-lez-Neuville
* Ingrannes
* Loury
* Neuville-aux-Bois
* Rebréchien
* Saint-Lyé-la-Forêt
* Sully-la-Chapelle
* Traînou
* Vennecy
* Villereau

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1958 | M. Forge | radical |
| 1958-1994 | Kléber Malécot | MRP, després CD, després UDF-CDS |
| 1994-2001 | Michel Fesneau | Divers gauche |
| 2001- | Marc Andrieu | RPR, després UMP |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| 6.571 | 7.061 | 8.432 | 10.501 | 12.397 | 13.292 | 14.987 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Districte de Gakenke

El districte de Gakenke és un akarere (districte) de la província del Nord, a Ruanda. La seva capital és Gakenke. El districte ha començat a implementar un pla de construcció amb demarcació d'usos del sòl i equipaments públics.

## Sectors

El districte de Gakenke està dividit en 19 sectors (imirenge): Busengo, Coko, Cyabingo, Gakenke, Gashenyi, Mugunga, Janja, Kamubuga, Karambo, Kivuruga, Mataba, Minazi, Muhondo, Muyongwe, Muzo, Nemba, Ruli, Rusasa i Rushashi.

## Referències

* ↑ «Gakenke district gets new master plan». www.monpalais.com. Arxivat de l'original el 10 de juliol 2012. [Consulta: 28 febrer 2012].
* Districtes de Ruanda a statoids
* Inzego.doc Arxivat 2018-05-17 a Wayback Machine. — Province, District and Sector information from MINALOC, the Rwanda ministry of local government.
# Kamimuria jeanneli

Kamimuria jeanneli és una espècie d'insecte pertanyent a la família dels pèrlids que es troba a Àsia: la Xina.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Wu, C.F., 1935. Bull. Pek. Soc. Nat. Hist. 9(3):229.
* ↑ Wu, C.F., 1935. Catalogus Insectorum Sinensium (Catàleg d'insectes xinesos) 1:302.
* ↑ New Species of Kamimuria (Klapálek) (Plecoptera: Perlidae) from Thailand and Vietnam, with notes on Chinese Species (anglès)

## Bibliografia

* Baumann, R.W., 1982. Plecoptera. A: Parker, S.P., Synopsis and Classification of Living Organisms, vol. 2. McGraw-Hill. Nova York: 389-393.
* Grimaldi, D.; Engel, M. S. Evolution of the Insects (en anglès). Cambridge University Press, 2005. ISBN 9780521821490.
* Illies, 1966. Das Tierreich 82:478.
* Sivec & Stark, 2008. Illiesia 4(12):137.
* Zwick, P. Insecta: Plecoptera: phylogenetisches System und Katalog (en alemany). Walter de Gruyter, 1973. ISBN 9783110045512.
* Zwick, P., 2000: Phylogenetic System and Zoogeography of the Plecoptera. Annual Review of Entomology. Vol. 45: 709-746. «Enllaç». Arxivat de l'original el 2022-10-17. [Consulta: 10 octubre 2011].

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* Perlidae Species Listing (anglès)
* Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
# Riboque Santana

Riboque Santana és una localitat de São Tomé i Príncipe, una divisió a l'est de Santana. Es troba al districte de Cantagalo, a l'est de l'illa de São Tomé. La seva població és de 1.641 (2008 est.). No s'ha de confondre amb la localitat de Riboque situada al centre-sud-oest de São Tomé, al districte d'Água Grande.

## Evolució de la població

Població de Riboque Santana (2001-2008) :
| 2001 | 2008 |
| 1.440 | 1.641 |

## Referències

* ↑ INE Arxivat 2017-02-09 a Wayback Machine., Evolução da população São-Tomense por localidades, 2001/2007-08
# Argentina Altobelli

Argentina Altobelli (Imola, 2 de juliol del 1866 - Roma, 26 de setembre del 1942) fou una activista política i sindicalista italiana, membre del moviment socialista reformador.

## Biografia

Altobelli es posà en contacte amb l'activisme al 1884, en assistir a una conferència sobre l'emancipació de les dones a Bolonya. El 1889 es casà amb Abdon Altobelli, un mestre de primària, militant socialista. L'espòs s'encarregà de la cura dels fills, perquè Argentina es dedicàs per complet a l'activitat política.
Més tard va conéixer el polític Andrea Costa, que fou el seu mentor en la lluita pels drets civils. El 1906 entrà en la Confederació General del Treball, i assumí també un paper de direcció en el Partit Socialista Italià. Va col·laborar en la fundació de la Federació Nacional de Treballadors de la Terra, de Bolonya, amb l'objectiu de regular tot el moviment dels treballadors rurals. A partir de llavors centrà els seus esforços a lluitar pels drets de les dones i dels llauradors.
El 1922, la pressió del feixisme l'obligà a abandonar Bolonya. Després de l'assassinat de Giacomo Matteotti, el president Benito Mussolini volgué reconciliar-se amb els reformistes i socialistes, i convocà a Altobelli al Palau Chigi. Li va oferir el càrrec de sotssecretària d'Agricultura, la qual cosa ella va rebutjar contundentment, i és per això que va haver d'apartar-se de l'àmbit polític.
Passà els seus darrers anys tot fent faenes senzilles com ara ramells de flors. Va morir a Roma el 1942.

## Referències

* ↑ «Le donne, i socialisti e le conquiste femminili» (en italià). Avanti. [Consulta: 19 març 2020].
* ↑ «Argentina Altobelli e il "Preludio alla Costituente" a Montecitorio» (en italià). www.lavoroitalianoagroalimentare.eu. Arxivat de l'original el 19 de març de 2020. [Consulta: 19 març 2020].
* 1 2 3 4 5 «Argentina Altobelli: una donna moderna» (en italià). www.tenews.it, 16-03-2019. [Consulta: 19 març 2020].
* ↑ «La Rosa Stampa mette in scena uno spettacolo per valorizzare la memoria» (en italià). TG Vercelli, 12-12-2019. [Consulta: 19 març 2020].
# Compost de diazoni

Els composts de diazoni o sals de diazoni són un grup de compostos orgànics l'estructura general dels quals és R−N₂$^+$X$^−$, om R pot ser qualsevol residu químic orgànic, un grup alquil o un grup aril, i X$^−$ habitualment un anió halur. Les sals de diazoni alifàtiques són molt inestables i sense aplicació pràctica. En canvi, històricament, les sals de diazoni aromàtiques, que són més estables, són importants intermedis en la síntesi de colorants.

## Síntesi de sals de diazoni aromàtiques

El mètode més important de preparació de compostos de diazoni aromàtics és el tractament d'amines aromàtiques primàries, com l'anilina, amb nitrit de sodi en presència d'un àcid mineral, com per exemple l'àcid clorhídric. Es fa servir un bany de gel per a la seva síntesi. Aquest procés rep el nom de diazotació.

### Mecanisme

Simplificadament:
* Generació del catió nitrosil (diversos passos):
       NaNO₂ + 2HCl → NO$^+$ + Na$^+$ + 2Cl$^−$ + H₂O
* Atac electròfil per part del catió nitrosil sobre el grup amino que forma catió diazoni (diversos passos):
       Ar−NH₂ + NO$^+$ → Ar−N₂$^+$ + H₂O

## Reaccions de les sals de diazoni aromàtiques

* La reacció més important és l'acoblament diazoic amb compostos aromàtics activats en Substitució electròfila aromàtica, dona lloc als colorants azoics azocompostos.
* Reaccions de substitució del nitrogen per halogens tenen lloc en la reacció de Sandmeyer i en la reacció de Schiemann.

## Aplicacions

El primer ús de les sals de diaoni va ser en les teles tenyides amb coloració resistent a l'aigua en aplicació pràctica de la reacció d'acoblament diazoic.
Les sals de diazoni són sensibles a la llum i es descomponen en la llum UV. Aquesta propietat s'ha usat en el copiat o reproducció de documents iatge que es revelava amb amoníac.

## Bibliografia

* K. Peter C. Vollhardt. Química Orgánica. Barcelona: Ediciones Omega S.A., 1994. ISBN 84-282-0882-4.
* W.R. Peterson. Formulación y nomenclatura química orgánica. Barcelona: EDUNSA - Ediciones y distribuciones universitarias S.A., 1996. ISBN 84-85257-03-0.
# Como (Mississipi)

Como és una població dels Estats Units a l'estat de Mississipi. Segons el cens del 2000 tenia 1.310 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Como tenia 1.310 habitants, 461 habitatges, i 352 famílies. La densitat de població era de 267,6 habitants per km².
Dels 461 habitatges en un 34,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 39,7% hi vivien parelles casades, en un 31% dones solteres, i en un 23,6% no eren unitats familiars. En el 22,1% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,84 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,3.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 30,1% tenia menys de 18 anys, un 9,8% entre 18 i 24, un 24,5% entre 25 i 44, un 20,6% de 45 a 60 i un 15% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 74,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 22.344 $ i la renda mediana per família de 25.000 $. Els homes tenien una renda mediana de 28.333 $ mentre que les dones 18.977 $. La renda per capita de la població era de 12.278 $. Entorn del 31,3% de les famílies i el 37,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Como». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Como». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
Viccionari
# Cantó de Neung-sur-Beuvron

El cantó de Neung-sur-Beuvron és un cantó francès del departament de Loir i Cher, situat al districte de Romorantin-Lanthenay. Té 8 municipis i el cap és Neung-sur-Beuvron.

## Municipis

* Dhuizon
* La Ferté-Beauharnais
* La Ferté-Saint-Cyr
* La Marolle-en-Sologne
* Montrieux-en-Sologne
* Neung-sur-Beuvron
* Thoury
* Villeny

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1955 | Robert Le Guyon | RGR |
| 1955-1992 | Charles Quenet | RI, després UDF |
| 1992-1998 | Pierre Foucher | UDF |
| 1998- | Claude Beaufils | RPR, després UMP |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| 5.406 | 5.404 | 5.085 | 5.010 | 5.087 | 5.273 | 5.969 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Kamimuria lepida

Kamimuria lepida és una espècie d'insecte pertanyent a la família dels pèrlids que es troba a Àsia: Taiwan.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Klapálek, 1913. Suppl. Entomol. 2:112.
* 1 2 3 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ Claassen, 1940. Mem. Cornell agric. Exp. Sta. 232:123.
* ↑ New Species of Kamimuria (Klapálek) (Plecoptera: Perlidae) from Thailand and Vietnam, with notes on Chinese Species (anglès)
* ↑ http://digimuse.nmns.edu.tw/ (anglès)

## Bibliografia

* Baumann, R.W., 1982. Plecoptera. A: Parker, S.P., Synopsis and Classification of Living Organisms, vol. 2. McGraw-Hill. Nova York: 389-393.
* Grimaldi, D.; Engel, M. S. Evolution of the Insects (en anglès). Cambridge University Press, 2005. ISBN 9780521821490.
* Illies, 1966. Das Tierreich 82:291.
* Sivec, Stark & Uchida, 1988. Scopolia 16:32.
* Zwick, P. Insecta: Plecoptera: phylogenetisches System und Katalog (en alemany). Walter de Gruyter, 1973. ISBN 9783110045512.
* Zwick, P., 1977. Entomol. Basil. 2:116.
* Zwick, P., 2000: Phylogenetic System and Zoogeography of the Plecoptera. Annual Review of Entomology. Vol. 45: 709-746. «Enllaç». Arxivat de l'original el 2022-10-17. [Consulta: 8 octubre 2011].

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* Encyclopedia of Life (anglès)
* Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
# We Have An Emergency

We Have An Emergency és l'àlbum debut de The Operation M.D., lliurat el 20 de febrer del 2007 per Aquarius Records.

## Llista de pistes

* "We Have An Emergency" - 1:35
* "Chain Reaction" - 2:21
* "Sayonara" - 2:34
* "The Way That You Walk" - 3:13
* "Someone Like You" - 2:54
* "Tomorrow's Calling" - 2:40
* "Everyday I" - 2:51
* "Dirt" - 3:40
* "Photo Sexual" - 2:39
* "New Kill" - 3:45
* "Obvious" - 2:39

## Personal
### The Operation M.D.

* Todd Morse (Dr. Rocco) - Veu, Guitarra, Teclat
* Cone McCaslin (Dr. Dynamite) - Baix, Veu, Teclat
* Matt Brannan - Bateria (no és membre oficial de la banda però va ajudar a We Have An Emergency)

### Altres membres

(membres que han treballat a l'àlbum però no s'acrediten)
* Matt Brann - Bateria
* Dr. Dinero - Bateria (no acreditat)
* Dr. London - Guitarra (no acreditat)
* Dr. Space - Bateria (no acreditat)
* Dr. Wo - Guitarra (no acreditat)
* Dr. Simpson - Bateria (no acreditat)

## Referències

* 1 2 3 4 5 «OPERATION MD | Listen and Stream Free Music, Albums, New Releases, Photos, Videos». [Consulta: 16 desembre 2017].
# Argentimetria

En química analítica, argentimetria és un tipus de valoració química on el valorant és el catió argent(1+). Normalment, s'utilitza per determinar la quantitat de clorur present en una mostra. La mostra és valorada amb la solució de nitrat d'argent de composició coneguda. Els ions clorur reaccionen amb el catió argent(1+) per donar el precipitat clorur d'argent:
    Cl$^−$ (aq) + Ag$^+$ (aq) → AgCl (s) (K$_{sp}$ = 1.70 × 10$^{−10}$)

## Mètode Volhard

Un exemple de valoració per retrocés, el mètode Volhard, establert per Jacob Volhard, consisteix en l'addició d'un excés de nitrat d'argent a l'analit; el clorur d'argent es filtra, i el nitrat d'argent en excés es valora amb tiocianat d'amoni, utilitzant com a indicador sulfat de ferro amoni com a indicador que és de color vermell sang [Fe(OH₂)₅(SCN)]$^{2+}$ al punt final:
    Ag$^+$ (aq) + SCN$^−$ (aq) → AgSCN (s) (K$_{sp}$ = 1.16 × 10$^{−12}$)
    Fe(OH)(OH₂)₅$^{2+}$ (aq) + SCN$^−$ (aq)→ [Fe(OH₂)₅(SCN)]$^{2+}$ + OH$^−$

## Mètode Mohr

En el mètode Mohr, en honor de Karl Friedrich Mohr, el cromat de potassi és un indicador que es torna vermell cromat d'argent després que tot el clorur hagi reaccionat:
    2Ag$^+$ (aq) + CrO₄$^{2-}$ (aq) → Ag₂CrO₄ (s) (K$_{sp}$ = 9 × 10$^{−12}$)
La solució necessita estar en un pH neutre, ja que l'hidròxid d'argent es forma a pH alts, mentre que l'ió cromat forma Cr₂O₄ a pH baixos, reduint la concentració d'ions cromat, i retardant la formació de precipitat. Els carbonats i els fosfats precipiten en presència d'argent, per tant, no han d'estar en la dissolució per evitar uns resultats inexactes.
El mètode Mohr pot ser acceptat per determinar la quantitat total de clor que conté una mostra calcinant-la amb calci, llavors acetat de ferro. L'acetat de calci fixa el clor lliure, precipita el carbonat i neutralitza la solució resultant. L'acetat de ferro s'endú tot els fosfats. Els clorurs es dipositen al residu i es valora.

## Mètode Fajans

En el mètode Fajans, anomenat per Kazimierz Fajans, normalment s'utilitza diclorofloresceïna com a indicador; el punt final s'observa per una suspensió verda que es torna rosa. Abans del punt final de la valoració, els ions clorur queden en excés. Aquest s'adsorbeixen sobre AgCl, donant càrrega negativa a les partícules. Un cop passat el punt final, l'excés d'ions plata (I) s'adsorbeixen sobre la superfície de AgCl, donant càrrega positiva. Els indicadors aniònics com la diclorofloresceïna són atrets cap a les partícules, i duen a terme un canvi de color, cosa que representa el punt final. L'eosina (tetrabromofloresceïna) s'utilitza per valorar enfront dels ions bromur, iodur, i tiocianat, donant un punt final més marcat que amb diclorofloresceïna. No és adequat per valorar clorurs, ja que s'enllacen fortament amb AgCl.

## Referències

* 1 2 Yoder, Lester «Adaptation of the Mohr Volumetric Method to General Determinations of Chlorine». Industrial & Engineering Chemistry, 11, 8, 1919, pàg. 755. DOI: 10.1021/ie50116a013.
* ↑ Harris, Daniel Charles. Quantitative chemical analysis. 6a ed.. San Francisco: W.H. Freeman, 2003, p. 142–143. ISBN 0-7167-4464-3.
# Coll de l'Abellar

El Coll de l'Abellar és un coll al terme municipal de la Pobla de Cérvoles, de la comarca de les Garrigues a la província de Lleida. que conté un jaciment arqueològic d'època paleolítica Aquest jaciment es troba en terreny erm i cobert de bosc. S'ubica a la zona del coll de l'Abellar, al nord-oest del poble de Vilanova de Prades, a prop de la confluència dels límits municipals de la Pobla de Cérvoles, el Vilosell i Vilanova de Prades. S'ha interpretat com un lloc o centre de producció i explotació taller de sílex. El jaciment del Coll de l'Abellar va ser descobert l'any 1970 per Salvador Vilaseca. La visita realitzada el 1984 no es va trobar cap artefacte arqueològic que confirmés l'existència del jaciment. El mateix cas va passar l'any 2004. En aquest indret S. Vilaseca s'hi va trobar una ascla de sílex subtriangular retocada.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Inventari del Patrimoni Cultural Immoble Català. Direcció General d'Arxius, Biblioteques, Museus i Patrimoni de la Generalitat de Catalunya». [Consulta: 30 maig 2015].
* 1 2 3 4 5 6 Vilaseca, Salvador «Hallazgos de sílex en les Garrigues». Ilerda, XXX, pàg. 71.

## Bibliografia

* Inventari del Patrimoni Cultural Immoble Català. Direcció General d'Arxius, Biblioteques, Museus i Patrimoni de la Generalitat de Catalunya. https://egipci.cultura.gencat.cat
* VILASECA, S.. "Hallazgos de sílex en les Garrigues". Ilerda. XXX, p.71
# Conxita Panadès (esportista)

Conxita Panadès (Catalunya, 1906 - Catalunya, 2002) fou una jugadora de tennis de taula catalana.
Competí amb el Tívoli Ping Pong Club i posteriorment amb el Club de 7 a 9. Fou campiona de Catalunya en quatre ocasions, una en individual (1944), una de dobles (1942) i dos de dobles mixtos (1944, fent parella amb Jaume Capdevila, i 1952). També participà al primer Campionat d'Espanya de tennis de taula (1943), on aconseguí el subcampionat individual i guanyà la modalitat de dobles mixtos, amb Jaume Capdevila, i per equips amb el Tívoli PPC.

## Referències

* ↑ «Conxita Panadès». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Cao Xun

    En aquest nom xinès, el cognom és Cao.
Cao Xun (231 - 244 EC) va ser un fill adoptat de Cao Rui, un emperador de l'estat de Cao Wei durant el període dels Tres Regnes de la història xinesa. No se sap qui eren els seus pares biològics, perquè Cao Rui deliberadament va mantenir les seves identitats en secret, encara que és probable que fóra adoptat des de dins del clan imperial Cao. En el 235 Cao Rui va instaurar Cao Xun com el Príncep de Qin. En el 239, després de la mort de Cao Rui, ell no va rebre el tron; més aviat, va ser pel seu germà Cao Fang, que també havia estat adoptat per Cao Rui.

## Vegeu també

* Llista de persones relacionades amb els Tres Regnes