OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Pareuchiloglanis poilanei

Pareuchiloglanis poilanei és una espècie de peix de la família dels sisòrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Distribució geogràfica

Es troba a la Xina i al Vietnam.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Pellegrin J. 1936. Poissons nouveaux du haut-Laos et de l'Annam. Bull. Soc. Zool. Fr. v. 61. 243-248.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* He, S. 1996: The phylogeny of the glyptosternoid fishes (Teleostei: Siluriformes, Sisoridae). Cybium 20(2):115-159.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Kottelat, M. 1989. Zoogeography of the fishes from Indochinese inland waters with an annotated check-list. Bull. Zoöl. Mus. Univ. Amsterdam 12(1):1-55.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Partit per la Consecució de la Democràcia al Kurdistan

Partit per la Consecució de la Democràcia al Kurdistan fou un moviment polític kurd organitzat per les eleccions del 2005 al Parlament del Kurdistan que es van celebrar el 30 de gener del 2005 en les que el partit va anar a la llista de l'Aliança Democràtica i Patriòtica del Kurdistan. A les eleccions. el partit només va obtenir 9.081 vots (0,52%) i cap escó. Posteriorment el partit va deixar d'existir.

## Referències

* ↑ «په‌رله‌مانی كوردستان». Arxivat de l'original el 2009-04-03. [Consulta: 25 maig 2009].
# Parròquia de Lejasciems

La Parròquia de Lejasciems (en letó: Jaungulbenes pagasts) és una unitat administrativa del municipi de Gulbene, Letònia. Abans de la reforma territorial administrativa de l'any 2009 pertanyia al raion de Gulbenes.

## Pobles, viles i assentaments

* Cinci
* Čipati
* Dūre
* Jānūži
* Ķilpani
* Krampani
* Lapati
* Lejasciems
* Mālumuiža
* Salaki
* Salmaņi
* Sinole
* Umari
* Zvārtavi

## Hidrologia
### Rius

* Cēsaka
* Dzelzupīte
* Iežupe
* Ilgupīte
* Irbupīte
* Gauja
* Koruļupīte
* Ķiurga
* Lāčupīte
* Linupīte
* Mudaža
* Niedrupe
* Pilupe
* Svārbe
* Tirza
* Tirziņa
* Sudaliņa
* Vidaga
* Zellene

### Llacs i embassaments

* Llac Ādmiņu
* Llac Galgauska
* Llac Mustera
* Sudalezers.

## Persones notables

* Zenta Mauriņa (1897-1978), escriptora.

## Vegeu també

* Organització territorial de Letònia
* Localitats de Letònia
# Parròquia de Līgo

La Parròquia de Līgo (en letó: Līgo pagasts) és una unitat administrativa del municipi de Gulbene, Letònia. Abans de la reforma territorial administrativa de l'any 2009 pertanyia al raion de Gulbenes.

## Pobles, viles i assentaments

* Līgo (centre parroquial)
* Jaunāmuiža
* Līgomuiža
* Siltais.

## Hidrologia
### Rius

* Asarupe
* Liede
* Nidrīte
* Ušurupe

## Vegeu també

* Organització territorial de Letònia
* Localitats de Letònia
# Pastisseria Masvidal

La Pastisseria Masvidal és un comerç de Torroella de Montgrí especialitzada en rebosteria. És una de les 117 pastisseries catalanes amb certificació ETG, distintiu europeu que garanteix al consumidor que els panellets s'han elaborat respectant la recepta tradicional.
Des de fa 25 anys, la pastisseria Masvidal elabora una gran mona de pasqua que reparteix gratuïtament per la Diada de Sant Jordi als torroellencs. En diferents anys, les seves habilitats xocolateres els ha portat a fer creacions com el Titànic, els gegants de Torroella, en Duc, la mascota de la biblioteca, l'Astèrix i l'Obèlix i el Prestige. L'any 2013 varen crear un gran drac. El 2014 han creat un gran ou de 35kg de xocolata amb l'estelada on es llegeix érem, som i serem i està dedicada al Tricentenari.

## Referències

* ↑ Premsa de la Generalitat de Catalunya Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine., consultat al 17/04/2014
* ↑ Un pastisser de Torroella crea un gran ou de Pasqua amb l'estelada, El Punt Avui, notícia del 15/04/2014
# Peder Claussøn Friis

Peder Claussøn Friis (Rekefjord, 1 d'abril de 1545 - Valle, 15 d'octubre de 1614) fou un escriptor i clergue noruec.
L'historiador Frederik Winkel Horn va dir sobre ell: "Va fer grans serveis a la història de Noruega amb la traducció de les sagues antigues dels reis. Com l'obra de Vedel, està escrita amb un estil excel·lent. Aquest estil també l'aplica a altres obres, com Norriges og omliggende Oers Beskrivelse —una descripció de Noruega i les illes adjacents— en la qual s'hi troba informació històrica de gran valor. La seva llengua és remarcablement pura, sense artificis innecessaris."

## Referències

* ↑ Horn, Frederik Winkel; Rasmus B. Anderson. History of the literature of the Scandinavian North. Chicago: S. C. Griggs and Company, 1884, p. 172 [Consulta: 2011 Dec. 4].

## Enllaços externs

* Versió digitalitzada de Norriges oc Omliggende Øers sandfærdige Besschriffuelse (1632)
# París-Roubaix 2003

La París-Roubaix 2003 fou la 101a edició de la París-Roubaix. La cursa es disputà el 13 d'abril de 2003 i fou guanyada pel belga Peter Van Petegem, que s'imposà a l'esprint als seus dos companys d'escapada en la meta al velòdrom André Pétrieux de Roubaix. Amb aquesta victòria entrà a la història del ciclisme en aconseguir el doblet Tour de Flandes-París-Roubaix, aconseguit per darrera vegada feia 26 anys per Roger de Vlaeminck. Dario Pieri i Viatxeslav Iekímov foren segon i tercer respectivament. Aquesta era la tercera cursa de la Copa del Món de ciclisme.

## Classificació final

| | Ciclista | Equip | Temps |
| 1 | Peter Van Petegem (BEL) | Lotto-Domo | 6h 11' 35" |
| 2 | Dario Pieri (ITA) | Saeco Macchine per Caffè | m. t. |
| 3 | Viatxeslav Iekímov (RUS) | US Postal | m. t. |
| 4 | Marc Wauters (BEL) | Rabobank ProTeam | + 15" |
| 5 | Andrea Tafi (ITA) | Team CSC | + 36" |
| 6 | Romāns Vainšteins (LAT) | Vini Caldirola-Sidermec | m. t. |
| 7 | Servais Knaven (NED) | Quick Step-Davitamon | m. t. |
| 8 | Daniele Nardello (ITA) | Team Telekom | m. t. |
| 9 | Rolf Aldag (GER) | Team Telekom | m. t. |
| 10 | Sergei Ivanov (RUS) | Fassa Bortolo | + 1' 08" |

## Referències

* Resultats a les-sports.info
* Resultats a cyclebase.nl
* Resultats a sitiodeciclismo.net

## Enllaços externs

* Web oficial
# Pedro Hontecillas Gómez

Pedro Hontecillas Gómez (Madrid, 13 de gener de 1982) és un futbolista madrileny, que ocupa la posició de lateral esquerre.

## Trajectòria

Es va formar a les categories inferiors del Rayo Vallecano. Mentre jugava a l'equip juvenil, la temporada 00/01, va debutar a la màxima categoria amb el primer rayista. L'estiu del 2001 fitxa pel tercer equip de l'Atlètic de Madrid, l'Atlético Aviación, que militava a Tercera.
La temporada 04/05 deixa l'Aviación pel CD Manchego. A partir d'ací, la seua carrera transcorre per modestos equips: CD Cobeña (05), UD Socuéllamos (05/07), CD Marchamalo (07/08).

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador
# París-Tours 2012

La París-Tours 2012 fou la 106a edició de la París-Tours. La cursa es disputà el diumenge 7 d'octubre de 2012 sobre un recorregut de 235,5 km i s'emmarcava dins el calendari de l'UCI Europa Tour 2012.
El vencedor final fou l'italià Marco Marcato (Vacansoleil-DCM), que s'imposà a l'esprint als seus dos companys d'escapada, Laurens de Vreese (Topsport Vlaanderen-Mercator) i Niki Terpstra (Omega Pharma-Quick Step).

## Equips

L'organitzador Amaury Sport Organisation comunicà la llista dels equips convidats el 4 de setembre de 2012. 25 equips foren els escollits: 14 ProTeams, 9 equips continentals professionals i 2 equips continentals:
| Nom de l'equipe | Pais | Codi |
| AG2R La Mondiale | França | ALM |
| BMC Racing Team | Estats Units | BMC |
| Euskaltel–Euskadi | Espanya | EUS |
| FDJ-BigMat | França | FDJ |
| Garmin-Sharp | Estats Units | GRS |
| Team Katusha | Rússia | KAT |
| Lotto-Belisol | Bèlgica | LTB |
| Omega Pharma-Quick Step | Bèlgica | OPQ |
| Orica-GreenEDGE | Austràlia | OGE |
| Rabobank ProTeam | Països Baixos | RAB |
| RadioShack-Nissan | Luxemburg | RNT |
| Team Saxo-Tinkoff | Dinamarca | STB |
| Team Sky | Regne Unit | SKY |
| Vacansoleil-DCM | Països Baixos | VCD |
| Nom de l'equipe | Pais | Codi |
| Accent Jobs-Willems Veranda's | Bèlgica | ACC |
| Argos-Shimano | Països Baixos | ARG |
| Bretagne-Schuller | França | BSC |
| Cofidis | França | COF |
| Team Europcar | França | EUC |
| Landbouwkrediet-Euphony | Bèlgica | LAN |
| Saur-Sojasun | França | SAU |
| Topsport Vlaanderen-Mercator | Bèlgica | TSV |
| Type 1-Sanofi | Estats Units | TT1 |
| Nom de l'equip | País | Codi |
| BigMat-Auber 93 | França | AUB |
| La Pomme Marseille | França | LPM |

## Classificació final

| # | Ciclista | Equip | Temps |
| 1 | Marco Marcato (ITA) | Vacansoleil-DCM | 4h 50' 34" |
| 2 | Laurens de Vreese (BEL) | Topsport Vlaanderen-Mercator | m. t. |
| 3 | Niki Terpstra (NED) | Omega Pharma-Quick Step | m. t. |
| 4 | John Degenkolb (GER) | Argos-Shimano | + 6" |
| 5 | Laurent Pichon (FRA) | Bretagne-Schuller | + 12" |
| 6 | Greg Van Avermaet (BEL) | BMC Racing Team | + 12" |
| 7 | Björn Leukemans (BEL) | Vacansoleil-DCM | + 12" |
| 8 | Jonathan Hivert (FRA) | Saur-Sojasun | + 12" |
| 9 | Jens Keukeleire (BEL) | Orica-GreenEDGE | + 12" |
| 10 | Zdeněk Štybar (CZE) | Omega Pharma-Quick Step | + 12" |

## Referències

* ↑ Alexandre Mignot. «25 équipes invitées, dont 8 Françaises», 04-09-2012.

## Enllaços externs

* Web oficial
# Pere Masip i Sureda

Pere Masip i Sureda (Barcelona, 8 d'octubre de 1918 - Barcelona, 28 de juny de 2001) fou un tennista català de la dècada de 1950.

## Trajectòria

Es formà a la Reial Societat de Tennis Pompeia. L'any 1945 es proclamà campió de Catalunya de tennis. També fou campió de dobles amb Jaume Bartrolí (1947) i amb L.A. Viñamata (1948), i de dobles mixtos, amb Maria Isabel Maier (1950). També fou 15 cops campió d'Espanya, set d'elles en individual. En dobles fou campió amb Jaume Bartrolí, Josep Maria Draper i Maria Isabel Maier.
El 1949 capitanejà l'equip espanyol de la Copa Davis. Posteriorment marxà a Colòmbia durant 11 anys, on participà en tornejos professionals. També fou professor de l'European Tennis Club de Brussel·les i director de l'Escola de Tennis del Reial Club de Polo de Barcelona.
A partir de 1941 començà a jugar com a pilotari professional amb el nom de Pedrin I.

## Palmarès

* Campionat de Catalunya de Tennis masculí:
** 1945
* Campionat de Catalunya de Tennis masculí (dobles):
** 1947, 1948
* Campionat de Catalunya de Tennis masculí (dobles mixtos):
** 1950
* Campionat d'Espanya de Tennis masculí:
** 1936, 1945, 1946, 1947, 1948, 1949, 1950
* Campionat d'Espanya de Tennis masculí (dobles):
** 1946, 1947, 1948, 1949, 1951
* Campionat d'Espanya de Tennis masculí (dobles mixtos):
** 1946, 1948, 1949

## Referències

* 1 2 «Fallece el pelotari Pedro Masip a los 82 años de edad». Mundo Deportivo, 10-07-2001. [Consulta: 17 gener 2016].
* 1 2 3 4 5 6 «Pere Masip Sureda». Gran Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 17 gener 2016].
* ↑ «Club de los Grandes». RFET. Arxivat de l'original el 2016-03-01. [Consulta: 17 gener 2016].
* ↑ «Pedro Masip». Mundo Deportivo, 01-03-1968. [Consulta: 17 gener 2016].
# Percina jenkinsi

Percina jenkinsi és una espècie de peix de la família dels pèrcids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 14 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, bentopelàgic i de clima subtropical (36°N-34°N).

## Distribució geogràfica

Es troba a Nord-amèrica: riu Conasauga (conca del riu Alabama) a Tennessee i Geòrgia (els Estats Units).

## Referències

* ↑ Haldeman S. S., 1842. Description of two new species of the genus Perca, from the Susquehanna River. J. Acad. Nat. Sci. Phila. v. 8 (pt 2). 330.
* ↑ Thompson, B. A., 1985. Percina jenkinsi, a new species of logperch (Pisces, Percidae) from the Conasauga River, Tennessee and Georgia. Occasional Papers of the Museum of Zoology Louisiana State University Núm. 61: 1-23.
* ↑ BioLib
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)
# Peròxid de liti

El peròxid de liti és un compost inorgànic iònic constituït per cations liti (1+) ${\ce {Li+}}$ i anions peròxid ${\ce {O2^2-}}$, la qual fórmula química és ${\ce {Li2O2}}$. És un potent oxidant.

## Propietats

Es presenta en forma d'un sòlid granular de color de blanc a groc pàl·lid. Té una densitat de 2,31 g/cm³. Descompon a 300 °C a pressió atmosfèrica donant òxid de liti ${\ce {Li2O}}$ i dioxigen ${\ce {O2}}$. En contacte amb l'aigua reacciona formant hidròxid de liti ${\ce {LiOH}}$ i peròxid d'hidrogen ${\ce {H2O2}}$, i aquest es descompon en aigua i dioxigen:
${\ce {Li2O2 + 2H2O -> 2LiOH + H2O2}}$${\ce {H2O2 -> H2O + 1/2O2}}$
Absorbeix aigua en contacte amb l'aire amb formació de peròxid d'hidrogen i també absorbeix diòxid de carboni ${\ce {CO2}}$ produint carbonat de liti ${\ce {Li2CO3}}$ i dioxigen:
${\ce {2Li2O2 + 2CO2 -> 2Li2CO3 + O2}}$
És soluble en àcid acètic anhidre i insoluble en etanol. En contacte amb matèria orgànica o substàncies oxidables pot encendre-les o, fins i tot, produir una explosió.

## Preparació

Es prepara addicionant peròxid d'hidrogen ${\ce {H2O2}}$ a hidròxid de liti ${\ce {LiOH}}$ en etanol o aigua segons la reacció:
${\ce {2LiOH + H2O2 -> Li2O2 + 2H2O}}$

## Aplicacions

El peròxid de sodi s'empra en tecnologia espacial perquè absorbeix diòxid de carboni de les atmosferes dels espais habitats i allibera oxigen. També catalitza la polimerització de l'estirè a poliestirè.

## Referències

* 1 2 3 Ropp, R. C.,. Encyclopedia of the alkaline earth compounds. Oxford: Elsevier, 2013. ISBN 978-0-444-59553-9.
# Pere Bosch-Labrús i Blat

Pere Bosch-Labrús i Blat (Barcelona, 25 de maig de 1869 - Santa Maria del Collell, Banyoles, 25 de juliol de 1936) fou un advocat, empresari industrial i aristòcrata català.

## Biografia

Fou fill de Pere Bosch i Labrús, natural de Besalú, i de Josepa Blat i Caparols, natural de Mataró, i germà de Lluís Bosch-Labrús i Blat.
Es va casar a Barcelona el 30 de maig de 1891 amb Raimunda Reig i Vilardell.
El 25 de novembre de 1926 va rebre el vescomtat de Bosch-Labrús del rei Alfons XIII.
En de juliol de 1936 un comando de la FAI va saquejar el seu domicili de Barcelona i va detenir al vescomte i al seu fill i successor per afusellar-los el dia 25 al Santuari de Santa Maria del Collell, prop de Banyoles. Altres fonts indiquen que el pare fou afusellat a la carretera de la Rabassada.

## Referències

* 1 2 Registre de Naixements de l'Ajuntament de Barcelona, any 1869, llibre 2n, foli 234, número de registre 2616.
* ↑ Pedro BOSCH LABRÚS Y BLAT, I vizconde de Bosch Labrús
* ↑ Pedro de Bosch-Labrús y Blat a gw.geneanet.org
* ↑ Registre de Matrimonis de l'Ajuntament de Barcelona, any 1891, número de registre 974.
* ↑ «Pere Bosch-Labrús i Blat». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Armas de los Títulos Catalanes (XXX): Vizconde de Bosch-Labrús, a heraldicacatalana.blogspot.com
* ↑ En recuerdo de todas las víctimas, assenyala Pere Bosch-Labrús i Blat com a mort el 25 de juliol de 1936, però no indica el lloc. A "dolçacatalunya" s'indica que va ser a la Carretera de la Rabassada
# Pessebre Vivent de Corbera de Llobregat

El Pessebre Vivent de Corbera de Llobregat és un pessebre vivent celebrat des de l'any 1962 al municipi de Corbera de Llobregat. És escenificat a la Penya del Corb, un conjunt de roques vermelloses situat a la part alta del poble, i s'ha continuat celebrant cada any de manera ininterrompuda. És organitzat per l'Associació Amics de Corbera, que fou guardonada l'any 1992 amb la Creu de Sant Jordi.
Malgrat que en terres catalanes existeix algun pessebre vivent més antic com el de d'Engordany (1956), el de Corbera de Llobregat va ser el primer en què els visitants es passejaven per dintre del pessebre barrejant-se amb les figures vivents, i és considerat el primer pessebre vivent de Catalunya. Creat per en Josep Rodrigo i Puig (La Palma de Cervelló 1922 — Corbera de Llobregat 2003) es va representar per primera vegada el 24 de desembre de 1962. Durant gairebé mig segle, ha atret més de 850 000 persones, amb un total de més de 1600 representacions. Cada temporada el pessebre evoluciona i incorpora noves escenes, personatges o construccions.
El públic es passeja pels camins del pessebre guiat per una narració del text de l'Evangeli enriquit amb comentaris en prosa i poesia. El pessebre incorpora uns 225 actors que col·laboren de forma desinteressada, vestits segons la tradició hebrea i catalana, que representen múltiples escenes —que inclouen l'Anunciació de l'Àngel a la Verge, els Pastors i les ovelles, les Bugaderes, les Filadores, el Naixement a la Cova, l'Anunci de l'Àngel als Pastors, l'Adoració dels Pastors i els Reis, la Fugida a Egipte, la vida a Natzaret i escenes típiques de masies catalanes amb oficis tradicionals i tradicions com les nadales i el caga tió.
En l'edició de 2010 s'esperava una assistència de 14 000 persones que farien el recorregut d'uns 700 metres. Un dels moments culminants de la representació és l'aparició de l'àngel suspès a més de 40 metres d'alçada per anunciar el naixement de Jesús.
* Noies agafant aigua
* Mercat de fruita
* Dones cosint, triant mongetes i filant
* Nenes amb un tió de Nadal

## Aparicions als mitjans

El grup Strombers va gravar l'any 2012 (16 i 17 de novembre) el seu videoclip amb el nom de: Pessebre ideal

## Referències

* ↑ «El pessebre de Corbera de Llobregat». Catorze. [Consulta: 10 desembre 2017].
* 1 2 3 Generalitat de Catalunya, Festes. Pessebrisme: pessebres i pessebres vivents Arxivat 2013-12-31 a Wayback Machine.
* ↑ «Pessebre vivent de Corbera de Llobregat». Sàpiens. Arxivat de l'original el 11 de desembre 2017. [Consulta: 10 desembre 2017].
* 1 2 El Punt, 17/12/2010, El pessebre vivent de Corbera es reinventa
* 1 2 RTVE, Sonia Urbano entrevista Víctor Gonzàlez, un dels organitzadors del Pessebre Vivent de Corbera

## Enllaços externs

* Pessebre Vivent de Corbera de Llobregat
# Pere Vallribera (actor)

Pere Vallribera (Blanes, 1999) és un actor de televisió i teatre de Barcelona, conegut per interpretar el personatge de «Biel Roca» a la sèrie derivada de Merlí, Merlí: Sapere aude.
De petit li agradava el programa còmic de TV3 Polònia i en feia imitacions amb els companys de classe. Es va formar a l'escola d'actors Nancy Tuñón i a l'estudi Laura Jou. És estudiant de filosofia, la mateixa carrera que estudia el seu personatge a Merlí: Sapere aude. Va fer el seu debut teatral a l'obra "Lo que no se dice", d'Eric Martínez Girón. El 2018 va actuar a l'obra de teatre Frankenstein al TNC, dirigida per Carme Portaceli i protagonitzada per Àngel Llàcer i Joel Joan, i el novembre d'aquell any va actuar a l'obra L'abisme a la sala Barts, el mateix any va participar en la sèrie "Comtes de Barcelona" de TV3.
El 2019 es va fer conegut per interpretar Biel Roca, un estudiant de filosofia tímid i ingenu, a la sèrie original de Movistar+ Merlí: Sapere aude.

## Referències

* ↑ Junyent, Maria. «Noves cares de l'audiovisual: Pere Vallribera». Entreacte, 11-05-2020. [Consulta: 15 setembre 2020].
* ↑ Roca, Albert. «Pere Vallribera: “A mi personaje de Biel en “Merlí Sapere Aude” no le gusta que le partan los esquemas en dos”» (en espanyol europeu). Barnafotopress, 16-12-2019. [Consulta: 15 setembre 2020].
# Pic de Segalera

El Pic de Segalera és una muntanya de 2.186,4 metres que es troba entre les comunes d'Er i de Llo totes dues a l'Alta Cerdanya, de la Catalunya del Nord.
És a la zona est del terme d'Er i a l'oest del de Llo, al costat nord del Coll i també al nord, més distant, de la Tossa d'Er. En el seu vessant nord-est es troba el Bosc Comunal de Llo.
La Tossa d'Er és un indret present en les rutes d'excursionisme a peu o en bicicleta de muntanya de la zona dels Puigmal.

## Referències

* ↑ El Pic de Segalera en els ortofotomapes de l'IGN
* ↑ «Una ruta de Pirineos 3000». Arxivat de l'original el 2019-04-04. [Consulta: 4 abril 2019].
* ↑ Una ruta del Club Àliga
* ↑ Gel, 2004.
* ↑ Nuet, 1999.
* ↑ Sánchez, 2002.
* ↑ Guasch, 2005.

## Bibliografia

* Broch i Guimerà, Manuel; Gregori i Pons, Francesc Xavier. El Massís del Canigó: Carançà-Mentet-Costabona (Excursions amb esquís). Barcelona: Publicacions de l'Abadia de Montserrat, 2000 (Guies del Centre Excursionista de Catalunya). ISBN 84-8415-199-9.
* Broch i Guimerà, Manuel; Gregori i Pons, Francesc Xavier. La Vall de Núria: Balandrau - Taga - Puigllançada: Excursions amb esquís. Barcelona: Publicacions de l'Abadia de Montserrat, 1999 (Guies del Centre Excursionista de Catalunya). ISBN 84-9415-023-2.
* Gel, Carles. 30 ascensions a peu per la Catalunya Nord. Valls: Cossetània Edicions, 2004 (Azimut, 64). ISBN 84-9791-055 - 9.
* Guasch i Terré, Oriol. En BTT per l'Alta Cerdanya i el Capcir. Valls: Cossetània Edicions, 2005, p. 43-48 (Azimut, 72).
* Nuet i Badia, Josep. Núria-Puigmal-Cambradase: Guia d'excursions i travessies. Barcelona: Publicacions de l'Abadia de Montserrat, 1999. ISBN 84-96035-12-3.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Er i Llo». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.
* Sánchez, Pako. Muntanyes de Núria, Carançà i Vall del Ter. Valls: Cossetània Edicions, 2002 (Azimut, 39). ISBN 84-96035-12-3.
# Pic de Solarac

El pic de Solarac (o en francès Soularac) és un cim dels Pirineus de 2 368 m situat al departament de l'Arieja. És la muntanya més alta del massís de Taba, per davant del pic de Sant Bertomieu, de 2 348 m.

## Geografia

Administrativament el pic de Solarac marca la frontera entre els límits municipals d'Acciat i de Montsegur.

### Accés

* Per les mines de talc de Trimons (a l'E) a través del coll de la Peira.
* Per l'estació d'esquí dels Monts d'Olmes (al NO, 3h de camí) via la Font de la Lauzate, el coll de Girabal i el pic de Sant Bertomieu.
* Per la vall del riu Lasset (al NO) via els Gourgs (estanys) i el coll del Trou de l'Ors

### Topografia

Està situat al mig del massís de Taba, a la mateixa cresta on hi ha el pic de Sant Bertomieu. El coll del Trou de l'Ors separa els dos cims, que es troben separats per 800 metres en línia recta. Es tracta d'un pic piramidal format per tres arestes. Al seu flanc nord, en un petit circ glacial, hi ha l'estany del Diable i l'estany de les Truites; al flanc est hi ha l'estany Tort.

## Geologia

Al seu vessant est, a 1700 metres d'altitud, hi ha un gran jaciment de talc explotat per la pedrera de Trimons (Trimouns en francès). La fàbrica de transformació es troba a la comuna de Luzenac. La pedrera de Timonts és una de les més importants del món en l'extracció de talc-clorita, ja que extreu una mitjana de 400 000 tones per any (un 10 % de la producció mundial).

## Referències

* 1 2 «Mapa de l'IGN francès» (en francès).
* ↑ «Dades sobre l'explotació de la pedrera» (en francès). La Dépèche du Midi, 05-09-2007. [Consulta: 2 juliol 2018].

## Enllaços externs

* Itinerari i fotos d'un ascens al pic de Solarac.
# Phrynobatrachus keniensis

Phrynobatrachus keniensis és una espècie de granota que viu a Kenya i Tanzània.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Msuya, C., Howell, K., Pickersgill, M., Drewes, R. & Lötters, S. 2004. Phrynobatrachus keniensis. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 18 de gener de 2008.