OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Pilar García Mouton

Pilar García Mouton (Madrid, 5 de març de 1953) és una filòloga, professora d'investigació al Consell Superior d'Investigacions Científiques, especialista en dialectologia i geografia lingüística i, des de 2015, membre corresponent de la RAE.
García Mouton es doctorà en Filologia Romànica a la Universidad Complutense de Madrid, de la qual fou professora també durant un temps. Fou alumna de Manuel Alvar, amb qui va treballar per a l'Atlas Lingüístico de Castilla y León i també feu enquestes en diversos països per a l'Atlas Lingüístico de Hispanoamérica. Ha estat autora i coordinadora de diversos projectes de geografia lingüística: per exemple, l'Atlas lingüístico (y etnográfico) de Castilla - La Mancha (ALECMan), amb Francisco Moreno (accés en línia Arxivat 2017-08-29 a Wayback Machine.) o la coordinació de la publicació de l'Atlas Lingüístico de la Península Ibérica (accés en línia).
També codirigeix (amb Isabel Molina Martos) l'Atlas dialectal de Madrid, atles lingüístic de territori petit amb una intenció sociolectal (accés en línia). Col·labora en els equips dels projectes internacionals Atlas Linguistique Roman (ALiR) i Atlas Linguarum Europae (ALE).
Una altra línia de recerca ha estat la llengua de les dones, amb la publicació de diversos articles i llibres (vegeu publicacions).
Fou directora de la Revista de Filología Española entre 2005 i 2015, i anteriorment n'havia estat secretària des de 1987. També fou responsable de la col·lecció Biblioteca Románica Hispánica de l'editorial Gredos, de 1989 a 2005 i és membre del consell de redacció de nombroses revistes. Ha exercit també diversos càrrecs directius en el CSIC i és membre de diverses agències avaluadores com l'ANEP (Agencia Nacional de Evaluación y Prospectiva).
Ha realitzat també activitats de divulgació lingüística, com l'espai "Palabras moribundas", en el programa No es un día cualquiera de Ràdio Nacional d'Espanya (de 2007 a 2015).

## Publicacions

* Lenguas y dialectos de España, Madrid: Arco/Libros, 1994 (6a ed. 2014)
* Geolingüística: trabajos europeos, Madrid: Consejo Superior de Investigaciones Científicas, 1994
* Cómo hablan las mujeres, Madrid: Arco/Libros, 2000 (2a ed.),
* Así hablan las mujeres. Curiosidades y tópicos del uso femenino del lenguaje, Madrid: La Esfera de los libros, 2003
* El Español de América: 1992, Madrid: Consejo Superior de Investigaciones Científicas, 2003
* Palabras moribundas, Madrid: Taurus, 2011
* La ciencia de la palabra: cien años de la Revista de filología española Madrid: Consejo Superior de Investigaciones Científicas, 2015 (catàleg de l'exposició amb motiu de la celebració del centenari de la RFE)

## Referències

* ↑ «Notícia a la web del CSIC». Arxivat de l'original el 2018-12-09. [Consulta: 31 març 2017].
* 1 2 «Pilar García Mouton». Real Academia de la Lengua Española. RAE. [Consulta: març 2020].

## Enllaços externs

* Pàgina personal a la RAE
* Pàgina personal al CSIC
# Can Cambó (Besalú)

Can Cambó és un edifici del municipi de Besalú (Garrotxa). Forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

El més remarcable d'aquesta construcció de planta baixa i primer pis és la façana, tota ella esgrafiada i amb dues portes, una de gòtica i l'altra amb un arc de mig punt. En el primer pis a la dreta s'hi pot veure una petita capelleta amb una creu de ferro al seu interior i al centre a l'esquerra dues finestres allindanades. Tota la façana, així com una paret lateral, estan decorades amb motius típicament neoclàssics.

## Història

D'ençà la seva construcció cal assenyalar que tot l'interior de l'actual edifici ha estat notablement modificat. Deixant a part la importància d'aquest edifici com un dels més representatius de l'arquitectura neoclàssica a Besalú, cal dir que va ser, durant bastants anys, la residència del patrici Cambó.

## Referències

* 1 2 3 «Can Cambó». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 7 octubre 2014].
# Comunitat de municipis de la Baie du Kernic

La Comunitat de Municipis de la Baie du Kernic (en bretó Kumuniezh kumunioù Bae ar C'hernig) és una estructura intercomunal francesa, situada al département del Finisterre a la regió Bretanya, dins del País de Morlaix. Té una extensió de 133,38 kilòmetres quadrats i una població de 12.268 habitants (2008). Fou creada el 1993 i el cap és Jacques Le Guen (UMP). La seu es troba a Cléder. També és una de les comunitats de municipis que ha signat la carta Ya d'ar brezhoneg.

## Composició

Agrupa 6 comunes :
* Cléder
* Lanhouarneau
* Plouescat
* Plounévez-Lochrist
* Tréflaouénan
* Tréflez

## Vegeu també

* Intercomunalitats del Finisterre

## Enllaços externs

* Web oficial de la comunitat de municipis de la Baie du Kernic
# ŽFK Zvezda 2005 Perm

El ŽFK Zvezda 2005 Perm és un club femení de futbol de Perm que juga a la Primera Divisió de Rússia. Ha guanyat 5 Lligues i 4 Copes des del 2007, i al 2009 va ser subcampió de la Lliga de Campions.

## Plantilla 2016

| Porteres | Defenses | Centrecampistes | Davanteres |
| Elena Kochneva Irina Zvarich 0 0 0 0 0 | Anastasia Akimova Maria Galay Lyubov Kipyatkova Daria Makarenko Alena Nurgalieva Valentina Orlova Elena Suslova | Iya Andrushchak Elena Danilova Olga Kassàtkina Anastasiya Pozdeeva 0 0 0 | Daryna Apanaschenko Yulia Kornievets Olesya Kurochkina Ekaterina Pantyukhina Anna Sinko 0 0 |

## Palmarès

* 5 Lligues de Rússia
** 2007 - 2008 - 2009 - 2014 - 2015
* 4 Copes de Rússia
** 2007 - 2012 - 2013 - 2015
Trajectòria a la Lliga de Campions de la UEFA :
| Edició | | 1ª Fase previa ¹ | 2ª Fase previa ¹ | Quarts de final | Semifinals | Final |
| 08/09 | | Gintra Universitetas | Røa IL | Brøndby IF | Umeå IK | FCR Duisburg |
| Edició | Fase previa ¹ | Setzens de final | Vuitens de final | Quarts de final | Semifinals | Final |
| 09/10 | | SFK Sarajevo | Røa IL |
| 10/11 | | Apollon Limassol | Røa IL | Olympique Lió |
| 14/15 | | Stjarnan Gardabaer | Linköpings FC |
| 15/16 | | Stjarnan Gardabaer | Slavia Praga |
| 16/17 | | Pendent |
* ¹ Fase de grups. Equip classificat pillor possicionat en cas d'eliminació o equip eliminat millor possicionat en cas de classificació.

## Referències

* ↑ UEFA
# Sota el volcà (pel·lícula)

Sota el volcà (títol original en anglès: Under the Volcano) és una pel·lícula estatunidenca-mexicana de 1984, dirigida per John Huston, basada en la novel·la del mateix títol de Malcolm Lowry. Protagonitzada per Albert Finney, Jacqueline Bisset, Anthony Andrews i Katy Jurado en els papers principals. Va obtenir dues nominacions als Premis Oscar, al millor actor principal (Albert Finney) i a la millor música.
Fidel a la novel·la de Lowry, John Huston relata la història d'un alcoholitzat cònsol britànic al poble de Quauhnahuac, Mèxic, el Dia de Morts el 1938.
Ha estat doblada al català.

## Argument

Narració sobre un dia de la vida de Geoffrey Firmin (Albert Finney), durant la festa mexicana del Dia de Morts i mentre creix a Europa la inestabilitat que donarà lloc a la Segona Guerra Mundial. Firmin és un excònsol britànic lliurat a la beguda, que resideix en una petita i històrica ciutat de Mèxic, Cuernavaca, al peu dels volcans Popocatépetl i Iztaccíhuatl. El comportament autodestructiu de Firmin contrasta amb l'ingenu idealisme del seu germanastre Hugh (Anthony Andrews). Yvonne (Jacqueline Bisset), la dona amb la qual Firmin va compartir aquell paradís, ha tornat amb l'esperança de poder ajudar a Firmin i de recompondre la seva relació. No obstant això, la tristesa i l'alcoholisme del cònsol van a poc a poc revelant traïcions i desacords passats entre aquests tres personatges centrals, que determinen la seva incapacitat per restablir qualsevol passat.

## Repartiment

* Albert Finney: Geoffrey Firmin
* Jacqueline Bisset: Yvonne Firmin
* Anthony Andrews: Hugh Firmin
* Ignacio López Tarso: Dr. Vigil
* Katy Jurado: Senyora Gregoria
* James Villiers: Brit
* Dawson Bray: Quincey
* Carlos Riquelme: Bustamante
* Jim McCarthy: Gringo

## Producció

La pel·lícula es va filmar a les ciutats d'Acapantzingo, Cuautla, Cuernavaca i Yautepec, en l'estat de Morelos, Mèxic.

## Nominacions

* Oscar al millor actor per Albert Finney
* Oscar a la millor banda sonora per Alex North
* Globus d'Or al millor actor dramàtic per Albert Finney
* Globus d'Or a la millor actriu secundària per Jacqueline Bisset
* Palma d'Or al festival de Canes per John Huston

## Referències

* ↑ esadir.cat. Sota el volcà. esadir.cat.
* ↑ «Under the Volcano». The New York Times.
# Esclainvillers

Esclainvillers és un municipi francès, situat al departament del Somme, dins la regió dels Alts de França.

## Situació

Esclainvillers és travessat per la carretera D188. Es troba uns quants quilòmetres al sud d'Ailly-sur-Noye i a uns tres quilòmetres de la frontera del Somme amb l'Oise.

## Administració

Esclainvillers forma part del cantó d'Ailly-sur-Noye, que al seu torn forma part del districte de Montdidier. L'alcalde de la ciutat és Alain Surhomme (2001-2008).

## Vegeu també

* Llistat de municipis del Somme

## Enllaços externs

* Esclainvillers al lloc web de l'INSEE Arxivat 2007-03-13 a Wayback Machine.
# Pilar García Almirall

Pilar García Almirall (1959), és una arquitecta espanyola.
Va ser distingida amb la medalla Narcís Monturiol al mèrit científic i tecnològic per la Generalitat de Catalunya. És una de les pioneres en la incorporació dels sistemes d'informació geogràfica entre altres sistemes tecnològics geogràfics per a l'anàlisi de les diferents dades de gestió de la Ciutat.

## Trajectòria

Va estudiar arquitectura a l'Escola Tècnica Superior d'Arquitectura de Barcelona, va començar a treballar com a investigadora el 1983, doctorant-se en 1998. La seva tesi doctoral establia una metodologia per a la incorporació d'indicadors de diferenciació urbana en la construcció de models de valoració, integrant als mètodes estadístics tradicionals noves tècniques de SIG (Sistema d'Informació Geogràfica) que aportessin una major eficiència espacial dels resultats. El mateix any va assumir la sotsdirecció del Centre de Política de Sòl i Valoracions (CPSV), creat el 1986 per professors del Departament de Construccions Arquitectòniques de la UPC.
Com a investigadora del CPSV ha desenvolupat projectes de recerca centrats en la immigració i les seves conseqüències socials, residencials i urbanes. Les problemàtiques socials de l'accés a l'habitatge i de l'ús de l'espai públic han estat objecte d'estudi en diversos projectes finançats pel mateix CPSV i pel Ministeri d'Educació i Ciència d'Espanya. Els més recents són: Immigració i habitatge: El procés d'integració de llars i el seu accés a l'habitatge. Una aproximació a les 7 àrees metropolitanes espanyoles (2005-2008), i Immigració, habitatge i ciutat: Condicions habitacionals, urbanes i d'accés a l'habitatge, conseqüències urbanes i socials i criteris d'actuació per a Barcelona i Madrid (2009-2011). Derivats de tots dos projectes destaquen articles en revistes científiques com a Immigració socioresidencial a la regió metropolitana de Barcelona (2008), Condicions habitacionals i urbanístiques de la població immigrada a la Regió Metropolitana de Barcelona: el cas d'estudi de la Maurina (2011), i llibres de referència com a Immigració, Habitatge i Ciutat (2012).
Es va especialitzar en Real Estate, ha dut a terme activitat acadèmica durant diversos anys i també recerques transversals entre diverses disciplines.
Durant el període 2006-2011 va ser sotsdirectora de l'ETSAB. També participa en diferents òrgans consultius i és la representant del Consell Social de la UPC en el Consell de l'Habitatge Social de Barcelona. Ha rebut diversos guardons, com el Premi de l'Obra Social ‘La Caixa’ en la direcció de Tesis Doctorals.

## Reconeixements

El 2020, la Generalitat de Catalunya la va distingir amb la Medalla Narcís Monturiol al mèrit científic i tecnològic.

## Referències

* ↑ UPC School. «Pilar Garcia-Almirall, distinguida con la Medalla y la Placa Narcís Monturiol», 29-07-2020. [Consulta: 14 octubre 2020].
* ↑ «Pilar García Almirall 1959», 26-10-2015. [Consulta: 14 octubre 2020].
* ↑ «Pilar García Almirall». [Consulta: 14 octubre 2020].
* ↑ arxius, UPC Servei de Biblioteques, Publicacions i. «FUTUR. Portal de la Producció Científica dels Investigadors de la UPC.». [Consulta: 11 febrer 2021].
# Campo (àlbum)

Campo, és el títol de l'àlbum de la banda creada per músic i productor Juan Campodónico, gravat en 2011, a Montevideo i L'Estudi Sunset Sound de Los Angeles.
L'àlbum Campo va rebre la nominat al Premi Grammy el 2013, de com a Millor Àlbum Llatí Rock, Alternatiu o Urbà.

## Llista de cançons

Totes les cançons són de Juan Campodónico,
* La Marcha Tropical
* 1987
* Heartbreaks
* Turn On The Lights
* Cumbio
* El Viento
* Tu Lugar
* Zorzal
* Across The Stars

## Referències

* ↑ Rolling Stone. «Campo - Una Marcha Subtropical en el Río de la Plata», 15-05-2012. [Consulta: 10 octubre 2012].
* ↑ 180.com.uy. «Campodónico nominado en los Grammy Americanos». [Consulta: 10 febrer 2012].
Viccionari
# Torque: Rodant al límit

Torque: Rodant al límit (títol original: Torque) és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Joseph Kahn, estrenada l'any 2004. Ha estat doblada al català.

## Argument

El moter Cary Ford (Martin Henderson) ha tornat a la seva ciutat natal per reunir-se amb la seva promesa Shane (Monet Mazur) i fer-se càrrec d'uns assumptes pendents. Quan va abandonar la ciutat dos mesos enrere, Ford tenia unes quantes motos que pertanyien a Henry (Matt Schulze), un despietat traficant de droga i cap de la banda de motoristes "The Hellions". Ara Henry està collant Ford en un intent de recuperar les motos, que tenen alguna cosa una mica més valuosa que la gasolina en els seus dipòsits. Com Ford no està molt disposat a cooperar, Henry l'incrimina en l'assassinat de Junyr, el germà menor de Trey (Hissi Cube), el temible cap de la banda de motoristes, els Reapers. Amb l'ajuda dels seus lleials amics Dalton (Jay Hernandez) i Val (Will Yun Llegeix), Ford ha de deixar enrere a un agent de l'FBI (Adam Scott) que li segueix la pista al mateix temps que eludeix al mal informat Trey, obstinat a venjar-se, i a l'insensible Henry, que està disposat a recuperar el que li pertany. Corrent pel desert en un perillós intent de demostrar la seva innocència i convèncer a Shane que mereix una segona oportunitat, Ford ha de deixar enrere als seus enemics si vol netejar el seu nom i viure per muntar un altre dia.

## Repartiment

* Martin Henderson: Cary Ford
* Ice Cub: Trey
* Monet Mazur: Shane
* Adam Scott: l'agent de l'FBI McPherson/Mcpherson
* Matt Schulze: Henry James
* Will Yun Lee: Val
* Jaime Pressly: China
* Max Beesley: Luther
* Christina Milian: Nina
* Jay Hernández: Dalton
* Faizon Love: Sonny
* Fredro Starr: Júnior Wallace
* Justina Machado: l'agent de l'FBI Henderson
* John Doe: el xèrif Barnes
* John Ashker: Conductor taxi groc

## Al voltant de la pel·lícula

* El rodatge va començar el 29 de juliol de 2002 i va tenir lloc a Blythe, La Verne, Lake Los Angeles, Lancaster, Los Angeles, Palm Springs, Piru i Santa Clarita.
* Paris Hilton va fer una audició per al paper de China
* Jesse G. James fa una aparició com a client de shane

## Banda original

* Someday, interpretada per Nickelback
* True Nature, interpretada per Jane's Addicció
* Forever, interpretada per Kid Rock
* Lean Low, interpretada per YoungBloodZ
* Out of Control, interpretada per Hoobastank
* Master of Light, interpretada per Monster Magnet
* Lapdance, interpretada per NE*RD
* Fire and Flame, interpretada per Robbie McIntosh/Mcintosh i Chrissie Hynde
* Play It Loud, interpretada per MxPx
* Yesterdays, interpretada per Pennywise
* Push It, interpretada per Static-X

## Referències

* ↑ «ésAdir > Filmoteca: pel·lícules >Torque: Rodant al límit». [Consulta: 18 desembre 2018].
* ↑ «Torque» (en anglès). The New York Times.
# Aristó de Quios

Aristó de Quios (en grec antic Ἀρίστων ὁ Χῖος) va ser un filòsof grec que va florir vers el 260 aC i fou contemporani d'Epicur, Àratos de Sició i Antígon II Gònates. Nascut a Quios, fou fill de Milcíades.
Fou deixeble de Zenó a l'escola estoica i encara que va estudiar amb ell, segons Diògenes Laerci després va passar a l'escola de Polemó d'Atenes. Va rebre el sobrenom de Falantos. Va rebutjar totes les branques de la filosofia menys les ètiques. Director del Liceu, es va dedicar a difondre la doctrina Aristotèlica principalment. Aristó va fundar una petita escola oposada a la d'Heril·los, de la qual Diògenes Laerci esmenta a Dífil i Milcíades com a deixebles. Hi ha una versió que diu que hauria mort d'un cop de sol o una insolació perquè era calb.
Afirmava que la finalitat de la vida era mantenir-se indiferent entre el vici i la virtut, sense fer distincions entre cap de les dues coses, perquè el savi sap com ha d'actuar en tots els casos.
Diògenes Laerci dona una llista completa de les seves obres però esmenta que Paneci i Sosícrates consideren aquestes obres el treball d'Aristó de Kéa, excepte les cartes a Cleantes.

## Referències

* ↑ Diògenes Laerci. περὶ βίων, δογμάτων καὶ ἀποφθεγμάτων τῶν ἐν φιλοσοφία εὐδοκιμησάντων (Sobre les vides, les opinions i les sentències dels filòsofs il·lustres) VII, 160-165
# Cargolet modest

El cargolet modest (Cantorchilus modestus) és un ocell de la família dels troglodítids (Troglodytidae).

## Hàbitat i distribució

Habita zones amb matolls i arbustives i camps de les terres baixes des del sud de Mèxic fins Costa Rica.

## Referències

* ↑ «Cargolet modest». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2022(català)
# Žabokreky nad Nitrou

Žabokreky nad Nitrou és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Trenčín.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1291.
# Picotet tacat

El picotet tacat (Picumnus innominatus) és una espècie d'ocell de la família dels pícids (Picidae) i l'única espècie del gènere Picumnus que habita fora del continent americà. Antany va ser inclòs al monotípic gènere Vivia Hodgson, 1837.

## Hàbitat i distribució

Viu a la selva humida, sotabosc espès i bosquets de bambú d'Àsia meridional, al nord del Pakistan, l'Índia, Xina, Sud-est Asiàtic, Sumatra i Borneo.

## Subespècies

* P.i.innominatus Burton, 1836. Nord-est de l'Afganistan i de l'Índia, i sud-est del Tibet.
* P.i.malayorum Hartert, 1912. Des del sud i est de l'Índia fins al sud de la Xina, Indoxina, Sumatra i nord-est de Borneo.
* P.i.chinensis (Hargitt, 1881). Centre i est de la Xina.
# Can Regater

Can Regater és una masia de Sant Pere de Castanyadell, municipi de Vilanova de Sau (Osona), inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic Català.

## Descripció

Edifici civil.
Masia de planta quadrada coberta a dues vessants amb el carener perpendicular a la façana, orientada a migdia. Presenta un portal rectangular, descentrat del cos de l'edificació, dues finestres a la planta, tres al primer pis i una sota el carener. A ponent hi ha només una finestra, la paret de tramuntana es troba adossada a la penya i és cega. La de llevant es troba molt malmesa i s'està restaurant.
Les parets mitgeres són molt gruixudes i a cada planta s'hi distribueixen quatre habitacions intercomunicades.
És construïda amb pedra vermellosa, principalment granit, pròpia de les Guilleries. És pedra basta unida amb argamassa de fang.

## Història

Masia situada dins el terme de l'antiga parròquia de Sant Pere de Castanyadell, que junt amb les parròquies de Santa Maria de Vilanova, Sant Romà de Sau, Sant Andreu de Bancells i Sant Martí de Querós formaven part del terme civil de Sau.
Al segle xvi aquesta parròquia comptava amb 6 o 7 famílies, entre les quals Can REGATER no hi figura, és fàcil que aquesta masia es construís als segles següents, moment en què Sant Pere va experimentar un cert creixement demogràfic de manera que al segle xix comptava amb 19 famílies; malgrat aquesta hipòtesi no hi ha cap dada que ho verifiqui.
El Nomenclàtor de 1860, la descriu com Casa situada a 6 km de la capital de l'Ajuntament, un edifici de dues plantes habitat constantment.
La casa ha estat objecte d'una acurada restauració, i tant ella com els jardins que l'envolten, presenten molt bon aspecte.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Can Regater». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 4 desembre 2012].
* 1 2 «Can Regater». Mapa de patrimoni cultural. Diputació de Barcelona.
# Tribunal contenciós administratiu

El Tribunal contenciós administratiu és l'òrgan judicial especialitzat en controlar jurídicament l'activitat de l'administració. Aquests a Espanya estan establits segons els distints nivells. A Uruguai també existeix aquest tipus de tribunal.

## Referències

* ↑ Pérez de Lama, Ernesto (dir.). Manual del Estado Español 1999. Madrid: LAMA, 1998, p. 45. ISBN 84-930048-0-4.
* ↑ Urruty Navatta, Carlos Alberto «El régimen electoral uruguayo». Revista de Derecho Electoral, 4, 2007, pàg. 3.
# Aristó de Cirene

Aristó de Cirene (en grec Ἀρίστων) va ser un polític de Cirene, cap d'una insurrecció a la ciutat l'any 403 aC. Va prendre el poder al front del partit popular i va matar o desterrar a tots els nobles. Aquestos més tard es van reconciliar amb els populars i els dos partits es van repartir el poder.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0001.001/324?rgn=full+text;view=image;q1=AristonSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Vol.+I.++Boston:+Little,+Brown,+&+Comp.,+1867,+p. 309. ]
# Zlatá Idka

Zlatá Idka és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Košice, a l'est del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1349.
# Espitridates (militar)

Espitridates (en llatí Spithridates, en grec antic Σπιθριδάτης) era un militar de l'Imperi Aquemènida.
Va ser un dels comandants que va enviar Farnabazos II per oposar-se al pas per Bitínia dels mercenaris grecs anomenats "els deu mil" l'any 400 aC. El 396 aC es va barallar amb Farnabazos, que volia a la seva filla com a concubina, cosa a la qual Espitridates es negava. L'espartà Lisandre el va induir a la revolta i es va unir als grecs amb la seva família, els seus tresors i dos-cents cavallers. Agesilau II va veure amb molt bons ulls aquesta deserció, ja que va obtenir d'Espitridates molta informació sobre Farnabazos.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Spithridates». A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. [Consulta: 31 maig 2021].
# Can Regassol

* Per a altres significats, vegeu «Can Regassol (Bigues)».
Can Regassol és una urbanització del terme municipal de Bigues i Riells del Fai que té algunes torres en terme de Caldes de Montbui, al Vallès Oriental. És una de les urbanitzacions més extenses i poblades del terme municipal, ja que el 2018 tenia 772 habitants, que representa el 8,57% del cens municipal. Pren el nom de la masia de Can Regassol, una de les masies històriques de l'antiga parròquia rural de Montbui, o Sant Mateu de Montbui, en terres de la qual es va formar aquesta urbanització. Està situada a la part occidental del terme, a tocar del de Caldes de Montbui, dins del qual penetren algunes torres de la urbanització.
El seu ample territori s'estén en el vessant meridional del turó del Castell de Montbui i del Puig Alt de Viver, a l'esquerra del Torrent de Ca la Rosa i a la dreta de la capçalera del torrent de la Vall. És a llevant de les Vinyes dels Feliuans i a ponent dels Boscos de Can Ribes. És al nord-est de la urbanització calderina de la Font dels Enamorats, amb la qual enllaça a través d'un camí rural.

## Referències

* ↑ «Bigues i Riells». GEC. [Consulta: 21 abril 2019].
* ↑ «Bigues i Riells (2018)». Idescat. [Consulta: 21 abril 2019].