OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Aleksandr Ivanov (desambiguació)

Aleksandr Ivanov és el nom dels següents personatges:
* Aleksandr Andreievitx Ivanov (1806–1858), pintor rus.
* Aleksandr Ivanovitx Ivanov (1928-1997), futbolista soviètic.
* Aleksandr Vladimírovitx Ivanov (n. 1956), Gran Mestre d'escacs soviètic i estatunidenc.
# Mary Anthony

Mary Anthony (1916, Newport (Kentucky) - 2014, Manhattan (Nova York)) va ser una ballarina, coreògrafa i professora de dansa moderna. El seu treball va estar molt influït per Martha Graham i Hanya Holm.
A partir de 1946 va començar a ensenyar dansa al New Dance Group de la ciutat de Nova York. Als anys 50 va ballar a moltes produccions de la New York City Opera i va coreografiar nombrosos musicals a Itàlia. El 1956 va fundar la Mary Anthony Dance Company.

## Referències

* ↑ Anna Kisselgoff «Mary Anthony, Choreographer and Teacher of Modern Dance, Dies at 97». The New York Times, 05-06-2014.
# Alejandro Olavarría Olavarría

Alejandro Olavarría Olavarría (Erandio, 1896 - Sevilla, 28 de juny de 1958) fou un director de cinema biscaí. Treballava com a rellotger, però de ben jove es va interessar pel cinema i el 1923 es va formar a l'Acadèmia bilbaïna de Cinematografia. El 1924 va fundar la productora Hispania Film i va escriure els guions de Lolita la huérfana i d' Un drama en Bilbao, pel·lícula de la que també en va ser escenògraf i que es va estrenar amb èxit al Salón Gayarre.
Posteriorment va fundar Vizcaya Films amb Jerónimo Unibaso de soci capitalista. Amb la nova productora el 1925 va dirigir la pel·lícula sonora Martinchu Perugorría en día de romería. Tanmateix la pel·lícula fou un fracàs i Unibaso es va retirar del projecte. Després d'això va entrar a treballar a Altos Hornos de Vizcaya i el 1928 es traslladà a Madrid per treballar a Casa Burroughs i no va tornar a dirigir.

## Filmografia

* Martinchu Perugorría en día de romería (1925)
* Un drama en Bilbao (1924)
* Lolita la huérfana (1924)

## Referències

* ↑ Alejandro Olavarría a Auñamendi Euzko Entziklopedia
* ↑ Vizcaya Film, la nueva productora de Alejandro Olabarría
# Liga Deportiva Universitaria de Quito

La Liga Deportiva Universitaria, popularment coneguda com a LDU o Liga de Quito, és un club de futbol equatorià, de la ciutat de Quito.

## Història

El club va ser fundat el 13 de gener de 1930. En els seus inicis jugà a un petit camp anomenat Estadio del Arbolito. Posteriorment es traslladà a l'estadi Olímpico Atahualpa, que compartia amb el Club Deportivo El Nacional, Sociedad Deportivo Quito i Club Deportivo ESPOLI. El 1997 inaugurà el seu propi estadi anomenat Rodrigo Paz Delgado o La Casa Blanca.
Entre els seus majors èxits cal destacar 12 campionats nacionals. Ha participat 20 cops a la Copa Libertadores, de la qual va ser campió l'any 2008, i 14 cops a la Copa Sud-americana, de la qual ha guanyat en dues ocasions: 2009 i 2023.
També va ser campió de la Recopa Sud-americana en dues ocasions: 2009 i 2010

## Palmarès

* Copa Libertadores de América:
** 2008
* Copa Sud-americana:
** 2009
** 2023
* Recopa Sud-americana:
** 2009
** 2010
* Campionat equatorià de futbol:
** 1969, 1974, 1975, 1990, 1998, 1999, 2003, 2005 (Apertura), 2007, 2010, 2018
* Campionat Interandinos:
** 1954, 1959, 1960, 1961, 1966, 1967
* Campionat de Pichincha:
** 1932, 1952, 1953
* Subcampió del Campionat equatorià de futbol:
** 1977, 1981, 2008.
* Campionat ecuatoria amateur:
** 1934, 1952.
* Subcampió del Campionat del Món de Clubs de futbol:
** 2008

## Jugadors destacats

* Joffre David Guerrón Méndez.

## Referències

* ↑ «Ecuador - List of Champions». rsssf.com. [Consulta: 16 desembre 2017].
* ↑ «Ecuador - Champions and Runners-up Interandinos». rsssf.com. [Consulta: 16 desembre 2017].
* ↑ «Ecuador - List of Amateur Champions Guayas and Pichincha». rsssf.com. [Consulta: 16 desembre 2017].

## Enllaços externs

* Resultats de la lliga Arxivat 2009-01-24 a Wayback Machine. (castellà)
# Ambaixada romana (Alexandria, 173 aC)

El Llegat romà va enviar una ambaixada romana a Alexandria el 173 aC.
Les ambaixades estaven formades per un grup d'ambaixadors i tenien per missió portar missatges del Senat a estats estrangers. El seu nomenament era considerat un gran honor i només es concedia a homes il·lustres.
Roma va enviar cinc ambaixadors als reis Perseu de Macedònia, per tractar d'assumptes relacionats amb el país i a Ptolemeu VI Filomètor a Alexandria, per renovar l'aliança entre Egipte i Roma l'any 173 aC:
* Quint Bebi Sulca
* Marc Cecili Denter
* Marc Corneli Mammula
* Gneu Lutaci Cercó
* Gai Valeri Leví

## Referències

* ↑ Titus Livi 42, 6. (llatí)
# Alejandro Ortiz Ramos

Alejandro Ortiz Ramos, més conegut com a Álex Ortiz, és un exfutbolista andalús. Va nàixer a Sevilla el 25 de setembre de 1985. Ocupava la posició de defensa.

## Trajectòria

Comença al planter del Sevilla FC, jugant als diferents equip fins al Sevilla Atlético. En aquest període també recala al Cerro Águila. Després de passar per l'Alcalá de Guadaira, torna al Sevilla Atlético, al Gimnàstic de Tarragona en la temporada 2012-2013 i a continuació pel Deportivo Alavés.

## Referències

* ↑ «Alejandro Ortiz Ramos». bdfutbol. [Consulta: 3 febrer 2015].
* ↑ «Alejandro Ortiz Ramos». Gimnàstic de Tarragona. [Consulta: 3 febrer 2015].

## Enllaços externs

* Alejandro Ortiz Ramos a BDFutbol
* Alejandro Ortiz Ramos a La Preferente (castellà)
* Alejandro Ortiz Ramos, Fitxa a Soccerway
# Gai Livi Salinàtor

Gai Livi Salinàtor és el nom dels següents personatges:
* Gai Livi Salinàtor (pretor 202 aC)
* Gai Livi Salinator (cònsol), cònsol el 188 aC
# Papa Marcel·lí

Marcel·lí o Marcel·lià fou escollit papa el 30 de juny de 296 i morí el 25 d'octubre de 304. El seu Papat fou marcat per les persecucions de Dioclecià que l'emperador romà perpetrà contra els cristians i la mateixa Església. Entre les víctimes de l'Emperador en aquesta època s'hi compten els noms de santa Llúcia, santa Bibiana, sant Sebastià i sant Llucià. Escrigué dues epístoles: Una sobre el misteri de la igualtat de les persones de la Santíssima Trinitat i l'altra dirigida als bisbes orientals exhortant-los a viure cristianament i exercitar-se en obres de misericòrdia.

## Biografia

Segons el Liber Pontificalis Marcel·lí era romà de naixement, fill de Projecte (Projectus).La data del seu naixement és desconeguda.
Segons un martirologi no contemporani era natural de Roma i fill de Profecte, i successor de Gai, essent emperadors Dioclecià i Maximià, fou empresonat a Roma durant les persecucions de Dioclecià i dut a fer una ofrena als déus. Per por dels turments i les amenaces oferí encens als déus pagans. Fou d'aquesta manera alliberat. Penedit d'aquesta acció Marcel·lí que es reuní un concili de desenes de bisbes a Sinuessa per tractar aquest fet, Marcel·lí hi anà cobert de cendra i vestint un cilici, sanglotant i plorant demanà perdó per la seva culpa i digué que no era digne de ser comptat entre els sacerdots ni de ser bisbe de Roma i el concili respongué que era ell el suprem jutge i vicari de Crist a la terra, qui havia de jutjar als altres i que ningú el podia jutjar; que ell mateix es jutgés i es donés sentència. Marcel·lí es dirigí a l'emperador reprenent-lo per la seva crueltat que usava contra els cristians i s'oferí a rebre els turments i suplicis que li volgués aplicar i que els rebria de bon grat i esborrar amb la seva sang aquella taca de culpa. L'emperador, enfurismat per les paraules de Marcel·lí, ordenà que fos degollat. Quan era dut cap al martiri, veié a Marcel, el seu prevere, que després el succeiria en el pontificat, i Marcel·lí li digué que no obeís a l'emperador en allò relatiu a la religió i que no donés sepultura al seu cos, atès que, havent ofert encens als déus falsos, no mereixia ser sepultat. Fou executat per decapitació junt amb Claudi, Cirí i Antoní. Els quatre cossos restaren sense ser enterrats durant trenta-sis dies per ordre de l'emperador; al final d'aquest temps, Marcel els recollí i els enterraren a les catacumbes de Priscil·la a la Via Salària.

## Referències

* ↑ Wace i Piercy, 1911.
* ↑ Loomis, 1916, p. 36.
* ↑ Kirsch, 1913.
* ↑ Palau, José. La leyenda de oro para cada día del año (en castellà). Tomo II, 1844, pàg. 93 [Consulta: 18 abril 2013].

## Bibliografia

* Kirsch, Johann Peter. «Pope St. Marcellinus». A: Wikisource. Catholic Encyclopedia (en anglès), 1913.
* Loomis, Louise Ropes. James T. Shotwell. The Book of the Popes (Liber Pontificalis) (en anglès). Volum I. Nova York: Columbia University Press, 1916.
* Wace, Henry; Piercy, William Coleman. «Marcellinus, bp. of Rome». A: Wikisource. Dictionary of Christian Biography and Literature to the End of the Sixth Century (en anglès), 1911.
# Alboi

* Per a altres significats, vegeu «Alboí».
Alboi és un llogaret i nucli històric del municipi valencià del Genovés, a la comarca de la Costera. La petita població, situada al marge dret del riu Albaida, té 7 habitants (2019).

## Història

El poble està situat en un bell entorn natural al peu de la serra de la Creu, que fa de límit entre la Costera i la Vall d'Albaida. Fins a la seua expulsió va ser un poble de moriscos que inicialment depengué eclesiàsticament de la col·legiata de Xàtiva i després (1574), i des de llavors, de la parròquia del Genovés. El senyoriu del lloc va pertànyer als Sanç i després al comte de Ròtova. Alboi va existir com a municipi fins al 23 de desembre de 1845, quan fou agregat al Genovés.

## Patrimoni

L'església del lloc —actualment ermita— és dedicada a sant Joan Baptista xiquet, i antigament a la Mare de Déu. L'antiga església, com el nucli històric tradicional de la població, ha estat declarat bé immoble de rellevància local. En esta zona es troben, a més, les Arcadetes d'Alboi, un antic aqüeducte que forma part del canal de Bellús a Xàtiva declarat Bé d'Interés Cultural.

## Demografia

Evolució demogràfica (Font: INE) :
| 1842 | 1887 | 2000 | 2005 | 2010 | 2015 | 2019 |
| 64 | 73 | 3 | 7 | 6 | 10 | 7 |
| Població de dret. |||||||

## Referències

* 1 2 3 4 «Alboi». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 «Alboy». Nomenclátor: Población del Padrón Continuo por Unidad Poblacional a 1 de enero. Institut Nacional d'Estadística. [Consulta: 28 desembre 2020].
* 1 2 3 4 Sanchis Sivera, Josep. Nomenclator geográfico-eclesiástico de los pueblos de la diócesis de Valencia. València: Tip. Moderna, 1922, p. 30.
* ↑ «Ermitas del Genovés». Ermitas y Santuarios de la Comunidad Valenciana, 30-11-2018. Arxivat de l'original el 29 d’abril 2016. [Consulta: 31 desembre 2020].
* ↑ Monferrer Monfort, Álvaro. La nit de Sant Joan. València: Generalitat Valenciana; Consell Valencià de Cultura, 2000, p. 46. ISBN 9788448223526.
* ↑ «Secció 2a. Béns de rellevància local». Inventari General del Patrimoni Cultural Valencià. Conselleria d'Educació, Cultura i Esport de la Generalitat Valenciana. [Consulta: 31 desembre 2020].
* ↑ «Les Arcadetes d'Alboi, una joya del patrimonio valenciano digna de visita». Valencia Bonita, 29-03-2019. [Consulta: 31 desembre 2020].
* ↑ «Secció 1a. Béns d'interés cultural». Inventari General del Patrimoni Cultural Valencià. Conselleria d'Educació, Cultura i Esport de la Generalitat Valenciana. [Consulta: 31 desembre 2020].
* ↑ «Alteraciones de los municipios en los Censos de Población desde 1842». INE. [Consulta: 31 desembre 2020].
* ↑ Instituto Geográfico y Estadístico. Nomenclator de las ciudades, villas, lugares, aldeas y demás entidades de población de España en 1º de enero de 1888. Volum 8, p. 24.
# Maria Romagosa i Romagosa

Maria Romagosa i Romagosa (Terrassa, Vallès Occidental, 7 de setembre del 1985) és una exjugadora d'hoquei sobre herba en la posició de davantera.
Formada al Júnior Futbol Club, va debutar amb el primer equip la temporada 2002-03. Amb el club, va guanyar un Campionat de Catalunya i un d'Espanya d'hoquei sala. En hoquei sobre herba, va aconseguir tres subcampionats de la Divisió d'Honor (2004-05, 2007-08 i 2008-09) i dos de Copa de la Reina (2005-06 i 2009-10). A nivell individual, va ser la màxima golejadora de la Lliga espanyola el 2012-13 i 2013-14. Internacional amb la selecció espanyola des del 2000, va participar en els Jocs olímpics de Pequín de 2008, aconseguint el setè lloc, i va aconseguir una quarta posició al Campionat del Món de 2006. També va proclamar-se subcampiona del món d'hoquei sala. Al final de la temporada 2013-14 va retirar-se de la competició, després de 21 anys de carrera amb el club santcugatenc.

## Palmarès
### Clubs

* 1 Campionat de Catalunya d'hoquei sala
* 1 Campionat d'Espanya d'hoquei sala

### Selecció espanyola

* 1 medalla d'argent al Campionat del món d'hoquei sala: 2007

### Individual

* Màxima golejadora de la Lliga espanyola d'hoquei sobre herba femenina: 2012-13 i 2013-14

## Referències

* ↑ «Maria Romagosa i Romagosa». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ García, Joan. «Maria Romagosa deixa l'hoquei herba després de 21 anys al Junior». Cugat Mèdia, 21-05-2014. [Consulta: 14 juliol 2020].
* ↑ López Puig, Àlex. «Maria Romagosa: “El Junior FC és una part molt important de la meva vida”». Tot Sant Cugat, 10-07-2014. [Consulta: 21 juny 2021].

## Bibliografia

* Fitxa de Maria Romagosa Romagosa - FIH (anglès)
# Peterson (Iowa)

Peterson és una població dels Estats Units a l'estat d'Iowa. Segons el cens del 2000 tenia 372 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Peterson tenia 372 habitants, 181 habitatges, i 106 famílies. La densitat de població era de 463,3 habitants/km².
Dels 181 habitatges en un 22,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 52,5% hi vivien parelles casades, en un 5% dones solteres, i en un 40,9% no eren unitats familiars. En el 37,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 25,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,06 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,68.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 19,1% tenia menys de 18 anys, un 6,5% entre 18 i 24, un 21,2% entre 25 i 44, un 22,3% de 45 a 60 i un 30,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 46 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 92,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 30.000 $ i la renda mediana per família de 35.577 $. Els homes tenien una renda mediana de 28.500 $ mentre que les dones 20.179 $. La renda per capita de la població era de 16.932 $. Entorn del 2,9% de les famílies i el 10,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Peterson». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Peterson». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Gai Livi Dènter

Gai Livi Dènter (en llatí: Gaius Livius Denter) va ser magister equitum del dictador Gai Claudi Crassí Regil·lensis l'any 348 aC. Només es coneix el seu nom, esmentat als Fasti.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Londres: Walton and Maberly, 1841, p. 993.
# Partit Socialdemòcrata Independent

Partit Socialdemòcrata Independent (PSI) fou una federació de partits de caràcter social-demòcrata creada el 1976 i dirigit, entre d'altres, per Gonzalo Casado. A les eleccions generals espanyoles de 1977 es va presentar en coalició amb la UCD.
# Les Amants de Vérone

Les Amants de Vérone és una pel·lícula dramàtica francesa dirigida el 1949 per André Cayatte basada en una adaptació lliure en l'obra de William Shakespeare, Romeu i Julieta. La pel·lícula va ser un projecte conjunt del guionista Jacques Prévert i el director André Cayatte i va tenir un gran èxit internacional. es va estrenar a Itàlia el 1949, i el 1951 a nivell internacional.
Va ser rodat als estudis de Billancourt de París i a Venècia. El muntatge de la pel·lícula van ser dissenyat pel director artístic René Moulaert.

## Argument

La història està ambientada a la Itàlia de la postguerra i en la que Angelo, un bufador de vidre de Murano, s'enamora de Geòrgia Maglia, filla d'un magistrat feixista. Angelo i Geòrgia coneixen quan es converteixen en protagonistes d'una versió cinematogràfica de Romeo i Julieta rodada a Venècia. Inevitablement, s'enamoren i la seva aventura és paral·lela a la tragèdia de Shakespeare. La principal dificultat és el traçat de Rafaële, el despietat consigliere de la família Magia. Al final, Angelo és assassinat i Geòrgia mor al seu costat.

## Repartiment

* Serge Reggiani - Angelo (Romeo)
* Anouk Aimée - Georgia (Julieta)
* Martine Carol - Bettina Verdi,
* Pierre Brasseur - Rafaële
* Marcel Dalio - Amedeo Maglia
* Marianne Oswald - Laetitia
* René Génin - El guardià de la tomba
* Yves Deniaud - Ricardo,
* Charles Blavette - Cap dels bufadors de vidre
* Marcel Pérès - Domini, bufador de vidre

## Recepció crítica

TV Guide la va qualificar de "romanç intrigant", però a Bosley Crowther no li va agradar la pel·lícula, considerant-la "una història ambientada dins d'un estrany i grotesc quadre de morbositat contemporània a Venècia i una feixuga producció cinematogràfica a Itàlia." Pauline Kael va dir, "L'elegància poètica sensual de la pel·lícula contrasta amb els elements bruts que engloba ... Potser sentireu que heu estat massa conscients de les intencions artístiques de la pel·lícula i que el romanticisme us pot portar una mica de derisió."

## Referències

* ↑ Les Amants De Verone, Review Summary Arxivat 2012-11-04 a Wayback Machine., New York Times
* ↑ The Lovers Of Verona Arxivat 2012-06-04 a Wayback Machine. TV Guide, 1949 Movie Review
* ↑ Review by Bosley Crowther 'The Lovers of Verona,' Modern Paraphrase of Romeo and Juliet, at Cinema 48, New York Times, 12 March 1951
* ↑ 5001 nights at the movies by Pauline Kael

## Bibliografia

* Arnaud Laster, Le cinéma dans le cinéma. À propos des Amants de Vérone de Jacques Prévert et André Cayatte, dans Le Théâtre dans le théâtre / Le cinéma au cinéma, Centre d'études et de recherches francophones du Centre universitaire de Luxembourg, Lansman Éditeur, 1998.
* Carole Aurouet, Le Cinéma dessiné de Jacques Prévert, Textuel, 2012
# Mercat Mahane Yehuda

El Mercat Mahane Yehuda (en hebreu: שוק מחנה יהודה) sovint és anomenat "mahane", el sobrenom utilitzat pels vilatans, és un mercat (originalment a l'aire lliure, però ara, almenys parcialment cobert) a Jerusalem, Israel. És popular entre els vilatans i els turistes per igual, amb més de 250 venedors en el mercat que venen fruites i verdures fresques; productes de fleca; peix, carn, i formatge, fruits secs, llavors i espècies, vins i licors, roba, calçat, articles per la llar, i productes tèxtils. Al voltant del mercat hi ha locals de falàfel i shawarma, bars, venedors de sucs, cafès i restaurants. El color i el soroll del mercat, es augmentat pels venedors que criden els preus dels seus productes als turistes. Els dijous i els divendres, el mercat està ple de compradors preparant-se pel Shabat.

## Vegeu també

* Economia d'Israel

## Referències

* ↑ «Información sobre el mercado» (en anglès). [Consulta: 19 març 2014].
# Petersita-(La)

La petersita-(La) és un mineral de la classe dels fosfats que pertany al grup de la mixita.

## Característiques

La petersita-(La) és un fosfat de fórmula química Cu₆La(PO₄)₃(OH)₆·3H₂O. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2017, sent publicada per primera vegada el 2020. Cristal·litza en el sistema hexagonal. La seva duresa a l'escala de Mohs és 3.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a les col·leccions mineralògiques del Museu Nacional de la Natura i la Ciència (Japó), amb el número d'espècimen: nsm-m45621.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al riu Detani, a Kiwa, dins la ciutat de Kumano (prefectura de Mie, Japó), on es troba en venes de quars amb cavitats revestides per crisocol·la. Es tracta de l'únic indret de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Petersite-(La)» (en anglès). Mindat. [Consulta: 6 juliol 2021].
# Regió metropolitana de l'est de Jutlàndia

La regió metropolitana de l'est de Jutlàndia (en danès Byregion Østjylland) és una àrea metropolitana de Dinamarca que abasta 17 municipis al llarg de la costa est de la península de Jutlàndia, entre Randers i Haderslev.
Aquesta zona urbana està habitada per més d'1,2 milions de persones, el que representa un 23% de la població del país, essent la segona aglomeració urbana després de la de Copenhaguen (Hovedstadsområdet). Dins de la regió metropolitana l'aglomeració més important és la ciutat d'Århus amb 242.914 habitants l'1 de gener del 2010.

## Municipis

Els 17 municipis que formen part de la regió metropolitana són: (Dades referides a l'1 d'abril del 2010, font: Danmark Statistik)
| Municipi | Població | Superfície km² | Densitat |
| Municipi d'Århus | 307.119 | 468 | 656,24 |
| Municipi de Vejle | 106.603 | 1066 | 100 |
| Municipi de Randers | 94.828 | 800 | 118,54 |
| Municipi de Kolding | 89.160 | 605 | 147,37 |
| Municipi de Silkeborg | 88.513 | 864 | 102,45 |
| Municipi de Horsens | 82.134 | 542 | 151,54 |
| Municipi de Skanderborg | 57.385 | 436 | 131,62 |
| Municipi de Haderslev | 56.387 | 701 | 80,44 |
| Municipi de Fredericia | 49.978 | 134 | 372,97 |
| Municipi de Favrskov | 46.590 | 539 | 86,44 |
| Municipi de Hedensted | 45.934 | 551 | 83,36 |
| Municipi de Vejen | 42.820 | 814 | 52,6 |
| Municipi de Syddjurs | 41.469 | 696 | 59,58 |
| Municipi de Norddjurs | 38.119 | 721 | 52,87 |
| Municipi de Middelfart* | 37.642 | 299 | 125,89 |
| Municipi de Billund | 26.195 | 536 | 48,87 |
| Municipi d'Odder | 21.759 | 225 | 96,71 |
| Total Regió metropolitana | 1.232.635 | 9.997 | 123,3 |
* El Municipi de Middelfart no és a la península de Jutlàndia sinó a l'illa de Fiònia.

## Referències

* ↑ Befolkningsforhold i Østjylland Arxivat 2011-07-19 a Wayback Machine., Planlægning over grundvand (Agència de planificació), Miljøministeriet (Ministeri de Medi ambient)
* ↑ Vision Østjylland Arxivat 2008-10-03 a Wayback Machine., Styregruppen for projekt Byudvikling i Østjylland, 20 d'agost del 2008. Miljøministeriet (Ministeri de Medi ambient)
* ↑ Stadig flere bor i byer, Danmark Statistik, n. 160, 15-4-2010
* ↑ Danmark Statistik

## Vegeu també

* Llista de ciutats de Dinamarca
# Abel Enrique Aguilar

Abel Aguilar (Bogotà, 6 de gener de 1985) és un exfutbolista professional colombià que jugava com a migcampista. Va ser internacional amb Colòmbia
# Aldea

«Aldea» té aquests significats:
* Aldea o vilatge, nucli de població menor, habitualment sense jurisdicció pròpia
* Aldea global, castellanisme i anglicisme alhora, vegeu veïnatge universal
* Toponímia:
** L'Aldea, municipi del Baix Ebre (Catalunya)
** Estació de l'Aldea - Amposta - Tortosa, estació de trens propietat d'adif al nord d'aquest municipi
** Aldea Real municipi de la província de Segòvia, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó (Espanya)
** Aldea del Cano, municipi de la província de Càceres, a la comunitat autònoma d'Extremadura (Espanya)
** Aldea del Fresno, municipi de la Comunitat autònoma de Madrid (Espanya)
** Aldea del Obispo, municipi de la província de Salamanca, a la Comunitat Autònoma de Castella i Lleó (Espanya)
** Aldea del Rey, municipi de la província de Ciudad Real a la comunitat autònoma de Castella-La Manxa (Espanya)
** La Aldea de San Nicolás, municipi de l'illa de Gran Canària, a les illes Canàries (Espanya)
** Aldea en Cabo, municipi de la província de Toledo a la comunitat autònoma de Castella-La Manxa (Espanya)
** La Aldea del Obispo, municipi de la província de Càceres, a la comunitat autònoma d'Extremadura (Espanya)
** Aldea de San Miguel, municipi de la província i diòcesi de Valladolid, Castella i Lleó (Espanya)
* Miscel·lània: