OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Sant Salvador d'Alentorn

Sant Salvador d'Alentorn és una obra del poble d'Alentorn dins del terme municipal d'Artesa de Segre, a la comarca de la Noguera. S'inclou en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

L'església parroquial de Sant Salvador d'Alentorn és un temple aïllat, amb una nau principal i sengles de laterals. Forma part del conjunt parroquial un petit edifici adossat al nord-est. Tanmateix, al nord hi ha un petit parc arbrat. La façana principal té un portal de mig punt amb grans dovelles de pedra. A la clau hi ha la inscripció de la probable construcció de l'església, 1637, amb la inscripció "Salvator Mundi". Al damunt hi ha una fornícula barroca i un rosetó motllurat. Dues finestres de mig punt flanquejant la porta.A la paret nord i a la sud, hi ha dues finestres tapiades.
A prop del carener de la teulada s'hi aixeca un campanar, esvelt i coronat per una creu cristiana, aixamfranat a les cantonades i cobert amb una cúpula de pedra barroca. La coberta de la nau és a dues vessants amb teula àrab.
L'aparell constructiu és molt regular, amb carreus mitjans grans que no varien en quasi tot l'edifici. No obstant, l'edifici adossat posteriorment, sí que compta amb un aparell més heterogeni i amb les juntures de ciment a vista i arrebossat vermellós.

## Història

Cap al 1055 és documentada a propòsit de la dotació econòmica de Sant Miquel de Montmagastre. L'any 1637 fou refeta i així resa a la inscripció "SALVA/1637/TOR/MUNDI". El 1925 s'acabà el campanar d'estil barroc.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Sant Salvador d'Alentorn». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 18 gener 2016].
* ↑ «Parròquia de Sant Salvador d'Alentorn». campaners.com. [Consulta: 10 febrer 2016].
# Sant Salvador (Miralles)

Sant Salvador és l'església de l'antic poble de Miralles, de l'antic terme d'Espluga de Serra, actualment englobat en el de Tremp.
Està situada al sud de Miralles, al vessant nord de lo Serrat, al qual pertany lo Tossal, sota l'Alzinera de Sant Salvador, i al sud-oest de Piconiller.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Sant Salvador Saverdera

El cim de Sant Salvador Saverdera és una muntanya de l'Alt Empordà, entre els municipis de Palau-saverdera i la Selva de Mar. Al cim hi ha les restes del castell de Verdera.
Aquest cim està inclòs a la llistat dels 100 cims de la FEEC amb el nom de Castell Saverdera de 682 metres d'alçada.

## Referències

* ↑ «Repte 100 cims». Federació d'Entitats Excursionistes de Catalunya. Arxivat de l'original el 28 de març 2019. [Consulta: 3 febrer 2018].
# Ibiza

* No s'ha de confondre amb Eivissa.
* Per a altres significats, vegeu «SEAT Ibiza».
Ibiza és un barri del districte de Retiro, a Madrid. Limita al nord amb el barri de Goya (Salamanca), al sud amb el de Niño Jesús, a l'oest amb Jerónimos i a l'est amb Estrella. Està delimitat al nord pel carrer d'O'Donnell, a l'oest per l'Avinguda Menéndez Pelayo, a l'est pel carrer Doctor Esquerdo i al sud pels carrers Doce de Octubre i Sáinz de Baranda. En la seva delimitació hi ha l'Hospital Universitari Gregorio Marañón.

## Enllaços externs

* Ortofoto del districte amb els límits de cada barri
* Districtes de Madrid
# Albericus rheaurum

Albericus rheaurum és una espècie de granota que viu a Papua Nova Guinea.

## Referències

* Richards, S. & Menzies, J. 2004. Albericus rheaurum. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Accedit a data 1 de febrer del 2008.
# The Electric House

The Electric House és un curtmetratge de comèdia estatunidenca del 1922 codirigit i protagonitzat per Buster Keaton.

## Argument

Tres estudiants que es graduen abandonen els seus certificats de grau, però cadascun recull els equivocats del terra. Keaton interpreta un estudiant de botànica que, per accident, va obtenir un títol d'enginyer elèctric i és convidat a cablejar una casa amb molts aparells. L'home que en realitat era l'enginyer elèctric i exigeix venjança tornant a cablejar aquests aparells per causar caos.

## Repartiment

* Buster Keaton com ell mateix
* Virginia Fox com a noia (sense acreditar)
* Joe Keaton com a Extra (sense acreditar)
* Louise Keaton com a Extra (sense acreditar)
* Myra Keaton com a Extra (sense acreditar)
* Joe Roberts com a propietari (sense acreditar)

## Producció

Durant el rodatge programat original de la pel·lícula el 1920, Keaton es va trencar el turmell mentre filmava una seqüència amb l'escala elèctrica. El projecte es va arxivar i després es va tornar a fer completament. La versió coneguda avui és en realitat la segona versió filmada; no se sap si existeixen còpies del metratge original de 1920.

## Referències

* ↑ «Progressive Silent Film List: The Electric House». Silent Era. [Consulta: February 26, 2008].

## Enllaços externs

* El curtmetratge The Electric House es pot trobar en descàrrega lliure a Internet Archive.
* The Electric House Arxivat 2016-02-06 a Wayback Machine. at the International Buster Keaton Society
# Can Vinyes i Torre de Sant Salvador

Can Vinyes i Torre de Sant Salvador és una masia del municipi de Castelldefels (Baix Llobregat) declarada bé cultural d'interès nacional.

## Descripció

Masia de la família I tipus 1 de la classificació elaborada per Danés i Torras. Formada per tres tramades, i una més que va ser afegida posteriorment possiblement vers el 1950, i el 1983 amb un porxo. Està orientada al nord-est i té adossada una torre defensiva de planta quadrada a la qual se li va afegir un pis. Té també adossada l'Ermita de Sant Salvador dels Arenys a partir de la qual es va formar. Al davant del mas hi ha una bonica creu de terme.

## Història

Durant els segles xiii i XIV existia un hospital de caminants tocant a la Capella de Sant Salvador.
El mas va sorgir de les terres cultivades de l'ermita de Sant Salvador i originàriament s'anomenava "Les Vinyes de Sant Salvador". Es trobava al costat de l'antic camí ral vers Garraf.
Va ser reformada el 1950 i el 1983.

## Referències

* 1 2 3 4 «Can Vinyes i Torre de Sant Salvador». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 30 abril 2015].

## Enllaços externs

* Can Vinyes i Torre de Sant Salvador Arxivat 2010-06-20 a Wayback Machine., fitxa del catàleg de l'Ajuntament
# Sagrat Cor (Torrefeta i Florejacs)

El Sagrat Cor és una obra de Torrefeta i Florejacs (Segarra) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un pilar o obelisc o monòlit amb la imatge, consagrat o dedicat a l'advocació del Sagrat Cor de Maria, té un 10 metres d'alçada per uns 3 metres d'ample. Hi ha diverses plaques amb dedicatòries. A la cara nord hi posa: "CORAZON DE JESUS EN VOS CONFIO". A la cara oest hi posa:"PER TU VAIG DONAR LA VIDA I SOLS ET DEMANO QUE M'ESTIMIS, ESTIMAM GERMA MEU I VIURAS ETERNAMENT". A la cara sud hi posa: " RAMON I ROSA AL SAGRAT COR MCMXXIII". Ia la cara est hi posa: "OMNIPOTENT DEU GUARDEU DE MAL ELS HABITANS D'AQUESTES ENCONTRADES FRUITS DEL CAMP I FEU QUE L'AMOR A VOS ENS UNEIXI A TOTS". S'hi arriba per un camí que hi ha davant del Mas Ramon. S'ha d'entrar dins d'un camp de blat.

## Referències

* 1 2 3 «Sagrat Cor». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 5 gener 2017].
# Parutes

Els parutes (llatí: Parutae; grec antic: Παροῦται) foren una tribu situada per Claudi Ptolemeu a les muntanyes Paropamisos a Ariana. El seu nom deriva probablement del mot sànscrit parvata ('tribus de muntanya').

## Referències

* ↑ V. «Glaucanitae o Glausai». A: William Smith. Dictionary of Greek and Roman Geography, illustrated by numerous engravings on wood (en anglès). Londres: Walton and Maberly & John Murray, 1854.
# Pastisseria Collboni

Can Collboni és una pastisseria centenària de Catalunya i l'establiment comercial en actiu més antic de Palamós, fundat l'any 1888. Situada al Carrer Major, destaca per la seva oferta de postres clàssiques, com el braç de gitano o el tortell de nata, així com pels tradicionals tortells de Reis, mones de Pasqua, coques de Sant Joan i panellets. L'any 2021 va ser guardonat per la Generalitat de Catalunya amb el Premi Nacional als Establiments Comercials Centenaris.

## Referències

* ↑ «Can Collboni és distingida en els Premis Nacionals als Establiments Comercials Centenaris» (YouTube). Ajuntament de Palamós, 19-11-2021. Arxivat de l'original el 2023-04-13. [Consulta: 13 abril 2023].
* ↑ «Pastisseria Collboni 1888». TimeOut, 20-01-2017. Arxivat de l'original el 2023-04-13. [Consulta: 13 abril 2023].
* ↑ «Palamós Reconeixement a la pastisseria Collboni». Diari de Girona, 20-11-2021. Arxivat de l'original el 2023-04-13. [Consulta: 13 abril 2023].
* ↑ «La Generalitat distingeix la pastisseria Collboni als Premis Nacionals d'Establiments Centenaris». Palamós Comunicació, 16-11-2021. Arxivat de l'original el 2023-04-13. [Consulta: 13 abril 2023].
# Patricio Yáñez

Patricio Nazario Yáñez Candia (20 de gener de 1961) és un exfutbolista xilè.

## Selecció de Xile

Va formar part de l'equip xilè a la Copa del Món de 1982.

## Referències

* ↑ Mamrud, Roberto. «Chile - Record International Players». RSSSF, 19-02-2010. Arxivat de l'original el 17 març 2009.
* ↑ Patricio Yáñez Fitxa i estadístiques a la FIFA
* ↑ Patricio Yáñez a National-Football-Teams.com (anglès)
# París-Roubaix 1947

La París-Roubaix 1947 fou la 45a edició de la París-Roubaix. La cursa es disputà el 6 d'abril de 1947 i fou guanyada pel belga Georges Claes, que s'imposà a l'esprint als seus dos companys d'escapada en la meta de Roubaix.

## Classificació final

| | Ciclista | Equip | Temps |
| 1 | Georges Claes | Rochet | 6h 10' 34" |
| 2 | Adolf Verschueren | Huybrechts | m. t. |
| 3 | Louis Thiétard | Metropole | m. t. |
| 4 | Raymond Impanis | Alcyon-Dunlop | + 16" |
| 5 | Albéric Schotte | Alcyon - Dunlop | + 51" |
| 6 | Olimpio Bizzi | Viscontea | + 56" |
| 7 | Edouard Fachleitner | France Sport | m. t. |
| 8 | Maurice de Muer | Peugeot | m. t. |
| 9 | Lucien Teisseire | Viscontea | + 2' 42" |
| 10 | Lucien Vlaemynck | Olmo | + 3' 43" |

## Enllaços externs

* Web oficial
* Resultats de l'edició de 1947 a les-sports.info
* Resultats de l'edició de 1947 Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. a cyclebase.nl
# París-Roubaix 1939

La París-Roubaix 1939 fou la 40a edició de la París-Roubaix. La cursa es disputà el 9 d'abril de 1939 i fou guanyada pel belga Émile Masson, que s'imposà en solitari en la meta de Roubaix.

## Classificació final

| | Ciclista | Equip | Temps |
| 1 | Émile Masson | Alcyon | 7h 17' 30" |
| 2 | Marcel Kint | Mercier-Hutchinson | + 1' 30" |
| 3 | Roger Lapébie | Mercier-Hutchinson | m. t. |
| 4 | Maurice Archambaud | Mercier-Hutchinson | m. t. |
| 5 | Cyriel Vanoverberghe | Pelissier-Hutchinson | m. t. |
| 6 | Sylvain Grysolle | Dilecta-Wolber | + 3' 08" |
| 7 | Robert Wierinckx | Dilecta-Wolber | m. t. |
| 8 | Albert Hendrickx | Labor-Dunlop | m. t. |
| 9 | Antonin Magne | Mercier-Hutchinson | m. t. |
| 10 | Noël Declercq | Dossche | m. t. |

## Enllaços externs

* Web oficial
* Resultats de l'edició de 1939 a les-sports.info
* Resultats de l'edició de 1939 Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. a cyclebase.nl
# Peder Møller (violinista)

Peder Møller (Brønderslev, 28 de febrer de 1877 - Copenhaguen, 1 de juliol de 1940) va ser un violinista i professor de música danès.
Peder Møller va ocupar la capella reial el 1910, on va exercir fins al 1914. Abans d'això, havia viscut a París durant 15 anys. Peder Møller va ser la font d'inspiració del concert de violí op. 33 de Carl Nielsen, que es va estrenar el 28 de febrer de 1912 amb la 3a Simfonia Sinfonia Espansiva de Nielsen. Peder Møller va actuar com a solista en el concert de violí, entre d'altres. Oslo, Estocolm, París i Berlín, i amb la seva enlluernadora tècnica va ajudar a obrir el camí cap a la ubicació d'aquest treball al repertori de concerts a l'estranger. També va actuar com a músic de cambra al trio "Agnes Adler" amb Agnes Adler (piano) i Louis Jensen (violoncel).
Va treballar com a professor a "Det Kgl", Acadèmia Danesa de Música. El 1918 es va convertir en músic de cambra reial, 1927 Cavaller de Dannebrog i 1937 "Dannebrogsman".
Després de la seva mort, es va constituir un fons del Memorial del músic de cambra Peder Møller, que va concedir la seva primera beca Peder Møller de 500 DKK el 1944 el dia de l'aniversari del violinista el 28 de febrer.

## Referències

* http://www.gravsted.dk/person.php?navn=pedermoeller, retrieved 21 January 2012, In Danish
* Elly Bruunshuus Petersen, "Carl Nielsen: Concertos", Carl Nielsen Edition Archived 2010-04-09 at the Wayback Machine, Royal Danish Library. Retrieved 20 January 2011.
* Bendt Viinholt Nielsen; Claus Røllum Larsen; Anne Ørbæk Jensen. "An up-and-coming composer". Det Virtuelle Musikbibliotek (DVM). Retrieved 27 Oct 2010.
# Paul de Scherff

Paul de Scherff (Frankfurt del Main, 14 de juliol de 1820 – Ciutat de Luxemburg, 22 de juliol de 1894) va ser un jurista i polític luxemburguès.
De Scherff va néixer a Frankfurt del Main i era fill de F.H.W. von Scherff-Arnoldi, que va ser el ministre plenipotenciari del Rei-Gran Duc de la Dieta Federal d'Alemanya. Després d'estudiar dret, Paul de Scherff es va traslladar a Luxemburg. Va ser avocat géneral durant sis anys i més endavant, va esdevenir president de la cort superior, a l'edat de 34 anys. Des del 24 de juny de 1856 i fins a l'11 de novembre de 1858 va exercir d'Administrateur général (Ministre) d'Obres Públiques i Ferrocarrils en el gabinet Simons. De 1869 a 1871, i llavors un altre cop de 1886 a 1892, va ser membre de la Cambra de Diputats per la circumscripció del Centre i va ser President de la Cambra de Diputats de Luxemburg des de 1869 fins al 1872.
Quan les parets de la fortalesa de Luxemburg van ser enderrocades en les dècades de 1870 i 1880, Paul de Scherff treballava en el ministeri d'Obra pública i es va ocupar de la construcció dels parcs municipals.
Es va casar amb Marie Pescatore el 14 de setembre de 1842, filla de Constantin Jos i Antoine Pescatore, i neboda de Théodore Pescatore. De Scherff era practicant del calvinisme.

## Distincions

* Gran Oficial de l'Orde de la Corona de Roure

## Referències

* 1 2 3 Mersch (1949), p. 520
* ↑ Mersch (1949), p. 523
* ↑ Mersch (1949), p. 472–3
* ↑ De Paul Scherff op gw.geneanet.org

## Bibliografia

* Mersch, Jules. «Les Pescatore». A: Mersch, Jules. Biographie nationale du pays de Luxembourg (en francès). Luxembourg City: Victor Buck, 1949 [Consulta: 5 setembre 2009].
# París-Roubaix 2005

La París-Roubaix 2005 fou la 103a edició de la París-Roubaix. La cursa es disputà el 10 d'abril de 2005 i fou guanyada pel belga Tom Boonen, que s'imposà a l'esprint als seus tres companys d'escapada en la meta al velòdrom André Pétrieux de Roubaix, l'estatunidenc George Hincapie i el català Joan Antoni Flecha. Aquesta era la setena cursa de l'UCI ProTour 2005.

## Classificació final

| | Ciclista | Equip | Temps | UCI ProTour Punts |
| 1 | Tom Boonen (BEL) | Quick Step | 6h 29' 38" | 50 |
| 2 | George Hincapie (USA) | Discovery Channel | m. t. | 40 |
| 3 | Joan Antoni Flecha (CAT) | Fassa Bortolo | m. t. | 35 |
| 4 | Magnus Bäckstedt (SWE) | Liquigas | + 1' 39" | 30 |
| 5 | Lars Michaelsen (DEN) | Team CSC | + 2' 43" | 25 |
| 6 | Léon van Bon (NED) | Davitamon-Lotto | + 3' 49" | 20 |
| 7 | Florent Brard (FRA) | Agritubel | + 3' 49" | - |
| 8 | Fabian Cancellara (SUI) | Fassa Bortolo | + 3' 49" | 10 |
| 9 | Thor Hushovd (NOR) | Crédit Agricole | + 3' 49" | 5 |
| 10 | Arnaud Coyot (FRA) | Cofidis | + 3' 49" | 1 |

## Referències

* Resultats a les-sports.info
* Resultats a cyclebase.nl
* Resultats a sitiodeciclismo.net

## Referències

* 1 2 A l'octubre del 2012, George Hincapie va ser suspés per 6 mesos i els resultats obtinguts del 31/5/2004 al 31/7/2006 van ser anul·lats.

## Enllaços externs

* Web oficial
# Patrick Joseph McGovern

Patrick Joseph McGovern, Jr (Queens, Ciutat de Nova York, 11 d'agost de 1937 - Palo Alto, 19 de març de 2014) fou un empresari estatunidenc, president i fundador d'International Data Group (IDG), una empresa que inclou filials en editorial de tecnologia, investigació, gestió d'esdeveniments i capital de risc. És un administrador del MIT.
Ell va ser inscrit en la llista Forbes 400 dels estatunidencs més rics el 2007 per tenir un patrimoni net de 4,7 mil milions de dòlars. El 2010, el seu patrimoni net era de 3,1 mil milions $, una disminució d'un 35% des de 2007.
La revista Forbes diu que ell va guanyar una beca pel disseny d'un programa invencible de tres en ratlla (ara una tasca de programació trivial, però no era cosa fàcil en la dècada del 1950). Al MIT, va treballar a l'equip del diari estudiantil The MIT Tech, durant el seu segon any. Va tenir una memòria extraordinària i aparentment ho va demostrar al seu temps d'estudiant universitari, segons persones que el coneixien al MIT. McGovern va rebre un títol en el curs 7 (o biologia/ciències de la vida) del MIT, el 1959.
Per un temps, va ser editor de Computers & Automation, la primera revista sobre ordinadors del món, fundada, publicada i editada per Edmund C. Berkeley. Va començar l'International Data Corporation (IDC) amb un amic el 1964, que va produir una base de dades d'indústria informàtica i va publicar un butlletí, EDP Industry & Market Report. Va començar el setmanari Computerworld el 1967.
Es va divorciar una vegada, tingué quatre fills i visqué a Atherton i Hollis. Ell i la seva segona dona, Lore Harp, van donar 350 milions de dòlars al MIT, per fundar el McGovern Institute for Brain Research («Institut McGovern per a la Investigació Cerebral»).

## Referències

* ↑ «Corporation Membership» (en anglès). [Consulta: 11 maig 2010].
* ↑ Patrick McGovern - Forbes.com (anglès)
* ↑ The World's Billionaires (anglès)
* ↑ MIT elects 10 members, one officer to Corporation (anglès)
* ↑ «Edmund C. Berkeley» (en anglès). [Consulta: 11 maig 2010].
* ↑ «Patrick J. McGovern, Jr., Lore Harp McGovern commit $350 million to MIT to establish Institute for Brain Research» (en anglès). MIT News, 28-02-2000. [Consulta: 11 maig 2010].

## Enllaços externs

* Biografia oficial Arxivat 2009-02-20 a Wayback Machine. (anglès)
* Lloc web del McGovern Institute for Brain Research (anglès)
# Pedro Horrach Arrom

Pedro Horrach Arrom (Sa Pobla, Mallorca, 1966) és un advocat balear, fiscal anticorrupció de Palma des del any 2006. Fou conegut arran del cas Andratx i en el cas Palma Arena, on va actuar contra l'ex president balaer i ex ministre amb Aznar Jaume Matas. Ha treballat en causes contra Unió Mallorquina i fou el fiscal del cas Nóos, on va provocar controvèrsia la seva defensa de Cristina de Borbó i de Grècia.

## Referències

* ↑ «Pedro Horrach. El fiscal d'acusacions selectives». El Periodico, 08-01-2014 [Consulta: 29 juny 2016].
* ↑ «Pedro Horrach». Llibertat Digital [Consulta: 29 juny 2016].
* ↑ «El fiscal del 'caso Nóos' deja el ministerio público para dedicarse a la abogacía». El Periódico [Palma], 29-06-2016 [Consulta: 29 juny 2016].
# París-Tours 2014

La París-Tours 2014 fou la 108a edició de la París-Tours. La cursa es disputà el diumenge 12 d'octubre de 2014 sobre un recorregut de 237,5 km i s'emmarcava dins el calendari de l'UCI Europa Tour 2014.
El vencedor final fou el belga Jelle Wallays (Topsport Vlaanderen-Baloise), que s'imposà a Thomas Voeckler (Team Europcar), únics supervivents de l'escapada inicial. Tercer va ser Jens Debusschere (Lotto-Belisol) que es va imposar a l'esprint del grup.

## Equips

L'organitzador Amaury Sport Organisation comunicà la llista dels equips convidats l'11 de setembre de 2014. 21 equips foren els escollits: 11 ProTeams, 7 equips continentals professionals i 3 equips continentals:
| Nom de l'equip | País | Codi |
| AG2R La Mondiale | França | ALM |
| Belkin Pro Cycling Team | Països Baixos | BEL |
| BMC Racing Team | Estats Units | BMC |
| Team Europcar | França | EUC |
| FDJ | França | FDJ |
| Garmin-Sharp | Estats Units | GRS |
| Giant-Shimano | Països Baixos | GIA |
| Lotto-Belisol | Bèlgica | LTB |
| Omega Pharma-Quick Step | Bèlgica | OPQ |
| Team Tinkoff-Saxo | Rússia | TCS |
| Trek Factory Racing | Estats Units | TFR |
| Nom de l'equip | País | Codi |
| Bretagne-Séché Environnement | França | BSE |
| Cofidis | França | COF |
| IAM Cycling | Suïssa | IAM |
| MTN-Qhubeka | Sud-àfrica | MTN |
| NetApp-Endura | Alemanya | TNE |
| Topsport Vlaanderen-Baloise | Bèlgica | TSV |
| Wanty-Groupe Gobert | Bèlgica | WGG |
| Nom de l'equip | País | Codi |
| BigMat-Auber 93 | França | AUB |
| La Pomme Marseille 13 | França | LPM |
| Roubaix Lille Métropole | França | RLM |

## Classificació final

| # | Ciclista | Equip | Temps |
| 1 | Jelle Wallays (BEL) | Topsport Vlaanderen-Baloise | 5h 26' 18" |
| 2 | Thomas Voeckler (FRA) | Team Europcar | m. t. |
| 3 | Jens Debusschere (BEL) | Lotto-Belisol | + 12 |
| 4 | Roy Jans (BEL) | Wanty-Groupe Gobert | m. t. |
| 5 | Heinrich Haussler (AUS) | IAM Cycling | m. t. |
| 6 | Jempy Drucker (LUX) | Wanty-Groupe Gobert | m. t. |
| 7 | Kristian Sbaragli (ITA) | MTN Qhubeka | m. t. |
| 8 | Pierre-Luc Périchon (FRA) | Bretagne-Séché Environnement | m. t. |
| 9 | Guillaume Levarlet (FRA) | Cofidis | m. t. |
| 10 | Jos van Emden (NED) | Belkin Pro Cycling Team | m. t. |

## Referències

* ↑ «El belga Wallays vuelve al podio cuatro años después», 12-10-2014.

## Enllaços externs

* Web oficial
# París-Tours 2009

La París-Tours 2009 és una cursa ciclista que es disputà l'11 d'octubre de 2009 amb una distància de 230 km. Aquesta fou la 103a edició de la clàssica París-Tours i el vencedor final fou el belga Philippe Gilbert de l'equip Silence-Lotto, que d'aquesta manera guanyava la segona París-Tours de manera consecutiva.

## Equips participants

En aquesta edició hi van prendre part 25 equips i un total de 192 corredors
| AG2R La Mondiale Agritubel Auber 93 Besson Chaussures-Sojasun BMC Racing Team Bouygues Telecom Bretagne-Schuller Caisse d'Epargne Cervélo TestTeam | Cofidis Euskaltel–Euskadi Garmin-Slipstream FDJ Lampre-NGC Landbouwkrediet - Tonissteiner Quick Step Rabobank ProTeam | Roubaix Lille Métropole Silence-Lotto Skil-Shimano Team Columbia-HTC Team Katusha Team Milram Team Saxo Bank Vacansoleil |

## Recorregut

El recorregut de 230 km travessa els departaments de l'Eure i Loir, de Loir-et-Cher i de l'Indre-et-Loire. La sortida es fa des de Chartres i fins al km 44, en arribar a Bonneval, els ciclistes no es retroben amb el traçat habitual. En els darrers 10 km els ciclistes han de franquejar tres petites dificultats muntanyoses: la cota de l'Épan (500 m al 8%), la cota de Pont Volant (400 m al 7%) i la cota del Petit Pas de l'Âne (500 m al 7%). L'arribada està situada a l'avinguda de Grammont, de 2.600 m.

## Desenvolupament de la carrera

El primer a atacar, al km 9, és Jonathan Thiré. A ell s'afegeixen Martin Elmiger, Cédric Pineau, Matthieu Ladagnous, Damien Gaudin, Jean-Luc Delpech, Matthew Hayman, Aart Vierhouten, Tom Veelers i Lazlo Bodrogi. Aquest grup arriba a tenir una diferència de fins a 4'45" de diferència respecte al gran grup.
A poc a poc el grup els anirà retallant la diferència i a manca de 30 km aquesta se situa al voltant del mig minut.
A 11 km de l'arribada Tom Veelers ataca en el grup d'escapats, però tan sols 2 km més tard serà agafat per un grup format per Greg Van Avermaet, Philippe Gilbert, Tom Boonen i Borut Bozic. Mentre Van Avermaet es despenja al davant, pel darrere ataca Filipo Pozzato, tot aprofitant el pas per la cota de Pont Volant, però no podrà contactar amb trio d'escapats. A 200m de l'arribada Gilbert llança d'esprint, imposant-se per segon cop consecutiu a Tours.

## Classificació final

| | Ciclista | Equip | Temps |
| 1. | Philippe Gilbert | Silence-Lotto | 5h 12' 23" |
| 2. | Tom Boonen | Quick Step | m. t. |
| 3. | Borut Bozic | Vacansoleil | + 2" |
| 4. | Filippo Pozzato | Team Katusha | + 16" |
| 5. | Óscar Freire | Rabobank | m. t. |
| 6. | Francesco Gavazzi | Lampre NGC | m. t. |
| 7. | Gerben Löwik | Vacansoleil | m. t. |
| 8. | Pablo Lastras | Caisse d'Epargne | m. t. |
| 9. | Martin Reimer | Cervélo TestTeam | m. t. |
| 10. | Iauhèn Hutaròvitx | La Française des Jeux | m. t. |

## Referències

* ↑ Llista de participants

## Enllaços externs

* Web oficial