OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Arada de discs

Una arada de discs o grada de discs és un arreu agrícola que es fa servir per preparar el sòl allà on s'han d'implantar els conreus. També es fa servir per triturar i colgar les males herbes i les restes d'un conreu i polvoritzar la terra. Consta de molts discs de ferro o d'acer amb una lleugera concavitat i estan disposats en dues o quatre seccions. Vistes des de dalt els de quatre secciona apareixen en forma d'una "X". Els discs no són paral·lels amb la direcció de tot l'arreu, ja que així s'optimitza la feina de tallar la terra. Els discs asseguren a la vegada el treball de tall horitzontal i vertical de la banda de terra i invertir-la. Presenten l'avantatge respecte a les arades de pala de poder treballar en terrenys més difícils com els pedregosos i de reduir el desgast de les peces metàl·liques gràcies a la rotació dels discs. Tanmateix la fondària del treball amb arades de discs és menor que amb les arades de pala i la inversió de la terra menys completa. N'hi ha diversos tipus amb seccions en "V" i amb seccions en "X".
Les arades de disc antigues eren de dues seccions i mogudes per cavalls i no tenien funcionament hidràulic. Actualment són accionades per tractors i tenen funcionament hidràulic, es poden arrossegar, portar o estar semi-muntats. Els primers són més pesants i permeten una millor penetració dins la terra en tot moment. Els models portats són més lleugers, més fàcils de manejar i més econòmics.

## Arades estirades per animals

L'arada estirada per bestiar es anomenada tròlec, carret de plats, carro de plats, rutló de plats, talladora o grada de discos.
És una estructura rectangular feta de barres de fusta. El bastiment inferior porta dos eixos que poden ser de fusta o ferro, i que van en plans verticals diferents. Cada eix porta un nombre de rodes, de manera que l'eina en té set o vuit en total. La part superior va coberta de una plataforma de taules de fusta, des d'on el llaurador dirigeix els animals que la estiren, normalment una única bèstia.
* Tròlec tradicional conservat a L'ETNO, Museu Valencià d'Etnologia
* Fanguejar. Torre Luengo, 1952 (País Valencià)
La bèstia s'enganxa per mitjà dels tirants a les argolles situades a la part davantera de l'eina.
El tròlec es passa quan hi ha poca aigua. Amb el moviment de les seues rodes remou la terra i afona l'adob verd. També s'usa per obrir la terra i facilitar la penetració del sol, i incrementar l'evaporació i la filtració. Aquesta operació s'anomena fanguejar.

## Referències

* 1 2 3 4 ISBN 84-7822-017-8 Utillatge agrícola i ramaderia. Frederic Martínez i Floreal Palanca. Pàg. 91
# Canviador

Un canviador és una peça de tela o de plàstic, perquè es pugui rentar, sobre la qual es col·loca el nadó per a canviar-li la roba o els bolquers. Alguns canviadors incorporen butxaques per a tenir a mà els articles per la neteja del nadó. Es guarden plegats, com una tovalolla.
De vegades es diu, per extensió, també canviador a la taula específica que es fa servir per a canviar els bolquers d'un nadó, i sobre la qual es posa la peça de tela. Aquesta taula, que pot ser plegable, és cada cop més habitual als lavabos de restaurants, aeroports, etc. Els nadons que tenen una tauleta d'aquestes a casa seva no la solen tenir plegable, sinó que se sol aprofitar una calaixera.

## Referències

* ↑ Canviador Arxivat 2010-09-18 a Wayback Machine. Termcat
Viccionari
# Àcid angèlic

L'àcid angèlic o àcid (Z)-2-metilbut-2-enoic és un àcid orgànic insaturat monocarboxílic. Es troba a l'Apiàcia, entra d'altres plantes. És també un àcid emprat com a mesura defensiva de certs coleòpters. L'àcid angèlic porta el nom d'una planta, archangelica angelica, des de les arrels del qual s'obtenia el 1842 per L. A. Buchner la primera mostra.
L'àcid angèlic té un enllaç doble entre el segon i tercer carboni de la cadena, amb els substituents en posició cis. És un cos volàtil, de gust i olor àcida pudent. Es cristal·litza en prismes monoclínics incolors. L'àcid angèlic s'utilitzava terapèuticament com un sedant. Els cristalls que es fonen a 45°C, són solubles en aigua calenta i en els solvents orgànics. Per ebullició de la solució aquosa es transforma en el seu esteroisòmer, l'àcid tíglic o àcid (E)-2-metilbut-2-enoic, que es diferencia només en la posició del grup metil de l'extrem de la cadena, el carboni 4, respecte al doble enllaç.

## Referències

* ↑ Buchner, L. A. «Ueber eine eigenthümliche flüchtige Säure aus der Angelicawurzel: Eine briefliche Mittheilung». Justus Liebigs Ann. Chem., 42, 1842, pàg. 226–233. DOI: 10.1002/jlac.18420420211.

## Enllaços externs

* «Àcid angèlic». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# František Halas

František Halas (Brno, 3 d'octubre de 1901 - Praga, 27 d'octubre de 1949) va ser un poeta, assatgista i traductor txec del segle xx.

## Referències

* ↑ «František Halas». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Enllaços externs

* Biografia (anglès)
# Tomáš Sivok

Tomáš Sivok (Pelhřimov, República Txeca, 15 de setembre de 1983), és un futbolista txec que actualment milita en el Bursaspor de la Superliga de Turquia.

## Personal

Sivok es va casar amb Michaela Šachlová el 9 de març de 2009 a İstanbul. El seu primer fill es diu Andre Tomas.

## Internacional

Ha estat internacional amb la Selecció de futbol de la República Txeca, ha jugat 4 partits internacionals.

## Clubs

| Club | País | Any |
| SK Dynamo České Budějovice | República Txeca | 2000-2002 |
| Sparta de Praga | República Txeca | 2002-2003 |
| SK Dynamo České Budějovice | República Txeca | 2003 |
| Sparta Praga | República Txeca | 2004-2006 |
| Udinese Calcio | Itàlia | 2007 |
| Sparta Praga | República Txeca | 2008 |
| Besiktas JK | Turquia | 2008-2015 |
| Bursaspor | Turquia | 2015- |

## Referències

* ↑ «Sivok'tan en güzel imza» (en turc). Lig TV. Arxivat de l'original el 2013-04-18. [Consulta: 9 març 2009].
* ↑ «Sivok Baba Oldu» (en turc). bjk.com.tr, 01-07-2009. [Consulta: 2 agost 2009].

## Enllaços externs

* Tomáš Sivok - Lloc web oficial (txec)
* Tomáš Sivok - estadístiques internacionals al lloc web de l'Associació de Futbol de la República Txeca (txec)
* Tomáš Sivok at official AC Sparta Prague website Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine.
# Đavolji raj - ono ljeto bijelih ruža

Đavolji raj — ono ljeto bijelih ruža (en croat El paradís del diable, aquell estiu de roses blanques) és una pel·lícula de coproducció britànica-iugoslava del 1989 dirigida per Rajko Grlić. Aquesta va ser l'última pel·lícula que va incloure una aparició de l'actriu nord-americana Shania Berryman.

## Argument

A l'estiu de 1944, en una tranquil·la ciutat turística de la Iugoslàvia Ocupada pels nazis, un socorrista tranquil acull una vídua d'un partisà i el seu fill petit. La seva relació creix fins que, sense saber-ho, salva un oficial nazi de morir ofegat.

## Repartiment

* Tom Conti - Andrija Gavrilovic
* Rod Steiger - Martin
* Susan George - Ana
* Nitzan Sharron - Dane
* Alun Armstrong - Zemba
* John Gill - Doctor
* Miljenko Brlečić - Ostoja
* Vanja Drach - Major von Richter
* Stanka Gjurić - Bijela Ruza

## Referències

* ↑ «Overview». The New York Times, 2016. Arxivat de l'original el 7 March 2016. [Consulta: 1r setembre 2015].
* ↑ «Hrvatski filmski arhiv: Popis hrvatskih dugometražnih filmova 1944. – 2006.». Arxivat de l'original el 5. ožujka 2016.. [Consulta: 10. prosinca 2017.].

## Enllaços externs

* That Summer of White Roses a Filmski-Programi.hr (croat)
* Fragment de la pel·lícula a YouTube
# Es Gomeles

Es Gomeles és una possessió del terme municipal de Campos, Mallorca al nord-est del municipi fent partió amb els termes de Llucmajor i Porreres. Per la part de tramuntana limita amb les possessions de Son Lluís i es Campot; pel llevant amb el camí vell de Campos a Porreres, amb els establits de Son Cabila (abans des Gomeles) i amb can Corem; pel migjorn amb els establits de Son Sala i Son Saleta; i pel ponent també amb Son Saleta i la possessió llucmajorera de Son Gabriela. Quant a la seva etimologia actualment és desconeguda, probablement fa referència al llinatge Gomila d'uns dels seus antics propietaris.
Es troba documentada el 1678 quan n'era propietari el senyor Antoni de Verí, batle reial de la ciutat i del regne de Mallorca. Era denominada Es Gomells. Tenia cases, actualment aglomedades amb les de Can Corem, i era dedicada al conreu de cereals i ramaderia ovina. El 1681 pertanyia a l'honor Jaume Mas i se n'havien renovat les cases, que tenien un pou amb forques i una mà de ferro. Era dedicada a vinya, conreu de cereals i ramaderia.

## Referències

* ↑ Aguiló, C.; Gulsoy. «Es Gomeles (Campos), ni àrab ni bereber». A: Toponímia i etimologia. 18. L'Abadia de Montserrat, 2002, p. 193-197 (Biblioteca Miquel dels Sants Oliver). ISBN 9788484154211.
* ↑ Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 6. Palma: Promomallorca, p. 276. ISBN 84-8661702-2.
# Passallibres

El passallibres o alliberament de llibres (en anglès, bookcrossing) consisteix a deixar llibres en llocs públics per tal que altres els recullin, els llegeixin i els tornin a deixar. El funcionament és simple. Quan una persona disposa d'un llibre que pretén alliberar a la jungla el primer que ha de fer és entrar al web oficial del moviment (http://www.bookcrossing.com Arxivat 2020-10-01 a Wayback Machine.). Allí l'ha de registrar per tal d'obtenir un BCID (BookCrossing ID number), una identificació única per a cada llibre. Després li ha de posar una etiqueta on consti el BCID i les instruccions a seguir per la persona que localitzi el llibre. I, finalment, deixar el llibre en un lloc públic com un banc o una cabina telefònica. Quan algú localitzi el llibre ha d'entrar a la pàgina web, notificar la troballa i, un cop llegit, tornar a alliberar-lo anotant al web la nova ubicació.
El moviment fou iniciat per Ron Hornbaker el 17 d'abril de 2001 inspirat per un web de seguiment del recorregut de bitllets: Where's George?. Actualment hi ha 326.000 membres i 1.716.000 llibres registrats a tot el món.
Tot i que ha estat criticat per alguns membres del sector editorial, el passallibres compta amb destacats escriptors entre els seus membres. Segons els bookcrossers és una forma de promocionar la lectura i, per tant, d'afavorir els escriptors. Quan una persona llegeix un llibre i li agrada pot comprar-lo per distribuir-lo com a nou llibre compartit.

## Enllaços externs

* http://www.bookcrossing.com/ Arxivat 2020-10-01 a Wayback Machine. Web oficial(anglès)
* http://www.bookcrossing-spain.org Web de Bookcrossing(castellà)
* http://www.bookcrossers.eu European Support Sites(anglès)
# Can Cavaller (Argentona)

El Can Cavaller és una masia d'Argentona (Maresme) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Masia de planta baixa i pis, amb teulada a doble vessant i carener perpendicular a la façana. L'immoble està format per tres crugies. S'accedeix a l'interior per un portal quadrat de pedra amb funcions de porta, i un altre portal que li manca la part superior i ara té les dovelles modernes, que fa d'entrada principal.
En el lateral de llevant hi ha una porta també de granit en la qual s'hi llegeix la data 1702, i que és l'antiga entrada del raïm al celler. En aquest lateral també hi ha dues finestres de pedra, igual que la part posterior de la masia, amb tres finestres també de granit. Tant aquest lateral com la façana posterior no són arrebossades, fetes de pedra i argamassa.
El subsòl està protegit amb la fitxa Q2-04 del Catàleg de patrimoni arquitectònic, arqueològic, paisatgístic i ambiental.

## Referències

* 1 2 3 «Mas Cavaller». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 31 maig 2020].
# Torre Martina

La Torre Martina és una obra de Torroella de Montgrí (Baix Empordà) declarada Bé Cultural d'Interès Nacional.

## Descripció

La torre Martina, que anteriorment era anomenada torre Mirona (prenia el nom dels propietaris, la família Mir), es troba adossada a una gran masia. Es tracta d'una torre cilíndrica, alta i estreta amb coberta a una sola vessant.
La masia que la qual pertany està formada per dos grans cossos junts amb coberta de teula a doble vessant i carener perpendicular a la façana. En una de les portes hi ha un escut barroc en relleu.

## Referències

* 1 2 «Torre Martina». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 19 octubre 2018].
# Campionat d'Espanya de motocròs 1972

La temporada de 1972 del Campionat d'Espanya de motocròs fou la 14a edició d'aquest campionat, organitzat per la Reial Federació Motociclista Espanyola.

## Classificació final
### 125cc

| Posició | Pilot | Motocicleta | Punts |
| 1 | Domingo Gris | Bultaco | ? |
| 2 | Jorge Capapey | Bultaco | ? |
| 3 | Ignasi Bultó | Bultaco | ? |
| 4 | ? | ? | ? |
| 5 | ? | ? | ? |
| 6 | ? | ? | ? |
| 7 | ? | ? | ? |
| 8 | ? | ? | ? |
| 9 | ? | ? | ? |
| 10 | ? | ? | ? |

### 250cc

| Posició | Pilot | Motocicleta | Punts |
| 1 | Domingo Gris | Bultaco | ? |
| 2 | Jesús Sáiz | Bultaco | ? |
| 3 | José Angel Mendívil | Bultaco | ? |
| 4 | ? | ? | ? |
| 5 | ? | ? | ? |
| 6 | ? | ? | ? |
| 7 | ? | ? | ? |
| 8 | ? | ? | ? |
| 9 | ? | ? | ? |
| 10 | ? | ? | ? |

## Referències

* Pi, Pere. «62. Els rivals del motocròs». A: No tinc 200 anys. Les vivències de Pere Pi. Barcelona: Autoeditat (Service Point), juliol 2012, p. 103-105. ISBN 9788461590353.
# Đorđe Vujadinović

Đorđe "Đokica" Vujadinović (serbi cirílic: Ђорђе Вујадиновић; 29 de novembre de 1909 - 5 d'octubre de 1990) fou un futbolista serbi, posteriorment entrenador.
La seva carrera transcorregué al BSK de Belgrad, on coincidí amb grans jugadors com Tirnanić, Valjarević, Krčevinac i Zloković. Fins al 1940 disputà al voltant de 400 partits amb el club i fou campió nacional cinc cops i dos màxim golejador. Fou l'únic jugador del BSK que guanyà els 5 campionats.
Jugà 44 partits amb la selecció iugoslava entre 1929 i 1940. Participà en la primera Copa del Món de 1930 on marcà un gol.
També fou entrenador, destacant al primer equip de l'OFK Belgrad.

## Palmarès

* Lliga iugoslava de futbol (5): 1930-31, 1932-33, 1934-35, 1935-36, 1938-39
* Màxim golejador de la lliga iugoslava de futbol (2): 1929, 1930-31

## Referències

* ↑ Career story from a text in a Mile Kos book "Asovi veka", in translation:"The football aces of the century".
* ↑ Curiosities Arxivat 2011-07-23 a Wayback Machine. from ofkbeograd.net
* ↑ Djordje
* ↑ «ОФК БЕОГРАД - НЕЗВАНИЧНА КЛУПСКА СТРАНИЦА | БЕОГРАДСКИ ПЛАВИ!» (en anglès). Arxivat de l'original el 2011-07-23. [Consulta: 15 desembre 2017].

## Enllaços externs

* Perfil a National-football-teams
# Silurus furness

Silurus furness és una espècie de peix de la família Siluridae. És endèmic de Malàisia.

## Referències

* World Conservation Monitoring Centre 1996. Silurus furness. 2006 IUCN Red List of Threatened Species. 5 d'agost 2007.
# Pastovce

Pastovce és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Nitra, al sud-oest del país. La primera menció escrita de la vila es remunta al 1135.

## Referències

* ↑ «Nitriansky kraj (Slovakia): Districts, Towns and Municipalities - Population Statistics, Charts and Map». [Consulta: 24 desembre 2021].
* ↑ «História obce - Oficiálné stránky obce Pastovce». Arxivat de l'original el 2021-12-25. [Consulta: 25 desembre 2021].
# Can Cavaller (Sobremunt)

Can Cavaller és un edifici de Sobremunt (Lluçanès) inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un edifici civil de petites dimensions orientat a migdia i amb teulada a dues vessants. A la façana principal hi ha un portal i unes escales de pedra que condueixen a l'interior de l'habitatge mitjançant un porxo.
A mà dreta del portal s'hi troba un femer amb sostre. Adossada al davant i en l'angle esquerra de la casa, hi ha l'antiga cabana ara transformada en corrals.
A la part posterior de la casa, s'hi troben unes petites finestres de pedra treballada que constitueixen els únics elements arquitectònics de valor.

## Història

La història d'aquesta masia és relativament moderna. Es tracta d'una de les cases de més petites dimensions de l'encontrada.
La seva construcció no és anterior al segle xviii. És citada per primer cop a finals del segle xix com a "Mas Caballer".

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Mas Cavaller». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 16 agost 2017].
# Torneig d'escacs Acropolis

El Torneig d'escacs Acropolis o Acropolis International, és un torneig d'escacs que se celebra a Atenes, i és el més gran torneig internacional d'escacs de Grècia.
La primera edició se celebrà el 1968, any en què fou guanyat per Luděk Pachman. La segona edició no es va organitzar fins al 1977, tot i que a partir d'aquest any, s'ha organitzat regularment cada any, per la Federació Grega d'Escacs, totalitzant 22 edicions fins al 2007. Des de 1980 es va organitzar un torneig femení per separat, i entre els anys 1980 a 2004 també es van celebrar alguns torneigs masculins "B". En l'actualitat, el torneig es juga per sistema suís, amb categories separades per a les dones, els joves i els representants grecs.
El torneig de 2007 formà part de l'ACP Tour.

## Quadre d'honor

| Any | Guanyador | Masculí | Femení |
| 1 | 1968 | Luděk Pachman | |
| 2 | 1977 | Valentin Stoica | |
| 3 | 1978 | Bela Soos | |
| 4 | 1979 | Aurel Urzica | |
| 5 | 1980 | Dusan Rajković torneig B: Pavlos Gesos | Zorica Nikolin |
| 6 | 1982 | Nikolaos Skalkotas | Marina Pogorevici |
| 7 | 1983 | Nikola Padevsky | Daniela Nutu |
| 8 | 1984 | Sasa Velicković | Hanna Ereńska |
| 9 | 1985 | Valentin Stoica | Daniela Nutu |
| 10 | 1986 | Efstratios Grivas | Stefka Sawowa |
| 11 | 1987 | Evgeni Vasiukov | Marina Makropoulou |
| 12 | 1988 | Vassilios Kotronias torneig B: Parik Stefanov | Marina Makropoulou |
| 13 | 1989 | Petar Velikov torneig B: Fatos Muco | Svetlana Prudnikova |
| 14 | 1991 | Efstratios Grivas | Marina Makropoulou |
| 15 | 1992 | Rainer Knaak torneig B: Nikolaos Skalkotas | |
| 16 | 1993 | Hannes Stefansson | |
| 17 | 1997 | Tamaz Gelaszwili | |
| 18 | 2003 | Vassilios Kotronias torneig B: Władimir Dobrow | Margarita Wojska |
| 19 | 2004 | Athanasios Mastrovasilis torneig B: Bartosz Soćko | Monika Soćko |
| 20 | 2005 | Vugar Gaixímov | Monika Soćko |
| 21 | 2006 | Tamaz Gelashvili | Salome Melia |
| 22 | 2007 | Ilià Smirin | Nana Dzagnidze |
| 23 | 2008 | Ilià Smirin | Nana Dzagnidze |
| 24 | 2009 | Borki Predojević | Elina Danielian |

## Referències

* 1 2 3 «Ilya Smirin wins Acropolis 2007». ChessBase News, 26-08-2007 [Consulta: 11 abril 2011].
* ↑ «Acropolis op (Women)». 365chess.com. [Consulta: 27 setembre 2014].
* ↑ «Acropolis 2007» (en anglès). Federació Grega d'Escacs. Arxivat de l'original el 2012-08-14. [Consulta: 11 abril 2011].
* ↑ «Acropolis 2008» (en anglès). Federació Grega d'Escacs. Arxivat de l'original el 22 de març 2012. [Consulta: 11 abril 2011].
* ↑ «Acropolis 2008: Smirin wins ahead of Parligras on tiebreak». ChessBase News, 26-08-2008 [Consulta: 11 abril 2011].
* ↑ «Quadre de classificació, Torneig Acropolis 2009» (en anglès). chess-results.com. [Consulta: 13 maig 2011].

## Enllaços externs

* Torneig d'escacs Acropolis - Lloc web oficial (anglès)
* «Historial de guanyadors del torneig Acropolis (homes), fins a 2006» (en anglès). Federació Grega d'Escacs. Arxivat de l'original el 2011-12-02. [Consulta: 3 novembre 2011].
* «Historial de guanyadors del torneig Acropolis (dones), fins a 2006» (en anglès). Federació Grega d'Escacs. Arxivat de l'original el 2011-12-02. [Consulta: 4 novembre 2011].
# Comunitat de municipis de la Península de Crozon

La Comunitat de municipis de la Península de Crozon (CCPC) (en bretó Kumuniezh kumunioù Gourenez Kraozon) és una estructura intercomunal francesa, situada al département del Finisterre a la regió Bretanya. Té una extensió de 194,15 kilòmetres quadrats i una població de 16.706 habitants (2008).

## Història

La Comunitat de comunes de la Península de Crozon fou creada en 1994, després de la dissolució del sindicat intercomunal amb vocació múltiple (SIVOM) de 1973.

## Composició

Agrupa set comunes :
* Argol
* Camaret-sur-Mer
* Crozon
* Landévennec
* Lanvéoc
* Roscanvel
* Telgruc-sur-Mer

## Vegeu també

* Intercomunalitats del Finisterre

## Enllaços externs

* Comunitat de municipis de la Península de Crozon
# Esclafamuntanyes

Esclafamuntanyes és un personatge mític de la cultura popular valenciana, del qual hi ha diverses versions. En les rondalles d'Enric Valor apareix com un dels quatre germans de Penàguila (Esclafamuntanyes, Passaponts, Arrancapins i Plegallanes) que volen canviar la seua vida i destí. Esclafamuntanyes seria una mena de Prometeu popular.
Hi ha autors que consideren que aquest personatge és una mena de parent de la zona de Xixona del personatge català Joan de l'ós, que també té tradició a Castella amb la figura de Juan del oso o en la zona de Castelló en el personatge de Tombatossals.

## Referències

* ↑ Gisbert 2010, p. 121
* ↑ Enric Valor. Rondalles valencianes 5. ESCLAFAMUNTANYES; ABELLA; L ALBARDER DE COCENTAINA.Edicions del Bullent. 2001. ISBN 9788489663459
* ↑ VV.AA 2002, p. 194
* ↑ VV.AA 2002, p. 17

## Bibliografia

* Gisbert, Francesc. Màgia per a un poble. Picanya: Edicions del Bullent, 2010. ISBN 978-84-96187-88-7.
* VV.AA. Valoriana: estudis sobre l'obra d'Enric Valor, p. 356. ISBN 978-84-80212-73-1.