OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Parc de Carles I

El Parc de Carles I està situat a la Vila Olímpica del Poblenou de Barcelona. Va ser creat el 1992 segons un disseny de Pep Zazurca i Juli Laviña. Està dedicat a l'emperador Carles V, de qui es guarda bon record a la ciutat, i que en una visita efectuada el 1519 va comentar que preferia «ser comte de Barcelona abans que emperador de les Alemanyes».

## Història

Aquest parc procedeix de la renovació urbanística realitzada a la façana litoral amb motiu dels Jocs Olímpics de 1992, en uns terrenys anteriorment d'ús industrial, on també es van crear els parcs del Port Olímpic, de la Nova Icària, de les Cascades i del Poblenou.

## Descripció

Està situat en plena Vila Olímpica, té una distribució irregular en el terreny, ja que està dividit en diverses seccions tallades pels carrers que el travessen: una delimita amb les vies del tren que porten a l'Estació de França i que es soterren en aquest punt, així com els carrers de Moscou, Ramon Trias Fargas i l'avinguda d'Icària; una altra es troba a aquesta entre els carrers de Ramon Trias Fargas i Marina; i l'altre entre els carrers de Marina, Moscou i Doctor Trueta.
El parc té forma de grill de taronja, i pel seu cercle exterior discorre un canal d'aigua que es veu interromput pels carrers que el creuen, en un dels seus punts en forma de cascada degut al desnivell, i que compta amb diversos ponts per a travessar-lo. Hi ha també dunes de gespa que aïllen l'entorn del soroll circumdant, jalonades de fileres de plàtans i coronades per xiprers. Entre aquests elements vegetals es troba l'escultura El cul (A Santiago Roldán) (1999), d'Eduardo Úrculo, una obra de bronze de 6,5 m d'altura.
Entre les espècies presents es troben: el xiprer (Cupressus sempervirens), el pi blanc (Pinus halepensis), el pi pinyoner (Pinus pinea), el taronger (Citrus aurantium), la magnòlia (Magnolia grandiflora), el plàtan (Platanus x hispanica), la palmera datilera (Phoenix dactylifera), la palmera canària (Phoenix canariensis), la washingtònia (Washingtonia robusta), el cedre de l'Himàlaia (Cedrus deodara), l'om de Sibèria (Ulmus pumila), el desmai (Salix babylonica), la morera blanca (Morus alba) i l'olivera (Olea europaea).

## Vegeu també

* Parcs i jardins de Barcelona

## Referències

* ↑ Viladevall-Palaus, 2004, p. 59.
* ↑ Gabancho, 2000, p. 97.
* ↑ «Parc de Carles I». Ajuntament de Barcelona.

## Bibliografia

* Gabancho, Patrícia. Guia. Parcs i jardins de Barcelona. Ajuntament de Barcelona, Imatge i Producció Editorial, 2000. ISBN 84-7609-935-5.
* Viladevall-Palaus, Ignasi. Cincuenta parques, más dos. Barcelona: La Vanguardia Ediciones, 2004.
# Peiriçans

Peiriçans (francès Peyrissas) és un municipi del departament francès de l'Alta Garona, a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana». Arxivat de l'original el 2012-03-03. [Consulta: 6 juliol 2010].
# Museu de l'Stasi

El Museu de la STASI és un museu de Berlín (Alemanya) situat a l'antiga seu central del Ministeri per a la Seguretat de l'Estat (Stasi), que dona a conèixer la repressió que aquest organisme va exercir sobre la ciutadania de la República Democràtica Alemanya. La visita a l'edifici permet conèixer els despatxos dels seus dirigents, les cel·les per a detinguts i els més diversos estris utilitzats per espiar i per controlar la població en el seu àmbit quotidià.
El 15 de gener de 1990, dos mesos després de la caiguda del mur de Berlín, un nombrós grup de manifestants prenia possessió de la seu central del Ministeri per a la Seguretat de l'Estat. El Comitè de Ciutadans de Berlín començava així el tancament i desmantellament d'aquest Ministeri. Una setmana més tard es decidia que un centre commemoratiu per a la investigació i la recerca s'hauria d'establir en aquest edifici, quarter general de la Stasi.

## Referències

* 1 2 «Museu de la STASI». espaisdememoria.cat. Memorial Democràtic de Catalunya. [Consulta: 26 setembre 2016].
# La Rourera (Torallola)

La Rourera és una partida rural constituïda per camps de conreu de secà del terme municipal de Conca de Dalt, a l'antic terme de Toralla i Serradell, al Pallars Jussà, en territori del poble de Torallola.
Està situada al sud-est de Torallola, a migdia de la Pista de la Plana, al sud-est de la Via, al sud-oest de les Saülls, al nord de lo Tros.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya; cal fer tres passos d'aproximació
# Turó de Sant Sebastià (Calaf)

El Turó de Sant Sebastià és una muntanya de 765 metres que es troba al municipi de Calaf, a la comarca de l'Anoia.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Marietta (Geòrgia)

Marietta és una població dels Estats Units a l'estat de Geòrgia. Segons el cens del 2000 tenia 58.478 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Marietta tenia 58.748 habitants, 23.895 habitatges, i 13.022 famílies. La densitat de població era de 1.036,2 habitants/km².
Dels 23.895 habitatges en un 27,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 35,4% hi vivien parelles casades, en un 13,8% dones solteres, i en un 45,5% no eren unitats familiars. En el 32,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 6,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,39 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,05.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,4% tenia menys de 18 anys, un 14,1% entre 18 i 24, un 39,4% entre 25 i 44, un 15,7% de 45 a 60 i un 8,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 30 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 101,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 40.645 $ i la renda mediana per família de 47.340 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.186 $ mentre que les dones 30.027 $. La renda per capita de la població era de 23.409 $. Entorn de l'11,5% de les famílies i el 15,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Marietta». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 3 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Marietta». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Penya-segats de Moher

Els penya-segats de Moher (en anglès Cliffs of Moher, en gaèlic irlandès, Aillte an Mhothair, literalment, «penya-segats de la ruïna») es troben en el límit sud-occidental de la regió del Burren, a prop de Doolin, al comtat de Clare de la República d'Irlanda.
Els penya-segats prenen el seu nom d'una antiga fortalesa que va estar en Cap de la Vella, el punt més meridional dels penya-segats. L'escriptor TJ Westropp es refereix a ells com Moher ui Ruiz o Moher ui Ruidhin. La fortalesa encara estava en peu el 1780 i s'esmenta en un compte de John Lloyd en una breu visita de Clara (1780). El camp on el fort estava encara es diu Moher un Thairbh.
Els penya-segats són compostos principalment de llims, pissarres i gresos, amb les roques més antigues que es troben a la part inferior dels penya-segats.
Hi ha molts animals i aus que viuen als penya-segats. La majoria d'aquests són les aus, amb una estimació de 30.000 aus, el que representa més de 20 espècies. Entre ells, frarets de l'Atlàntic, que viuen en grans colònies en parts aïllades dels penya-segats i en la petita illa de la Goat. També hi són presents falcons, gavines, somorgollaires, corbs marins, corbs i gralles.
Els penya-segats s'eleven 120 m sobre l'oceà Atlàntic al punt anomenat Hag's Head i s'estenen al llarg de 8 quilòmetres fins a arribar a una alçada de 214 m.
La torre d'O'Brien (O'Brien 's Tower) és una torre circular de pedra que es troba aproximadament en la meitat dels penya-segats. Va ser construïda per Sir Cornellius O'Brien el 1835 com a mirador per als centenars de turistes que acudien al lloc fins i tot en aquell temps. Des de dalt de la talaia es poden veure les Illes Aran i la Badia de Galway, i al fons les muntanyes Maumturk a Connemara. Són un dels grans atractius Naturals d'Irlanda i reben prop d'un milió de visitants cada any.
Els penya-segats són una notable atracció turística, de manera que hi ha un centre de visita i un estacionament en el lloc. Hi ha un sender que recorre els penya-segats en tota la seva longitud.
Els penya-segats de Moher apareixen com els "Penya-segats de la Bogeria" (Cliffs of Insanity) a la pel·lícula de 1987 La princesa promesa (The Princess Bride), el 2008 van servir de lloc de rodatge del vídeo "L'amore" del duet italià pop Sonohra i el 2011 van ser utilitzats pel grup de rock nord-americà Maroon 5 per gravar el vídeo del senzill "Runaway".

## Referències

* ↑ MyGuideIreland.com - The Cliffs of Moher
* ↑ Clare Library - Lloyd's Tour of Clare, 1780 - Burren, Mohar, Liscanor Bay
* ↑ Rider, M.H. The Namurian of West County Clare. 1974
* ↑ «DiscoverIreland.com - Official tourism website - Birdwatching at the Cliffs of Moher». Arxivat de l'original el 2011-07-10. [Consulta: 16 juliol 2011].
* ↑ Fáilte Ireland - Tourism Facts 2006 - Attendances at Popular Visitor Attractions in Ireland 2006
# Direcció general per a Àfrica

La Direcció general per a Àfrica és un òrgan de gestió de la Secretaria d'Estat d'Afers Exteriors del Ministeri d'Afers exteriors i de Cooperació d'Espanya.

## Funcions

Les funcions de la Direcció general es regulen en l'article 5 del Reial decret 768/2017:
* La proposta i execució de la política exterior d'Espanya a Àfrica.
* L'impuls de les relacions bilaterals amb els països que engloba.
* El seguiment de les iniciatives i fòrums multilaterals de l'àrea geogràfica de la seva competència.

## Estructura

De la Direcció general depenen els següents òrgans:
* Subdirecció General d'Àfrica Subsahariana.

## Directors generals

* Raimundo Robredo Rubio (2017-)
* María del Carmen de la Peña Corcuera (2008-2011)
* Manuel Alabart Fernández-Cavada (1996-2000) (aleshores DG per a Àfrica, Àsia i el Pacífic)
* Miguel Ángel Moratinos Cuyaubé (1993-1996) (aleshores DG per a Àfrica i Orient Mitjà)
* Jorge Dezcallar de Mazarredo (1985-1993)
* Manuel María Sassot Cañadas (1983-1985) (aleshores DG per a Àfrica i Àsia Continental)
* José María Ullrich y Rojas (1982-1983)
* Pedro López Aguirrebengoa (1977-1982)

## Referències

* ↑ «Real Decreto 768/2017, de 28 de julio, por el que se desarrolla la estructura orgánica básica del Ministerio de Asuntos Exteriores y de Cooperación y se modifica el Real Decreto 424/2016, de 11 de noviembre, por el que se establece la estructura orgánica básica de los departamentos ministeriales.» (en castellà). [Consulta: 6 octubre 2017].
* ↑ «Real Decreto 790/2017, de 28 de julio, por el que se nombra Director General para África a don Raimundo Robredo Rubio.» (en castellà). [Consulta: 6 octubre 2017].
# Langford (Dakota del Sud)

Langford és una població dels Estats Units a l'estat de Dakota del Sud. Segons el cens del 2000 tenia 290 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Langford tenia 290 habitants, 139 habitatges, i 73 famílies. La densitat de població era de 399,9 habitants per km².
Dels 139 habitatges en un 21,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 47,5% hi vivien parelles casades, en un 4,3% dones solteres, i en un 46,8% no eren unitats familiars. En el 44,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 25,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,09 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,95.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,4% tenia menys de 18 anys, un 2,4% entre 18 i 24, un 25,5% entre 25 i 44, un 23,8% de 45 a 60 i un 24,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 44 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 88,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 28.214 $ i la renda mediana per família de 38.750 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.458 $ mentre que les dones 21.667 $. La renda per capita de la població era de 19.062 $. Entorn del 2,7% de les famílies i l'11,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Langford». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 11 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Langford». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Torre de Cala Pi

La torre de Cala Pi és una torre de vigilància i defensa situada a la costa del migjorn del terme municipal de Llucmajor, Mallorca.
La torre de Cala Pi està situada damunt una petita península a l'entrada de Cala Pi, al sud de Mallorca, a uns 19,5 m per damunt del nivell del mar. El motiu per què es va bastir aquesta torre fou l'amenaça que comportaven els atacs de pirates i corsaris otomans. Per a defensar la vila de Llucmajor es pensà a construir a la costa les torres del Cap Enderrocat, la torre del Cap Blanc, la torre de Cala Pi i la torre de s'Estelella.
Cala Pi, pel fet d'estar entre penya-segats era de difícil desembarcament i accessible només amb una escala de corda. Per això la torre de Cala Pi seria la darrera a fer-se a la marina de Llucmajor. El mestre d'obres fou Joan Pons, i fou acabada el 1663. La torre és cilíndrica en la meitat superior i tronco-cònica en la inferior. L'alçària és de 10,2 m, però li manca el parapet. Té un diàmetre a la terrassa de 8 m i de 10 m al peu. La construcció és de pedres lligades amb argamassa. Tot el primer cos de l'edifici és compacte i la cambra es troba al pis, arribant al portal per una escala de corda. El portal és un bell arc de marès de mig punt -molt poc freqüent a les torres marítimes. La terrassa és circular, amb un diàmetre de 8 m. Manca el parapet, que per les restes, no tendria més de 0,6 m de gruixa, i aproximadament uns 2 m d'alçària.
Cap a l'any 1970, la torre fou restaurada pels seus propietaris d'acord amb el projecte redactat el 1967 per l'arquitecte Antoni Alomar.

## Referències

* ↑ «Torre de Cala Pi». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Calviño, C; Clar, J.; Grimalt, M. Llucmajor. Palma: Hora Nova, 2000 (Guia dels pobles de Mallorca).
* ↑ «Història. Construccions històriques». Ajuntament de Llucmajor. Arxivat de l'original el 31 d’octubre 2007. [Consulta: 28 abril 2010].
# Orejana

Orejana és un municipi de la província de Segòvia, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Està situat entre Pedraza, Arcones i Valleruela de Pedraza.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 | 2006 |
| 126 | 122 | 92 | 96 | 83 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Segovia (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 12 març 2021].
# Direcció vectorial

En un espai vectorial la direcció i el sentit d'un vector ${\vec {v}}$ queden determinats pel vector unitari resultant de multiplicar el vector per l'invers de la seva norma. Si no ens importa el sentit i només volem la direcció aleshores prenem els resultats possibles mòdul el producte per $-1$.

## Referències

* ↑ Diccionario de Arte I (en castellà). Barcelona: Biblioteca de Consulta Larousse. Spes Editorial SL (RBA), 2003, p.169. ISBN 84-8332-390-7 [Consulta: 29 novembre 2014].
# Harald Maier

Harald Maier (Schladming, Estíria, 17 de novembre de 1960) és un ciclista austríac, que fou professional des del 1982 fins al 1994. En el seu palmarès destaca la victòria al Giro del Trentino del 1985

## Palmarès

* 1981
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Àustria
* 1985
** 1r al Giro del Trentino i vencedor d'una etapa
* 1986
** 1r al Gran Premi de la Indústria i el Comerç de Prato
* 1990
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Àustria
** 1r al Straßenengler Radsporttag
* 1991
** Vencedor d'una etapa a la Vuelta a los Valles Mineros
* 1992
** Vencedor d'una etapa a la Volta al País Basc

### Resultats al Tour de França

* 1982. 78è de la classificació general
* 1984. Abandona (11a etapa)
* 1992. 50è de la classificació general

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1983. 30è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1982. 59è de la classificació general
* 1992. 42è de la classificació general

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a cyclebase.nl
# Močenok

Močenok és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Nitra, al sud-oest del país. El 2022 tenia una població estimada de 4.342 habitants.

## Referències

* ↑ «Nitriansky kraj (Slovakia): Districts, Towns and Municipalities» (en anglès), 1 gener 2022. [Consulta: 19 abril 2022].
# Lanham-Seabrook

Lanham-Seabrook és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Maryland. Segons el cens del 2000 tenia 18.190 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Lanham-Seabrook tenia 18.190 habitants, 6.219 habitatges, i 4.701 famílies. La densitat de població era de 1.335,2 habitants per km².
Dels 6.219 habitatges en un 36,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 52,7% hi vivien parelles casades, en un 17,8% dones solteres, i en un 24,4% no eren unitats familiars. En el 19,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 4,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,9 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,32.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,9% tenia menys de 18 anys, un 8,2% entre 18 i 24, un 32,1% entre 25 i 44, un 24,5% de 45 a 60 i un 8,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 87,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 63.450 $ i la renda mediana per família de 70.094 $. Els homes tenien una renda mediana de 41.345 $ mentre que les dones 37.571 $. La renda per capita de la població era de 25.066 $. Entorn del 3,6% de les famílies i el 4,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Lanham-Seabrook». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Lanham-Seabrook». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Torre del Far (Santa Coloma de Farners)

* Aquest article tracta sobre Torre del Far a Santa Coloma de Farners (Selva). Vegeu-ne altres significats a «Torre del Far (desambiguació)».
La Torre del Far és una torre alimara situada al cim de la muntanya homònima, a 587 msnm, al municipi de Santa Coloma de Farners (Selva).

## Història

Construïda al segle VIII durant l'època musulmana d'al-Àndalus, com a torre de senyals, aviat es va abandonar, probablement entre la conquesta de Girona, l'any 785, pels carolingis, i la de Barcelona, l'any 801. Es va descobrir el 2004, en una recerca arqueològica que pretenia demostrar l'autoria musulmana, durant el Califat Omeia, de les torres dels fars catalanes, que conformarien una línia de telegrafia òptica des de Barcelona a Narbona, probablement la més antiga a Europa.

## Descripció

Torre de planta circular, de 9,60-9,80 metres de diàmetre exterior i 5,60-5,80 metres de diàmetre interior. El mur perimetral, del que en queda una alçada d'un metre, d'entre 2 i 2,20 metres d'amplada, format per grans blocs de granit ben desbastats per la cara vista, amb encoixinat exterior amb pedres més petites, lligat amb morter de calç.

## Referències

* ↑ Martí, Ramon; Folch, Cristian; Gibert, Jordi «Fars i torres de guaita a Catalunya: sobre la problemàtica dels orígens». Arqueologia Medieval. Núm. 3, 2007, pàg. 30-43.
* ↑ Folch, Cristian; Gibert, Jordi; Llinàs, Joan; Martí, Ramon «Excavacions arqueològiques a la Torre del Far (Santa Coloma de Farners, la Selva). Una torre alimara del segle VIII a la Marca Superior d'al-Andalus. ACRAM 2006». ACRAM. Intervencions arqueològiques 2002-2006 / Espais rurals, 2006, pàg. 529-534.
# Martí Llosent

Martí Llosent és el nom dels següents personatges:
* Martí Llosent i Molà (Llagostera, 1922-1986), compositor i instrumentista de tenora.
* Martí Llosent i Vendrell (Llagostera, 1919-2000), músic d'orquestra i compositor.
# Oregonita

L'oregonita és un mineral de la classe dels sulfurs. Rep el seu nom de l'estat d'Oregon (Estats Units).

## Característiques

L'oregonita és un sulfur de fórmula química Ni₂FeAs₂. Cristal·litza en el sistema hexagonal. Es troba en forma de còdols arrodonits per l'aigua amb una crosta marró suau, normalment en matriu formada en un 40% per penninita i serpentina. La seva duresa a l'escala de Mohs és 5. Té una alta reflectivitat, al voltant del 65%, tant en l'aire com en l'oli.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, l'oregonita pertany a «02.B - Sulfurs metàl·lics, M:S > 1:1 (principalment 2:1), amb Ni» juntament amb els següents minerals: horomanita, samaniïta, heazlewoodita, vozhminita, arsenohauchecornita, bismutohauchecornita, hauchecornita, tel·lurohauchecornita, tučekita, argentopentlandita, cobaltopentlandita, geffroyita, godlevskita, kharaelakhita, manganoshadlunita, pentlandita, shadlunita i sugakiïta.

## Formació i jaciments

Sol trobar-se associada a altres minerals com: molibdenita, coure, cromita, calcopirita, pirrotina, magnetita o bornita. Va ser descoberta l'any 1959 als placers de Josephine Creek, al districte de Josephine Creek (Oregon, Estats Units). També se n'ha trobat a Koriàkia (Rússia), Allchar (Macedònia), Skouriotissa (Xipre) i a Dundonald Township (Canadà).

## Referències

* ↑ «Oregonite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 12 febrer 2016].
# Parc nacional Wooroonooran

Wooroonooran és un parc nacional que es troba a Queensland (Austràlia), situat a 1367 km al nord-oest de Brisbane.

## Patrimoni de la Humanitat

Forma part dels Tròpics humits de Queensland, zona classificada des de l'any 1988 per la Unesco com un dels Patrimonis de la Humanitat a Austràlia.
Aquesta regió, coberta principalment per boscos humits, tropicals s'estén al llarg de la costa nord-est d'Austràlia. Aquest biòtop alberga un conjunt molt complet i variat de plantes, marsupials i ocells cantaires, així com tot un seguit d'espècies rares, vegetals i animals, en perill d'extinció.

## Descripció

En aquesta zona la selva tropical aconsegueix la seva major diversitat. Més de 500 espècies d'arbres de selva tropical tenen presència aquí. Entre els animals autòctons de l'àrea es troben el ratolí cangur, el lloret dobleull i la chowchilla.
Els pobles aborígens Huari i Dulgubara tenen tradicions especials lligades a aquesta àrea. L'any 1882 l'explorador Christie Palmerston va travessar l'àrea guiat per aborígens.

## Flora i Fauna

Les selves tropicals al parc contenen més de 500 espècies diferents d'arbres. Les àrees de gran altitud contenen espècies natives d'Austràlia de neret. El parc forma part de la Wooroonooran Important Bird Area, zona identificada com a reserva de les aus per BirdLife Internacional perquè compta amb poblacions de diverses espècies d'aus endèmiques dels Tròpics humits de Queensland.

## Referències

* ↑ Reid, Greg. Australia's National and Marine Parks: Queensland. South Yarra, Victoria: Macmillan Education Australia, 2004, p. 21. ISBN 0-7329-9053-X.
* ↑ Hema Maps. Discover Australia's National Parks. Milsons Point, New South Wales: Random House Australia, 1997, p. 168. ISBN 1-875992-47-2.
* ↑ Informació sobre els boscos tropicals humits de Queesland a la pàgina de la UNESCO
* 1 2 Explore Queensland's National Parks. Prahran, Victoria: Explore Australia Publishing, 2008, p. 40–41. ISBN 978-1-74117-245-4.
* ↑ BirdLife International. (2011). Important Bird Areas factsheet: Wooroonooran. Downloaded from http://www.birdlife.org on 2011-12-02.

## Vegeu també

* Cascades Josephine
* Tròpics humits de Queensland