OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Universitat Catòlica Portuguesa

La Universitat Catòlica Portuguesa (en portuguès, Universidade Católica Portuguesa, també anomenada Catòlica o UCP) és una universitat privada portuguesa amb seu a Lisboa.

## Història

La UCP va ser creada a Braga el 1967, a resultes del Concordat del 1940 entre el govern de la República Portuguesa i la Santa Seu. Va obtenir reconeixement oficial el 1971. Té campus a Lisboa, Porto, Braga i Viseu; que es reparteixen un total de divuit facultats, escoles i instituts.
La Universitat Catòlica Portuguesa marca la continuïtat de la presència secular de la Companyia de Jesús a l'ensenyament superior de Portugal, iniciada poc després de 1540, amb l'arribada dels jesuïtes al país. L'establiment de centres d'estudi se succeeix de forma irregular fins a 1947, any en què el Ministeri d'Educació atorga el grau de Facultat Pontifícia a l'Institut B. Miquel Carvalho de Braga, començant així la institucionalització de la futura Universitat Catòlica.
El 1967 aquesta Facultat és declarada, pel decret Lusitanorum nobilissima gens de 3 d'octubre de 1967, Facultat de Filosofia de la Universitat Catòlica Portuguesa. Va ser la primera Facultat de la nova Universitat que, el 1968, va prosseguir la seva expansió amb la Facultat de Teologia de Lisboa.

## Referències

* ↑ «História». ft.ucp.pt. [Consulta: 21 desembre 2019].

## Enllaços externs

* Universidad Católica Portuguesa - pàgina oficial
# Vena apendicular

La vena apendicular (vena appendicularis) és una vena satèl·lit o acompanyant de l'artèria apendicular; s'uneix amb les venes cecals anterior i posterior per formar la vena ileocòlica. Drena la sang que prové de l'apèndix vermiforme.

## Referències

* ↑ Diccionario Enciclopédico Ilustrado de Medicina Dorland. 1996. McGraw-Hill - Interamericana de España. Vol. 6. ISBN 84-7615-988-9
# Urnäsch

Urnäsch és un municipi del cantó d'Appenzell Ausser-Rhoden (Suïssa).

## Enllaços externs

* Web oficial del municipi (alemany)
# Villafría

Villafría és una parròquia del conceyu asturià de Pravia. Té una població de 76 habitants (INE Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. 2011) i ocupa una extensió de 3,42 km². Es troba a una distància de 7 quilòmetres de la capital del concejo.

## Barris

* Recuevo (Ricouvu en asturià)
* Villafría
* Villamuñín
# Valentin Stănescu

Valentin Stănescu (Bucarest, 20 de novembre de 1922 - 4 d'abril de 1994) fou un futbolista romanès de la dècada de 1940 i entrenador de futbol.
Fou internacional amb la selecció de Romania el 1947. Com a entrenador destacà als clubs Steaua, Rapid i Dinamo Bucharest, així com a la selecció de Romania.

## Referències

* ↑ Perfil a romaniansoccer
* ↑ «Perfil a statisticsfootball». Arxivat de l'original el 2018-09-08. [Consulta: 30 juliol 2018].
# Vila Verge Bruna

La Vila Verge Bruna és un edifici del municipi de Torrelles de Foix (Alt Penedès) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una casa aïllada de planta baixa, amb coberta a dues vessants. La façana principal presenta atri i quatre columnes toscanes amb base, balustrada davantera i escala d'accés. Les façanes laterals tenen finestres amb llinda, motllurades i amb trencaaigües, i jardineres de ceràmica vidriada quadriculada blanca i blava. Ràfec de fusta amb mènsules i rajoles vidriades amb sanefes ornamentals de fulles d'acant. Hi ha jardí al voltant i amb tanca.

## Referències

* ↑ «Vila Verge Bruna». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 18 febrer 2015].
# Villaverde de Montejo

Villaverde de Montejo és un municipi de la província de Segòvia, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 93 | 83 | 56 | 58 |

## Administració

Llista d'alcaldes des de les eleccions democràtiques de 1979 :
| Període | Nom de l'alcalde/-essa | Partit polític | Data de possessió |
| 1979 - 1983 | | | 19/04/1979 |
| 1983 - 1987 | | | 28/05/1983 |
| 1987 - 1991 | | | 30/06/1987 |
| 1991 - 1995 | | | 15/06/1991 |
| 1995 - 1999 | | | 17/06/1995 |
| 1999 - 2003 | | | 03/07/1999 |
| 2003 - 2007 | Isidoro García Mayor | PP | 14/06/2003 |
| 2007 - 2011 | Isidoro García Mayor | PP | 16/06/2007 |
| 2011 - 2015 | n/d | n/d | 11/06/2011 |
| 2015 - 2019 | n/d | n/d | 13/06/2015 |
| 2019 - 2023 | n/d | n/d | 15/06/2019 |
| Des del 2023 | n/d | n/d | 17/06/2023 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Segovia (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 12 març 2021].
# Vint-i-set

El vint-i-set és un nombre natural senar que segueix el vint-i-sis i precedeix el vint-i-vuit. S'escriu 27 en xifres àrabs, XXVII en les romanes i 二十七 en les xineses.
Ocurrències del vint-i-set:
* És el resultat d'elevar el primer nombre primer senar a ell mateix.
* És el nombre atòmic del cobalt.
* És el pes atòmic aproximat de l'alumini.
* Designa l'any 27 i el 27 aC.
* És el tercer nombre de Smith
# Victòria Segura Avellaneda

Victòria Segura Avellaneda, "Vicky", va néixer a San Fernando (Cadis) el 26 de maig de 1947 i viu a l'Hospitalet des de 1954. Fundadora de l'Associació Esportiva Collblanc - la Torrassa l'any 1987 i sindicalista de Comissions Obreres (CCOO) de l'Hospital de Bellvitge, com a secretària general de la secció sindical des de l'any 1992 fins al 2012, data en què es va jubilar.
La seva vinculació amb l'esport a la ciutat de l'Hospitalet arrenca l'any 1985, com a membre de l'AMPA de l'escola Màrius Torres. En aquest període l'alcalde de la ciutat, Juan Ignacio Pujana, va fer una crida a les AMPA i clubs de futbol per incentivar la creació d'entitats poliesportives amb la finalitat de reconduir en positiu els temps d'oci del jovent. A partir d'aquí, va ser presidenta del CCR Collblanc-Torrassa (més endavant l'AEC Collblanc la Torrassa), que va arribar a aconseguir la categoria LEB Plata
En aquest període de més de 30 anys com a presidenta de l'AEC Collblanc la Torrassa, conjuntament amb el seu equip, va aconseguir formar fins a 21 equips de bàsquet amb més de 240 esportistes.
Paral·lelament, va participar en diferents accions sindicals per a reivindicar els drets laborals dels treballadors i treballadores de l'Institut Català de la Salut (ICS). Especialment defensant els drets i promoció interna de les dones perquè poguessin accedir a càrrecs de responsabilitat. En el marc de sis mesos de negociació es van fer diferents accions de protesta, assemblees, vagues i concentracions d'àmbit autonòmic i estatal. Finalment es va arribar a un acord i va aconseguir que la carrera professional administrativa fos reconeguda a Catalunya i a Espanya.

## Referències

* ↑ «Esports - lhdigital.cat - Notícia de L'Hospitalet». [Consulta: 9 març 2022].
* ↑ «Esports - lhdigital.cat - Notícia de L'Hospitalet». [Consulta: 9 març 2022].
* ↑ Porqueras Llopis, Àlex. Molta gent ha fet molt, Abril de 2017, p. 185. ISBN 978-84-617-8585-8.
# Viviano Codazzi

Viviano Codazzi (c.1604-1670) va ser un pintor barroc italià especialitzat en paisatges i perspectives arquitectòniques, actiu principalment a Roma i Nàpols.

## Biografia

Nascut a Bèrgam, també és conegut com a Viviano Codagora o il Codagora. Cap a 1620 va abandonar la seva ciutat natal i en 1634 se li documenta a Nàpols, on va estudiar amb Cosimo Fanzago. A Nàpols va treballar amb Domenico Gargiulo en la pintura de paisatges fantàstics, especialitzant-se Codazzi en les perspectives arquitectòniques i paisatges amb ruïnes, i Gargiulo en les figures. Després de la revolta Masaniello es va traslladar a Roma, on va mantenir aquest tipus de col·laboració amb Antoine Gobau, Michelangelo Cerquozzi, Jan Mel, Filippo Lauri i Vicent Giner.
El seu estil es va veure molt influenciat pel nombrós cercle de pintors holandesos actius a Roma, conegut com els bamboccianti, al cap es trobava Pieter van Laer. El seu fill, Niccolò Codazzi (1642-1693), va ser també pintor de "vistes".
A Codazi se'l reconeix com un dels primers pintors italians de vistes arquitectòniques i paisatges en ruïnes, les anomenades vedute, tant de caràcter fantàstic, capritxos arquitectònics, com realistes, amb les quals exercirà una gran influència en Canaletto i Bernardo Bellotto. La seva vista de la Basílica de Sant Pere a Roma, el 1630, és una de les últimes representacions de la façana sense la columnata de Bernini.
En contrast amb els paisatges heroics dels pintors bolonyesos i els francesos naturalitzats a Roma, seguidors de Annibale Carracci, els paisatges de Codazzi interpreten imaginativament construccions i ruïnes, però guardant sempre cert grau de versemblança, manejant la il·luminació per obtenir efectes expressius d'edificis en aparença antics, poblats per petites figures de gent senzilla, sovint pintades pels seus col·laboradors.

## Referències

* Web Gallery of Art entry
* Farquhar, Maria. Ralph Nicholson Wornum. Biographical catalogui of the principal Italian Painters. Woodfall & Kinder, Ángel Court, Skinner Street, London; DIGITIZE by Googlebooks from Oxford University copy on 27 juny 2006, 1855, p. 47.
# Vivien Brisse

Vivien Brisse (Saint-Étienne, França, 8 d'abril de 1988) és un ciclista francès, especialitzat en la pista, encara que també combina amb la carretera. Del seu palmarès destaca la medalla d'or al Campionat del món de Madison amb Morgan Kneisky.

## Palmarès

* 2009
** Campió de França de puntuació
* 2013
** Campió del món de madison (amb Morgan Kneisky)
** 1r als Quatre dies de Grenoble (amb Morgan Kneisky)

### Resultats a la Copa del Món

* 2012-2013
** 1r a Aguascalientes, en Madison
** 2a, en Òmnium

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Visor òptic

El visor òptic o visor directe de la càmera fotogràfica està format per dues lents: una convergent (ocular) i l'altra divergent, o per un pentaprisma o pentamirall i una lent convergent (ocular), que permeten al fotògraf veure la imatge i disparar simultàniament (a diferència de les grans càmeres antigues, no s'ha de retirar una placa de vidre esmerilat o una pantalla blanca, sobre la qual s'observava la imatge formada per l'objectiu i col·locar la pel·lícula tractada amb les emulsions fotosensibles en la seva mateixa posició.
A les SLR (és a dir, les càmeres reflex d'únic objectiu), la pantalla d'enfocament fa aquest paper, però no es substitueix per la pel·lícula sinó que es desvia la llum a la pel·lícula, que es troba a igual distància òptica de l'objectiu que la pantalla d'enfocament, a través del mirall mòbil. Com l'ocular de tot instrument òptic, la imatge final donada es forma a l'infinit, de forma que la seva visualització es realitza amb els músculs ciliars relaxats, cosa que evita la fatiga ocular. A les SLR, només cal que la pantalla d'enfocament es trobi al plànol focal ocular (o a la seva conjugada a través del pentaprisma).
Al visor òptic de les càmeres que no són rèflex, que proporcionen una imatge nítida a partir dels dos metres, la imatge que és oferta pel visor no és completament igual a la que després l'objectiu plasmarà al negatiu. Això passa perquè els dos elements de la càmera esmentats estan separats, cosa que provoca una paral·laxi. La imatge visualitzada a les càmeres que no són rèflex, com als visors de marc, no està invertida (com passava a les grans càmeres de placa) i té l'avantatge respecte al visor de marc que les lents permeten mirar amb major nitidesa i detall el camp visual a fotografiar; a més que forma imatge a l'infinit o molt llunyana.
Alguns visors òptics portaven al seu interior unes línies guies que delimitaven l'enquadrament, deixant un mínim marge de seguretat.
El gran inconvenient dels visor òptics és que presenten alguns errors de paral·laxi, els quals es noten més en objectes propers, doncs el visor i l'objectiu no es troben al mateix eix. Un altre inconvenient, menor que el d'abans, és que com la imatge que ofereix el visor no és la de l'objectiu; si s'apliquen filtres no es podrà previsualitzar l'efecte, per a veure'l s'haurà d'esperar fins que es rebel·li la fotografia.
Malgrat aquests inconvenients, el visor directe conta amb un avantatge i és que es pot utilitzar en situacions amb poca llum (les reflexions de les SLR absorbeixen certa quantitat de llum) i, a més, no es queda sense imatge durant el tret fotogràfic (exposició), com passa amb els visors rèflex.

## Llista de referències

* ↑ «El Visor | t o d o – f o t o g r a f i a» (en castellà). [Consulta: 9 desembre 2018].
# Vàlvula selectiva

Una vàlvula selectiva s'utilitza quan es vol fer coincidir en una canonada de dos corrents d'aire de dos tubs diferents sense causar interferències entre els dos. Si s'introdueix aire comprimit a través d'un dels forats entrant, passa pel forat d'ús, mentre que un altre forat d'entrada es tanca. Les vàlvules selectores funcionen com una porta lògica OR; és a dir, si hi ha pressió en una de les dues entrades, hi haurà pressió a la sortida. S'utilitzen quan es vol realitzar el comandament d'un element pneumàtic indiscriminadament des de dos punts diferents, situat a certa distància uns dels altres. Per exemple, l'operació d'un cilindre únic actuació es pot activar de dos botons separats. Prement qualsevol d'ells s'activarà un cilindre mitjançant la vàlvula selectiva.
# Vàlvula mitral

La vàlvula mitral, també anomenada vàlvula bicúspide o vàlvula auriculoventricular esquerra (i menys sovint vàlvula atrioventricular esquerra), és una vàlvula cardíaca formada per dues valves o cúspides. Està situada a l'orifici auriculoventricular esquerre, que és el que connecta l'aurícula esquerra amb el ventricle esquerre. El nom de mitral ve del mot mitra, ja que la vàlvula presenta certa semblança amb el barret que utilitzen els bisbes.

## Malalties associades

* Prolapse mitral.
# Vitré-Comunitat

La Vitré-Comunitat (en bretó Gwitreg-Kumuniezh) és una estructura intercomunal francesa, situada al departament de l'Ille i Vilaine a la regió Bretanya, al País de Vitré. Té una extensió de 691,9 kilòmetres quadrats i una població de 63.817 habitants (2006).

## Composició

Agrupa 36 comunes :
| Argentré-du-Plessis Balazé Bréal-sous-Vitré Brielles Champeaux Châteaubourg Châtillon-en-Vendelais Cornillé Domagné Domalain Erbrée Étrelles Gennes-sur-Seiche La Chapelle-Erbrée Landavran Le Pertre Louvigné-de-Bais Marpiré Mecé | Mondevert Montautour Montreuil-des-Landes Montreuil-sous-Pérouse Pocé-les-Bois Princé Saint-Aubin-des-Landes Saint-Christophe-des-Bois Saint-Didier Saint-Germain-du-Pinel Saint-Jean-sur-Vilaine Saint-M'Hervé Taillis Torcé Val-d'Izé Vergéal Vitré |

## Vegeu també

* Intercomunalitats d'Ille i Vilaine

## Enllaços externs

* Vitré Comunitat
* (francès) (bretó) Geografia de Bretanya : portal geogràfic, cartogràfic i estadístic
# Volta a Llombardia 1923

La Volta a Llombardia 1923 fou la 19a edició de la Volta a Llombardia. Aquesta cursa ciclista organitzada per La Gazzetta dello Sport es va disputar el 27 d'octubre de 1923 amb sortida i arribada a Milà després d'un recorregut de 250 km.
La competició fou guanyada per l'italià Giovanni Brunero (Legnano-Pirelli) per davant del seu company d'equip Pietro Linari i de Federico Gay (Atala).

## Classificació general

| | Ciclista | Equip | Temps |
| 1 | Giovanni Brunero | Legnano-Pirelli | 9h 27' 35" |
| 2 | Pietro Linari | Legnano-Pirelli | + 18' 37" |
| 3 | Federico Gay | Atala | m. t. |
| 4 | Ottavio Bottecchia | Ganna | m. t. |
| 5 | Giovanni Trentarossi | Berettini-Monza | m. t. |
| 6 | Livio Cattel | Individual | m. t. |
| 7 | Pietro Bestetti | Berettini-Monza | m. t. |
| 8 | Emilio Malacrida | | m. t. |
| 9 | Ermano Vallazza | Individual | m. t. |
| 10 | Giuseppe Enrici | Legnano-Pirelli | m. t. |

## Referències

* Resultats a Les-Sports.info
* El Sitio de Ciclismo

## Enllaços externs

* Web oficial de la cursa (italià)
# Villaquilambre

Villaquilambre és un municipi de la província de Lleó, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Comprèn les pedanies de Navatejera, Villaobispo, Villaquilambre, Villarrodrigo, Villamoros, Villasinta, Robledo, Villanueva del Árbol, Canaleja i Castrillino.

## Referències

* ↑ «Provincia de León (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 2 març 2021].
# Cir de Constantinoble

Cir I (en grec antic: Κῦρος) va ser patriarca de Constantinoble de l'any 705 al 711.
L'emperador Justinià II Rinotmet va desposseir del títol de patriarca al seu predecessor, Cal·línic I i el va nomenar a ell. Quan Justinià va ser enderrocat per Filípic el desembre de l'any 711, Cir també va ser destituït i el va substituir Joan VI de Constantinoble, perquè era favorable a les tesis monotelites.
Tant l'Església Ortodoxa, que celebra la seva festa el 8 de gener, com l'Església Catòlica, que ho celebra el 7 de gener, l'han declarat sant.

## Referències

* ↑ «Kiros» (en grec). Ecumenic Patriarchate of Constantinople. [Consulta: 2 juliol 2023].
# Agustí Vehí i Castelló

Agustí Vehí i Castelló (Figueres, 18 de desembre de 1958 - Figueres, 20 de març de 2013) fou un policia i escriptor català. Llicenciat i doctor en Història per la Universitat Autònoma de Barcelona, va compaginar la seva tasca professional com a sotsinspector a la Guàrdia Urbana de Figueres, on va ingressar l'any 1982, amb la recerca, la docència universitària i els estudis d'especialització. Va escriure llibres d'història moderna i de divulgació i també novel·les negres ambientades a l'Empordà. És pare de Mireia Vehí.

## Premis

* Premi Ferran Canyameres 2009 per Abans del silenci.
* Crims de Tinta 2011 per Quan la nit mata el dia.

## Novel·les

* Abans del silenci (Pagès Editors, 2009), guanyadora del Premi Ferran Canyameres 2009
* Ginesta pels morts. Un blues empordanès (Mare Nostrum, 2010).
* Quan la nit mata el dia (La Magrana, 2011), guanyadora del Premi Crims de Tinta 2011
* Torn de nit (Alrevés Editorial, crims.cat, 2012)
* Remor de serps (Alrevés Editorial, crims.cat, 2013)
En una entrevista Agustí Vehí va expressar que totes les seves novel·les tenen un trets en comú: es parla sempre de policia pública, amb el paper de la Història com a rerefons, sovint l'Empordà com a escenari i l'humor.

## Premi Memorial Agustí Vehí

Des de l'any 2014 l'associació cultural En Negre, amb l'objectiu de promoure la creació de novel·la negra en llengua catalana i en memòria de l'escriptor Agustí Vehí, atorga el Premi Memorial Agustí Vehí. El lliurament del premi es fa a Tiana Negra, un dels festivals literaris més destacats del gènere negre ideat per Sebastià Bennasar.

## Enllaços externs

* Agustí Vehí i Castelló al Qui és qui de les Lletres Catalanes

## Referències

* ↑ «Agustí Vehí». Crims.cat. Arxivat de l'original el 3 de març 2016. [Consulta: 5 gener 2016].
* ↑ «Mor el policia i escriptor figuerenc Agustí Vehí als 54 anys». Empordà.info, 20-03-2013 [Consulta: 5 gener 2016].
* ↑ «Tesis doctorals llegides entre 2005 i 2013». Grup de Recerca sobre Història del Parlamentarisme, UAB. [Consulta: 5 gener 2016].
* ↑ «Mireia Vehí: ‘Dues setmanes de mobilitzacions han fet més que dos anys de govern efectiu’». [Consulta: 8 novembre 2019].
* ↑ Palau, La torre del «La torre del Palau: Òmnium Cultural presenta 'Abans del silenci'». NacióDigital.cat.
* ↑ «L'inspector Agustí Vehí guanya el premi Crims de Tinta amb 'Quan la nit mata el dia'». Ara.cat.
* ↑ «Ginesta per als morts, republicat per Alrevés, dins crims.cat, amb un petit canvi de nom.». Arxivat de l'original el 2015-11-03. [Consulta: 23 novembre 2015].
* ↑ «Què llegeixes? Espai de lectura.». Institució de les Lletres Catalanes. Generalitat de Catalunya, 2014. Arxivat de l'original el 6 de febrer 2015. [Consulta: 6 febrer 2015.].
* ↑ «ennegre». Associació en negre. [Consulta: 6 febrer 2015].
* ↑ Premi Memorial Agustí Vehí. [Consulta: 6 de febrer de 2015]
* ↑ «Tiana Negra». Tiana negra. [Consulta: 6 febrer 2015].
* ↑ Sebatià Bennasar i Llobera. [Consulta: 6 febrer 2015]
# Sandro Nicolas

Alessandro Heinrich Rütten, més conegut pel seu nom artístic Sandro Nicolas (Heinsberg, 4 d'octubre del 1996), és un cantant alemany. Al final del 2019 va ser elegit internament per representar Xipre al Festival de la Cançó d'Eurovisió 2020, que s'hauria celebrat a la ciutat neerlandesa de Rotterdam en cas de no haver sigut cancel·lat per la pandèmia per coronavirus de 2019-2020.
El 1996 va néixer a Alemanya d'una mare griega i un pare estatunidenc. És conegut per la seva participació en la versió alemanya del programa de televisió The Voice el 2018.

## Referències

* ↑ «Cyprus will be represented by Sandro in Rotterdam» (en anglès). Eurovision.tv, 29-11-2019. [Consulta: 17 desembre 2019].
# Thanh Hóa

Thanh Hóa ( escoltar (?·pàg.)) és una ciutat a la província de Thanh Hóa, Vietnam. Està situada en l'est de la província, prop de la desembocadura del riu Dt. (Sông Mã), uns 150 km al sud de Hanói i 1560 km al nord de Ciutat Ho Chi Minh. Gairebé completament destruïda pels bombardejos dels Estats Units durant la guerra del Vietnam, va ser reconstruïda des de llavors i va esdevenir una de les ciutats més poblades de la Costa Central del Nord amb una població aproximada de 400 000 habitants.

## Referències

* ↑ Robert Trando Letters of a Vietnamese Émigre -2010 p. 144.
# Thayer (Kansas)

Thayer és una població dels Estats Units a l'estat de Kansas. Segons el cens del 2000 tenia 500 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Thayer tenia 500 habitants, 183 habitatges, i 137 famílies. La densitat de població era de 288,1 habitants/km².
Dels 183 habitatges en un 39,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 59% hi vivien parelles casades, en un 12% dones solteres, i en un 24,6% no eren unitats familiars. En el 21,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 6,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,73 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,18.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 31,8% tenia menys de 18 anys, un 8,2% entre 18 i 24, un 30,4% entre 25 i 44, un 17,4% de 45 a 60 i un 12,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 33 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 92,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 35.288 $ i la renda mediana per família de 38.250 $. Els homes tenien una renda mediana de 25.625 $ mentre que les dones 18.906 $. La renda per capita de la població era de 13.497 $. Entorn del 8,9% de les famílies i el 9,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Thayer». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Thayer». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Villar de Argañán

Villar de Argañán és un municipi de la província de Salamanca a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Limita al Nord amb Villar de la Yegua, a l'Est amb Castillejo de Martín Viejo i Saelices el Chico, al Sud amb Gallegos de Argañán i a l'Oest amb La Alameda de Gardón i Aldea del Obispo.

## Demografia

En el cens de 2009 tenia 94 habitants, dels que 46 eren homes i 48 dones, en una superfície de 30,02 km². D'ells 42 vivien a Villar de Argañán, 2 a Hurtada, 42 a Martillán i 13 a Sexmiro.
Evolució demogràfica de Villar de Argañán, durant el segle xx.

## Personatges il·lustres

* José Miguel Bueno Vicente, eurodiputat.

## Enllaços externs

* Enllaç a Wikisalamanca Arxivat 2009-05-19 a Wayback Machine.
# Timo Perthel

Timo Perthel (nascut l'11 de febrer de 1989 a Kaiserslautern) és un futbolista alemany que actualment juga pel FC Magdeburg.

## Enllaços externs

* Perfil a Transfermarkt.de (alemany)
* Estadístiques de carrera a Fussballdaten.de (alemany)