OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Congregació hebrea de Belfast

La Congregació Hebrea de Belfast (en anglès: Belfast Hebrew Congregation) és una sinagoga de la comunitat jueva de Belfast, a Irlanda del Nord. La comunitat segueix el ritual asquenazita ortodox. El nombre de membres ha passat de 78 persones en 1900, fins aproximadament 1.500 fidels durant la Segona Guerra Mundial, a tenir al voltant de 375 persones després de la Segona Guerra Mundial, i 200 fidels en 1999. La sinagoga fou establerta en 1870, els seus dos primers ministres religiosos (rabins) van ser Joseph Chotzner (qui va estar en servei entre els anys 1870 i 1880 i entre 1892 i 1897) i J. I. Myers.

## Referències

* ↑ «JCR-UK: Belfast Jewish Community & Synagogues (Hebrew Congregations), Northern Ireland» (en anglès). Jewish Communities & Records. [Consulta: 3 gener 2021].
# Julio Alberto Pérez Cuapio

Julio Alberto Pérez Cuapio (Tlaxcala, 30 de juliol de 1977) és un ciclista mexicà que fou professional entre 2000 i 2009. De la seva carrera destaca la seva actuació al Giro d'Itàlia amb la victòria de tres etapes i el primer lloc al Gran Premi de la muntanya de 2002.

## Palmarès

* 1999
** 1r a la Gara Ciclistica Montappone
* 2000
** Vencedor d'una etapa al Tour de Langkawi
** Vencedor d'una prova del Trofeo dello Scalatore
* 2001
** Vencedor d'una etapa al Giro d'Itàlia
* 2002
** Vencedor de 2 etapes al Giro d'Itàlia i 1r del Gran Premi de la Muntanya
* 2003
** 1r a la Setmana Ciclista Llombarda i vencedor d'una etapa
* 2004
** Vencedor d'una etapa al Brixia Tour
* 2005
** Vencedor d'una etapa al Giro del Trentino
* 2008
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Costa Rica

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2000. Abandona (8a etapa)
* 2001. 45è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 2002. 19è de la classificació general. Vencedor de 2 etapes. 1r del Gran Premi de la Muntanya
* 2003. Abandona (18a etapa)
* 2004. 33è de la classificació general
* 2005. 95è de la classificació general
* 2006. 42è de la classificació general
* 2007. 40è de la classificació general
* 2008. 76è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2001. 80è de la classificació general

## Referències

* ↑ «El mexicano Pérez Cuapio conquista los Dolomitas» (en castellà). lavozdegalicia, 01-06-2001. [Consulta: 20 gener 2024].
* ↑ «Pérez Cuapio vence en la etapa reina» (en castellà). as, 29-05-2002. [Consulta: 20 gener 2024].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Federació de Futbol de la República Democràtica Alemanya

El futbol a l'antiga República Democràtica Alemanya era dirigit per la Federació de Futbol de la República Democràtica Alemanya, oficialment anomenada Deutscher Fußball-Verband.
S'encarregava d'organitzar la Lliga de la RDA de futbol i la Copa de la RDA de futbol, així com la Selecció de futbol de la República Democràtica Alemanya.

## Vegeu també

* Futbol a Alemanya
* Selecció de futbol de la República Democràtica Alemanya
* Deutscher Fußball-Bund
# Eystein Olafsson

Eystein Olafsson (gaèlic: Oistín mac Amlaíb), cabdill nòrdic-gaèlic i monarca viking del regne de Dublín per un breu període. Fill de Amlaíb Conung, va ser objecte d'engany i assassinat segons cita dels Annals d'Ulster [875]:
| « | Oistín fill d'Amlaíb, rei dels escandinaus, va ser traït i mort per Albann. | » |
Albann es refereix a Halfdan, que ocuparia el tron a la seva mort.
Algunes fonts opinen que Oistín és la mateixa persona que Thorstein el Roig.

## Vegeu també

* Llista de reis de Dublín

## Referències

* ↑ Annals d'Ulster, U875.4
* ↑ Crawford, 1987, p. 57-58 i 192.

## Bibliografia

* Crawford, Barbara,. Scandinavian Scotland (en anglès). Leicester: Leicester University Press, 1987. ISBN 0-7185-1282-0.
* Woolf, Alex. From Pictland to Alba, 789–1070(The New Edinburgh History of Scotland) (en anglès). Edinburg: Edinburgh University Press, 2007. ISBN 0-7486-1234-5.

## Enllaços externs

* The Annals of Ulster (anglès)
# Eystein II de Noruega

Eystein Haraldsson (en nòrdic: Eysteinn Haraldsson), (v. 1125-1157), va ser co-rei de Noruega entre 1142 i 1157, com a Eystein II de Noruega. Fill del rei Harald IV Gille, va regnar conjuntament amb els seus germans Inge i Sigurd Munn. Va morir en la lluita pel poder contra el seu germà Inge, en les primeres etapes de la guerres civils noruegues.

## Biografia

Eystein era fill de Haral Gille i una dona gaèlica que les sagues anomenen Bjaðök. Poc després del seu naixement el seu pare, que havia nascut i crescut a Irlanda o Escòcia, va abandonar-lo per tornar a Noruega a reclamar els seus drets al tron. Harald regnaria com a rei entre 1130 i 1136, i tot i que no s'havia endut Eystein amb ell, va fer saber que havia tingut un fill abans de tornar a Noruega.
A la mort de Harald el 1136, va ser succeït per dos fills que havia tingut d'altres esposes: Sigurd i Inge. El 1142 un grup de nobles noruecs el va anar a buscar a Escòcia i el va portar a Noruega amb la seva mare, on va ser acceptat com a hereu legítim del seu pare i se'l va proclamar co-rei juntament amb els seus altres dos germanastres.
Les relacions entre els tres germans van ser pacífiques mentre els tutors dels dos germans petits eren vius, però quan aquests moriren les tensions pel poder van emergir. El 1155 una trobada a Bergen entre els tres germans va desembocar en una lluita entre els homes d'Inge i Sigurd, en la que el mateix rei Sigurd va morir. Eystein, que feia tard a la reunió, va arribar a la ciutat quan Sigurd ja era mort.
Segons les sagues l'enfrontament va tenir lloc quan Inge descobrí que Sigurd i Eystein havien estat conspirant per destronar-lo i repartir-se el regne entre ells dos. Alguns historiadors moderns qüestionen aquesta versió i la consideren l'excusa d'Inge per justificar les seves accions agressives. En qualsevol cas, després dels fets de 1155 Eystein i Inge van quedar enfrontats.
Finalment, el 1157, les dues faccions es van enfrontar en batalla. Les forces d'Inge, més nombroses, van aconseguir reduir l'exèrcit d'Eystein, que es va dispersar. Abandonat pels seus homes va haver de fugir i refugiar-se a Viken, on va ser capturat i assassinat. No és clar si el seu mig-germà Inge havia ordenat la seva mort.

## Família
### Avantpassats

| 16. Harald III de Noruega | 16. Harald III de Noruega | 16. Harald III de Noruega | 16. Harald III de Noruega |
| 8. Olaf III de Noruega | 8. Olaf III de Noruega | 8. Olaf III de Noruega | 8. Olaf III de Noruega | | | |
| 17. Tora Torbergsdatter | 17. Tora Torbergsdatter | 17. Tora Torbergsdatter | 17. Tora Torbergsdatter |
| 4. Magne III de Noruega | 4. Magne III de Noruega | 4. Magne III de Noruega | 4. Magne III de Noruega | | | | | |
| | | | 9. Tora | 9. Tora | 9. Tora | 9. Tora | | |
| | | | | | | | 2. Harald IV de Noruega | 2. Harald IV de Noruega | 2. Harald IV de Noruega | 2. Harald IV de Noruega | | | | |
| | | | | | | | | | | | 1. Sigurd II de Noruega | 1. Sigurd II de Noruega | 1. Sigurd II de Noruega | 1. Sigurd II de Noruega | | | | |
| | | | | | | | | | | | | | | | 3. Bjaðök | 3. Bjaðök | 3. Bjaðök | 3. Bjaðök |
# Eurídice (mitologia)

* Per a altres significats, vegeu «Eurídice».
Eurídice (en grec antic Εὐρυδίκη Eurydike,) era, en la mitologia grega, una dríada de Tràcia.
Un dia, quan passejava amb les seves companyes, les nereides, va conèixer Orfeu; tots dos es van enamorar, però el dia del casament Eurídice va patir un intent de segrest per part d'Aristeu, un pastor enemic d'Orfeu. Eurídice va fugir, però quan s'escapava va trepitjar sense adonar-se'n un escurçó. L'animal la va picar i això va causar-li la mort.
Orfeu, desesperat, va baixar a l'Hades a cercar-la. Quan hi va arribar, va demanar a Caront que el dugués amb la seva barca a l'altra banda de la llacuna Estígia, però Caront s'hi va negar. Orfeu va començar a tocar la seva lira, cosa que va fer que Caront obrís les portes de l'infern. Quan va arribar fins al déu Hades li va suplicar el retorn de la seva estimada; Hades també va cedir per l'encís de la lira d'Orfeu, però posant com a condició que Orfeu no hauria de contemplar el rostre d'Eurídice fins que no haguessin sortit de l'infern.
Orfeu va travessar tot l'Hades per sortir, però abans d'arribar a l'última porta no pogué contenir la impaciència i es girà per veure el rostre d'Eurídice. En aquest moment ella fou presa i convertida un altre cop en ombra, i ell fou expulsat de l'infern definitivament.
La història d'Orfeu i Eurídice formà part de l'argument de diverses òperes, com per exemple: Eurídice (1600), de Jacopo Peri, L'Orfeo (1609) de Claudio Monteverdi i Orfeu i Eurídice (1762) de Christoph Willibald Gluck.

## Referències

* ↑ Parramon i Blasco, Jordi. Diccionari de la mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions 62, 1997, p. 88-89. ISBN 8429741461.
# Eurícrates

Eurícrates és el nom dels següents personatges:
* Eurícrates I, onzè rei d'Esparta de la línia àgida. Va regnar cap al final de la Primera guerra messènia.
* Eurícrates II, tretzè rei d'Esparta de la línia àgida, net d'Eurícrates I.
# Eurícrates II

Eurícrates II (Eurycrates, Εὐρυκράτης) fou el tretzè rei d'Esparta de la línia àgida, net d'Eurícrates I. Heròdot l'esmenta amb el nom d'Euricràtides (Eurycratides, Εὐρυκρατίδης) i va regnar durant la primera part de la guerra amb Tegea, part en què els espartans foren derrotats, i que no fou guanyada fins al temps del seu net Anaxàndrides II.

## Referències

* ↑ Totius latinitatis lexicon: C-E (1861) by Egidio Forcellini, Vincenzo de Vit and Giuseppe Furlanetto
# FC Tighina

El FC Tighina és un club de futbol moldau de la ciutat de Bender, a Transnístria. Al llarg de la seva història també ha tingt el nom de Dinamo Bender o Tighina Bendery, entre d'altres denominacions. Va ser fundat en 1950 i és un dels clubs en actiu més antics del futbol moldau. L'equip disputa els seus partits com a local a l'Estadi Dinamo, i juga a la Divizia A (segona divisió moldava).

## Noms

El club ha rebut els següents noms al llarg de la història:
* Burevestnik Bender (1950-1959)
* Lokomotiv Bender (1959-1959)
* Nistrul Bender (1960-1973)
* Pishevik Bender (1974-1988)
* Tighina-RSHVSM (1989-1989)
* Tighina (1990-1990)
* Tighina-Apoel (1991-1991)
* Tighina (1992-1996)
* Dinamo Bendery (1996-1999)
* Dinamo-Stimold Tighina (1999-2000)
* FC Dinamo Bender
* FC Tighina (2010-actualitat).

## Referències

* ↑ «Echipa Dinamo Bender» (en romanès). Archive.org (publicat pel web desaparegut divizanationala.com), 2010. Arxivat de l'original el 18 de juliol 2010. [Consulta: 9 abril 2020].
* ↑ Pavlushko, Anton «FC Dinamo Bender». EuroCupHIstory [Consulta: 9 abril 2020].
# Festo

Festo, sovint estilitzat com FESTO, és una empresa multinacional d'automatització industrial amb seu a Esslingen am Neckar, Alemanya.
La companyia està formada per dues divisions principals: productes d'automatització i consultoria. La secció de productes d'automatització ofereix tecnologia pneumàtica, servomotors, autòmats programables i robòtica. L'altra divisió està centrada en serveis de consultoria i també ofereix educació tècnica a estudiants i empleats del sector industrial.
Festo va ser fundada l'any 1925 per Gottlieb Stoll i Albert Fezer. En un principi l'empresa es dedicava a la fabricació d'eines de fusteria, però eventualment es va especialitzar en l'automatització. L'any 2019 Festo tenia una facturació anual de 3.070 milions d'euros i donava feina a uns 21.000 treballadors globalment.

## Productes i serveis

Festo disposa de dos segments empresarials que ofereixen productes i serveis, respectivament.
La divisió de tecnologia d'automatització ofereix dispositius pneumàtics, servopneumàtics i màquines elèctriques. L'any 2007 disposava d'una gamma de 28.000 productes catalogats i més de 100.000 variants d'aquests productes. El 2016 un 9% de la facturació de l'empresa es va reinvertir en recerca i desenvolupament, que resulta en aproximadament uns 100 nous productes cada any.
La segona branca de l'empresa ofereix serveis d'educació i consultoria. En termes d'educació, Festo Didactic disposa d'equipament i instal·lacions orientades a formar estudiants i empleats d'altres empreses en automatització industrial. Per altra banda, Festo també ofereix tres tipus de servei de consultoria a empreses. En primer lloc hi ha les solucions especials, productes estàndard modificats per adequar-se a les necessitats dels clients. Després hi ha les solucions d'enginyeria, on Festo integra diferents productes per resoldre un problema per un client. Finalment, també desenvolupen productes o integracions fetes a mida sota comanda.
En global, l'any 2011, Festo servia a uns 300.000 clients a unes 200 indústries diferents. Per fer-ho, tenia aproximadament 250 sucursals i oferia serveis postvenda a 176 estats arreu del món.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 A. Joseph, 2016, p. 189.
* ↑ Gassmann, Oliver; Frankenberger, Karolin; Choudury, Michaela; Csik, Michaela. The Business Model Navigator: The Strategies Behind The Most Successful Companies. United Kingdom: Pearson UK, 2020, p. 217. ISBN 978-1-292-32713-6 [Consulta: 3 desembre 2023].
* ↑ Teresa Coca, Maria «L’alemanya Festo centralitza la gestió mundial de les vendes digitals a L’Hospitalet». The New Barcelona Post, 20-10-2021 [Consulta: 3 desembre 2023].
* 1 2 3 4 Schimpf, 2010, p. 166.

## Bibliografia

* A. Joseph, Ugesh. The 'Made in Germany' Champion Brands. Nation Branding, Innovation and World Export Leadership. Londres: Taylor & Francis, 2016, p. 296. DOI 10.4324/9781315555904. ISBN 978-1-4094-6646-8 [Consulta: 3 desembre 2023].
* Schimpf, Sven. Social software supported technology monitoring for custom built products, 2010, p. 243. ISBN 978-3-939890-56-0 [Consulta: 1r abril 2024].

## Enllaços externs

* Festo - Lloc web oficial (anglès)
# Zeia

* Aquest article tracta sobre la població. Vegeu-ne altres significats a «riu Zeia».
Zeia (en rus: Зе́я) és una ciutat de l'óblast de l'Amur, a Rússia. Es troba a 228 km al sud-est de Tinda, a 386 km al nord de Blagovésxensk i a 5.348 km a l'est de Moscou.
Zeia fou fundada el 1879 amb el nom de Zéiski Sklad després de la descoberta d'un jaciment d'or a la conca del riu Zeia. El 1906 rebé el nom de Zeia-Prístan i obtingué l'estatus de ciutat. El 1913 rebé el seu nom actual: Zeia.
# Gymnothorax moringa

Gymnothorax moringa és una espècie de peix de la família dels murènids i de l'ordre dels anguil·liformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 200 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Atlàntic occidental (des de Carolina del Nord i Bermuda fins al Brasil, incloent-hi el Golf de Mèxic i el Carib) i a l'Atlàntic oriental (Santa Helena).

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons (1994).
* Smith, D.G., 1994. Catalog of type specimens of recent fishes in the National Museum of Natural History, Smithsonian Institution, 6: Anguilliformes, Saccopharyngiformes, and Notacanthiformes (Teleostei: Elopomorpha). Smithson. Contrib. 566:50 p.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Mesembriomys macrurus

Mesembriomys macrurus és una espècie de mamífer rosegador de la família dels múrids. És endèmic del nord-oest d'Austràlia. Es tracta d'un animal nocturn. Els seus hàbitats naturals són les selves tropicals i els boscos dominats per eucaliptus. Està amenaçat pel pasturatge del bestiar boví, la depredació pels gats ferals i els canvis en la freqüència dels incendis forestals. El seu nom específic, macrurus, significa 'cua grossa' en llatí.

## Referències

* ↑ Burbidge, A.; Woinarski, J. Mesembriomys macrurus. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 23 febrer 2018.
* ↑ Entrada «Mesembriomys» d'Animalia (en anglès).
# Molínia

Molinia són un gènere de plantes de la tribu Arundínia, família de les poàcies És originari d'Euràsia.

## Descripció

Són plantes perennes, cespitoses. Fulles amb llimb pla. Espiguetes comprimides lateralment, amb flors articulades sobre la raquilla. 2 glumes, membranoses, més curta que les flors, subiguals; la inferior innervada; la superior amb 1-3 nervis. Call pelós. Lema papiràcia, trinervada. Pàlea amb 2 quilles.

## Taxonomia

El gènere va ser descrit per Franz Paula von Schrank i publicat a Baiersche Flora 1: 100, 334. 1789. L'espècie tipus és: Molinia vària Schrank.

### Etimologia

Molinia nom genèric que deu el seu nom al sacerdot xilè Juan Ignacio Molina.

### Citologia

El nombre cromosòmic bàsic és x = 9, amb nombres cromosòmics somàtics de 2n = 18, 36 i 90. diploide i sèries poliploides. Els cromosomes són relativament petits.

## Taxonomia

* Molinia caerulea (L.) Moench
* Molinia japonica Hack.

## Referències

* 1 2 3 Watson L, Dallwitz MJ. «The grass genera of the world: descriptions, illustrations, identification, and information retrieval; including synonyms, morphology, anatomy, physiology, phytochemistry, cytology, classification, pathogens, world and local distribution, and references». The Grass Genera of the World, 2008. Arxivat de l'original el 2015-05-09. [Consulta: 29 gener 2010].
* ↑ Molínia a Flora Vascular
* ↑ «Molínia». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 15 febrer 2013].
* ↑ Molínia a PlantList
* ↑ «Molínia».

## Bibliografia

* Barkworth, M. E., K. M. Capels, S. Long & M. B. Piep. 2003. Magnoliophyta: Commelinidae (in part): Poaceae, part 2. 25: i–xxv, 1–783. In Fl. N. Amer.. Oxford University Press, New York.
* Davidse, G. 2003. Molinia. In Catalogue of New World Grasses (Poaceae): III. Subfamilies Panicoideae, Aristidoideae, Arundinoideae, and Danthonioideae. Contr. U.S. Natl. Herb. 46: 296.
* Missouri Botanical Garden. MO Generic Names in Use
* Soreng, R. J., G. Davidse, P. M. Peterson, F. O. Zuloaga, E. J. Judziewicz, T. S. Filgueiras & O. Morrone. 2003 and onwards. On-line taxonomic novelties and updates, distributional additions and corrections, and editorial changes since the four published volumes of the Catalogue of New World Grasses (Poaceae) published in Contr. U.S. Natl. Herb. vols. 39, 41, 46, and 48. http://www.tropicos.org/Project/CNWG:. In R. J. Soreng, G. Davidse, P. M. Peterson, F. O. Zuloaga, T. S. Filgueiras, E. J. Judziewicz & O. Morrone Internet Cat. New World Grasses. Missouri Botanical Garden, St. Louis.
* Valdes, B. & H. Scholz. 2006. The Euro+Med treatment of Gramineae - a generic synopsis and some new names. Willdenowia

## Enllaços externs

* Grassbase - The World Online Grass Flora
# Micropterix vulturensis

Micropterix vulturensis és una espècie d'arna de la família Micropterigidae. Va ser descrita per Heath, l'any 1981.
És una espècie endèmica del centre i sud dels Apenins.
Té una envergadura de 3.5-4.2 mm els mascles i 4.2-5 mm les femelles.

## Referències

* ↑ Micropterix vulturensis a The Global Lepidoptera Names Index.
* ↑ «nkis.info». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 27 octubre 2012].
# Mikkes

Mikkes (en àrab ميكس, Mīkks; en amazic ⵎⵉⴽⴽⵙ) és una comuna rural de la província de Moulay Yaâcoub, a la regió de Fes-Meknès, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 6.089 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Montaña Oriental

Montaña Oriental és una comarca situada al Nord i Nord-est de la Província de Lleó, és al costat de la província de Palència, així com amb les Comunitats Autònomes d'Astúries i Cantàbria. Compta amb 2149,4 km² de superfície, que són el 13,79% del total provincial i es divideix en 21 municipis. També és coneguda pel nom de Muntanya de Riaño.

## Geografia

El mateix nom de la Comarca ens indica ja la seva geografia, que aquesta fortament condicionada per la presència, de vegades aclaparant de la Serralada Cantàbrica, no obstant això es poden distingir dues zones:
* Valls de Curueño, Porma, Esla, i Cea.
* Pics d'Europa

## Comarques Tradicionals

* Tierra de la Reina
* Valdeburón
* Valdelugueros
* Valdeón
* Sajambre

## Municipis

| Nom | Pob. (2007) |
| Acebedo | 278 |
| Boca de Huérgano | 604 |
| Boñar | 2.182 |
| Burón | 378 |
| Cistierna | 3.850 |
| Crémenes | 761 |
| La Ercina | 618 |
| Maraña | 164 |
| Oseja de Sajambre | 285 |
| Posada de Valdeón | 543 |
| Prioro | 420 |
| Puebla de Lillo | 724 |
| Reyero | 124 |
| Riaño | 540 |
| Sabero | 1502 |
| Valdelugueros | 467 |
| Valdepiélago | 451 |
| Valderrueda | 1.058 |
| La Vecilla | 450 |
| Vegaquemada | 471 |
| Total | 15.870 |
# Montaña Clara

Montaña Clara és una illa d'origen volcànic de la província de Las Palmas, a la Comunitat Autònoma de Canàries i al nord de La Graciosa. Forma part de l'arxipèlag Chinijo, juntament amb les illes de La Graciosa, Alegranza, Roque del Este i Roque del Oeste. Té una superfície d'1,12 quilòmetres quadrats i una altura màxima de 256 metres a La Caldera.
Montaña Clara és un exemple d'hidrovulcanisme. A les erupcions volcàniques el magma entra en contacte amb l'aigua i aquesta passa a estat gasós, contribuint a augmentar la pressió sobre les parets de la xemeneia del volcà creant grans explosions.

## Vegeu també

* Erupció surtseyana

## Referències

* ↑ Gran Enciclopèdia virtual Illes Canàries, Cartografia
* ↑ Gran Enciclopèdia virtual Illes Canàries, Origen i formació
* ↑ Universitat de Las Palmas de Gran Canaria, Montaña Clara
* ↑ «Montaña Clara». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Gran Enciclopèdia virtual Illes Canàries, Característiques de les erupcions volcàniques
# Montbaig

El Montbaig, també conegut com la muntanya de Sant Ramon, és una muntanya d'uns 300 metres d'altitud que es troba al límit dels municipis de Sant Boi de Llobregat, Sant Climent de Llobregat i Viladecans, a la comarca del Baix Llobregat. A l'època medieval aquesta muntanya es coneixia amb el nom de muntanya de Golbes, nom que es manté a la font de Golbes, situada en el camí de pujada. Al cim hi ha l'ermita de Sant Ramon, del 1887, i un bar restaurant. Abans de l'ermita hi havia un pal que delimitava els termes municipals. Tota la muntanya era terra de cultiu, de vinya i cirerers, fins a la dècada de 1950, moment en què començà a ser abandonada i ocupada per pi blanc, alzines i roures.
Al cim podem trobar-hi dos vèrtexs geodèsics (referències 285128001 i 285128017). En dies clars és possible albirar-hi la serra de Tramuntana, a Mallorca.
Aquest cim està inclòs al llistat dels 100 cims de la FEEC amb el nom de Sant Ramon.

## Referències

* ↑ fundaciosigea.org, La muntanya de Sant Ramon
* 1 2 Trons a Sant Ramon, pluja a tot el món
* 1 2 3 4 La Vanguardia, 24 d'agost 2011. Suplement Viure, pàgina 5
* ↑ «Repte 100 cims». Federació d'Entitats Excursionistes de Catalunya. Arxivat de l'original el 28 de març 2019. [Consulta: 3 febrer 2018].

## Vegeu també

* Ermita de Sant Ramon
* Font de Golbes