OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Francesco Maffei

Francesco Maffei (Vicenza, 1605 - Pàdua, 2 de juliol de 1660) fou un pintor italià actiu durant el Barroc.

## Biografia

Fill del pintor Giacomo Maffei, de qui va rebre la seva primera formació com a artista. Posteriorment entrà com a aprenent del taller que els Maganza dirigien a Vicenza.
El 1638 va visitar Venècia, on va poder conèixer l'art innovador de pintors com Johann Liss, Domenico Fetti o Bernardo Strozzi. Maffei va abandonar Vicenza el 1657 i es va instal·lar a Pàdua, on pocs anys després va morir víctima de la pesta.

## Estil

El seu estil juvenil està molt influenciat pel de Paolo Veronese i Jacopo Bassano, a través del seu mestre Alessandro Maganza. No obstant això, aviat desenvolupà un llenguatge propi, més dinàmic i narratiu. Mai podrà alliberar-se de la influència manierista en què s'havia educat. Les seves figures són extremadament estilitzades, contrastant amb l'ús més atrevit del color, amb gust pels fons de tons foscos, basat en el seu coneixement de l'obra de Tintoretto.
Maffei va desenvolupar un estil de vegades excèntric, que arriba a un gran patetisme sobretot en les seves obres de caràcter religiós. In fins i tot en les seves al·legories exhibeix un caràcter nerviós, amb gust per les dissonàncies i una pinzellada agressiva, que trenca amb la seva primitiva formació tardomanierista. Notables són els seus treballs en els Oratoris delle Zitelle i de Sant Nicola da Tolentino, a la seva ciutat natal. L'estil de Maffei va ser seguit per artistes com Antonio Bellucci o Andrea Celesti. Al Museu Nacional d'Art de Catalunya (Mnac) es pot veure una obra seva, Sant Miquel arcàngel derrota Llucifer, provinent de la col·lecció Thyssen.

## Obres rellevants

* Ecce Homo (col·lecció privada)
* Sant Nicolau i l'àngel (1626, San Nicola da Tolentino, Vicenza)
* Vida de Sant Gaietà (Sant Stefano, Vicenza)
* Trinitat (Oratori de Sant Nicola, Vicenza)
* Martiri dels franciscans menors a Nagasaki (1630, San Francesco, Schio)
* Mare de Déu amb l'Infant i els sants Carlos Borromeo, Bernardino de Siena i Antoni de Pàdua (Oratori del Carmine, Sarzana)
* Santa Cecília (Fondazione Luciano i Agnese Sorlini, Carzago)
* Trasllat de les relíquies dels sants bisbes Dominator, Pau i Anastasi (Duomo Vecchio, Brescia)
* Sant Miquel arcàngel derrota Llucifer (Museu Thyssen-Bornemisza, Madrid)
* Glorificació del podestà Giovanni Cavalli (1646)
* Glorificació de Gaspare Zane (1646, Museu de Vicenza)
* Glorificació de Girolamo Priuli (1649, Museu Cívic de Pàdua)
* Perseu talla el cap de Medusa (1650, Galleria dell'Accademia, Venècia)
* Paràbola dels veremadors (1650, Museu de Castelvecchio, Verona)
* Rinaldo i l'escut de mirall (1650, The Getty Center, Los Angeles)
* Rinaldo conquesta el Bosc Encantat (1650, The Getty Center, Los Angeles)
* Adoració dels Pastors (1650, Ashmolean Museum, Oxford)
* Glorificació de l'inquisidor Alvise Foscarini (1652, Museu de Vicenza)
* Perseu allibera Andròmeda (1657-1958, Museu del Settecento Veneziano, Ca 'Rezzonico, Venècia)
* Prometeu amb el mirall i l'àguila o al·legoria de la vista (1657-1658, Museu del Settecento Veneziano, Ca 'Rezzonico, Venècia)
# Fil·lis (mitologia)

Fil·lis (en grec antic Φυλλίς), va ser l'heroïna d'una història d'amor, on el protagonista és tan aviat Acamant com el seu germà Demofont, els fills de Teseu. Quan va tornar de Troia, Acamant (o Demofont) va ser arrossegat amb algunes naus més a la costa de Tràcia, a la desembocadura de l'Estrímon. Allà va ser acollit pel rei del país, Fileu, o també per Cías, o Licurg, fill de Driant, o Telos. Aquest rei tenia una filla, Fil·lis, que es va enamorar del príncep i s'hi casà. O bé, segons altres versions, li va prometre que s'hi casaria, però va dir que havia de tornar a Atenes abans d'unir-se a ella definitivament. Fil·lis va estar d'acord amb aquesta separació, però va donar al seu promès un cofret amb l'advertència de què el mantingués tancat, ja que contenia, segons va dir, els objectes sagrats del culte de Rea. El jove només podria obrir-lo quan ja no tingués esperances de retrobar-la. Va arribar el dia fixat pel retorn, però Fil·lis es va quedar sola. Va fer nou vegades el camí de la ciutat al port per veure si arribava el vaixell, però no va arribar. Quan es va desesperar i va creure que mai més no tornaria, es va penjar.
El mateix dia, a Creta, on Deomofont (o Acamant) s'havia instal·lat i on s'havia casat amb una altra dona, l'oblidadís promès va obrir el cofret d'on en va sortir un espectre que va espantar el seu cavall, que es va encabritar i el jove va caure sobre la seva espasa i va morir.
S'explicava també que Fil·lis havia estat transformada en arbre, un ametller sense fulles. Demofont va tornar a Tràcia després de la mort de la jove i va saber la transformació. Llavors va abraçar l'ametller que es va omplir de fulles. Una altra versió diu que a la tomba de Fil·lis es van plantar arbres que a l'estació de la seva mort perdien les fulles.
A Fil·lis se li atribueixen dos fills tinguts amb Demofont: Acamant i Amfípolis.

## Referències

* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 200-201. ISBN 9788496061972.
# Francisco Guarido Viñuela

Francisco Guarido Viñuela (Zamora, 1958) és un polític espanyol d'Esquerra Unida (IU), alcalde de la ciutat de Zamora des de juny de 2015.

## Trajectòria política

Va començar la seva trajectòria política en el moviment llibertari, a través del sindicat CNT, en la dècada de 1970. Guarido ha ocupat el lloc de coordinador provincial d'Esquerra Unida (IU) a Zamora entre 1993 i 1999. Ha estat triat regidor a l'Ajuntament de Zamora per IU en les cinc eleccions celebrades des de 1999.

### Alcalde de Zamora

En les eleccions municipals de 2015, la coalició IU va obtenir en el municipi de Zamora 8 regidors amb el 29,1 % dels vots, sent la segona força per darrere del Partit Popular (PP), amb 10 regidors i el 32,38 % dels vots. El resultat obtingut va ser el millor de la història d'IU a Zamora i el millor dels resultats obtinguts per IU a les capitals de província en les eleccions municipals de 2015.
En el ple d'investidura celebrat el 13 de juny de 2015, Francisco Guarido va obtenir el vot dels tres regidors del Partit Socialista Obrer Español (PSOE) i dos vots de regidors no adscrits que havien abandonat el PSOE pocs dies abans; a més dels 8 vots dels regidors d'IU. Els 13 vots totals obtinguts, enfront dels 10 de Clara San Damián com a cap de llista del PP, li van fer sortir elegit alcalde de Zamora. La seva elecció va significar la fi de 20 anys de govern del PP a Zamora i que la ciutat fos l'única capital de província d'Espanya amb un alcalde d'Esquerra Unida.

## Referències

* ↑ «IZQUIERDA UNIDA. Francisco Guarido». Arxivat de l'original el 2017-04-11. [Consulta: 28 gener 2018].
* ↑ IU podría gobernar en Zamora
* ↑ Francisco Guarido, nuevo alcalde de Zamora y único de IU en una capital de provincia
* ↑ Discurso de investidura
# Francisco Gutiérrez Álvarez

Francisco Gutiérrez Álvarez (Barakaldo, 3 de juny de 1980) va ser un ciclista basc, professional des del 2003 al 2004. Del seu palmarès destaca la medalla de plata al Campionat del món de ciclisme en ruta ruta sub-23 i tres cops la Copa d'Espanya de ciclisme.

## Palmarès

* 2002
** 1r a la Copa d'Espanya de ciclisme
** 1r a la Santikutz Klasika
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Navarra
** Vencedor d'una etapa de la Setmana aragonesa
* 2005
** 1r a la Copa d'Espanya de ciclisme
* 2006
** 1r a la Copa d'Espanya de ciclisme
** 1r a la Volta a Cantàbria
** 1r a la Santikutz Klasika

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2003. 158è de la classificació general

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Flask

Flask és un entorn de treball per a aplicacions web (web framework) escrit en Python i desenvolupat a partir de les eines Werkzeug i Jinja2. Flask té la llicència BSD. La darrera versió estable és la 0.12 de desembre del 2016. S'anomena micro framework perquè no disposa de capa d'abstracció de base de dades, funcionalitat de validació ni autenticació. No obstant això, s'hi poden afegir mitjançant extensions.

## Història

* 2004, es funda l'empresa Pocoo per un grup internacional d'entusiastes de Python.
* Armin Ronacher de Pocoo crea Flask.

## Característiques

* Disposa d'un servidor de desenvolupament i depuració.
* Disposa d'assaig integrat.
* Funcionalitat RESTful.
* Utilitza Jinja2.
* Suporta cookies (costat de client)
* 100% WSGI 1.0
* Basat en Unicode
* Documentació extensa.
* Compatibilitat amb Google App Engine.
* Extensions available to enhance features desired

## Exemple

El següent codi mostra un aplicació web molt simple que envia "Hola món!" :

## Referències

* ↑ Makai, Matt. «Flask - Full Stack Python» (en anglès). https://www.fullstackpython.com.+[Consulta: 6 juny 2017].
* ↑ «Flask 0.12.2» (en anglès). https://pypi.python.org.+[Consulta: =6/06/17].
* ↑ «Introduction to Flask — Python for you and me 0.3.alpha1 documentation» (en anglès). http://pymbook.readthedocs.io.+[Consulta: 6 juny 2017].
# Francesc Peris Mendoza

Francesc Peris Mendoza (Carlet, segle xix - València, abril de 1878) va ser un pintor valencià, canonge de la catedral de València, professor de perspectiva i acadèmic supernumerari de la Reial Acadèmia de Belles Arts de Sant Carles, i membre corresponent de la de San Fernando, a més d'altres corporacions científiques, literàries i religioses. Fou posseïdor d'un museu privat amb una valuosa col·lecció d'obres d'art antigues i modernes. En el Museu de Belles Arts de València es conserva una pintura seua representant a sant Roc.

## Referències

* ↑ Archivo de Arte Valenciano, 29-32, 1958, p. 46.
* ↑ Arnáiz, José Manuel. Cien años de pintura en España y Portugal (1830-1930). Madrid: Ediciones Antiquaria, 1992, p. 67.
* ↑ Gran Enciclopedia de la Región Valenciana. Tom VIII. València: GERV, 1972, p. 268. ISBN 8485182146.
* ↑ Ossorio y Bernard, Manuel. Galería biográfica de artistas españoles del siglo XIX. Madrid: Imp. de Moreno y Rojas, 1883-1884, p. 531.
# Francisco Vázquez

«Francisco Vázquez» té aquests significats:
* Francisco Vázquez de Coronado (1950-1554), un conqueridor espanyol
* Francisco Vázquez Vázquez (1946-), un polític gallec.
* Francisco Vázquez Duckitt (1974-), un jugador de bàsquet balear.
* Fran Vázquez González (1983-), un jugador de bàsquet gallec.
# Francisco Vital

Francisco António Lucas Vital (nascut el 27 de juny de 1954) és un antic davanter i entrenador de futbol portuguès.

## Carrera com a jugador

Nascut a Braga, Vital va passar tota la seva carrera inicial a la segona divisió, principalment amb el GD Riopele. El 1977 va fitxar amb el FC Porto, va jugar de manera irregular pel club de la Primeira Liga durant les seves dues temporades i mitja i va guanyar dos campionats nacionals, contribuint amb els millors 21 partits de la seva carrera i cinc gols a la temporada 1978–79.
El gener de 1980, Vital es va traslladar a la Liga amb el Real Betis, la seva única experiència a l'estranger, tornant al seu país a l'estiu per unir-se al SL Benfica, amb qui va guanyar una altra lliga, així com una Copa de Portugal i una Supercopa nacional. Després de passar la campanya 1981–82 amb el Boavista FC va tornar al segon nivell, on va romandre fins a la seva jubilació als 33 anys, majoritàriament amb el FC Vizela.
Com a jugador del Porto, Vital va aparèixer una vegada per a Portugal, amb 45 minuts en la victòria a casa per 4-0 contra Xipre per a les eliminatòries de la Copa del Món de la FIFA de 1978 i va marcar el tercer.

## Carrera com a entrenador

Vital va treballar gairebé exclusivament a les lligues inferiors portugueses, la seva primera etapa va ser precisament amb el seu últim club, el Vizela. La 1997–98, la seva única temporada a la primera categoria, va ser un dels quatre entrenadors de l'Sporting CP -havia començat com a ajudant de l'equip- va guanyar un partit, n'empatà dos i en va pedre un, i finalment els lleons van acabar quarts.
A la segona part de la dècada del 2000, Vital va entrenar principalment a Vietnam, ajudant al Đồng Tâm Long An FC a tornar a la V-League el 2012.

## Referències

* ↑ Sports news in brief – abril 23 Arxivat 3 October 2015$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine.; Baomoi, 23 abril 2012

## Enllaços externs

* Francisco Vital, fitxa a ForaDeJogo
* National team data (en portuguès)
* Francisco Vital a National-Football-Teams.com (anglès)
* Portugal stats at Eu-Football
# Folegandros

Folegandros (grec: Φολέγανδρος, Folègandros) és una illa grega que pertany al grup de les Cíclades; està situada entre Melos i Sícinos. Té una superfície de 32 km² i una població d'uns 700 habitants.
La capital de l'illa, Folegandros o Khora (grec: Χώρα, 'capital'), està situada dalt d'una línia de penya-segats, i es troba a uns tres quilòmetres del port de Karavostasis. Altres poblacions de l'illa són Ano Merià, al nord, i Angali, a la costa oest, situada en un istme que separa l'illa en dues meitats iguals.
A l'antiguitat, Folegandros constituïa una polis, el nucli urbà de la qual se situava a llevant de l'actual Khora. Era una de les Cíclades de parla dòrica, i el seu dialecte, de tipus cnidi, era compartit per Ànafe i Astipalea.
Segons el mite (conegut gràcies a Estèfan de Bizanci), el seu nom deriva d'un fill de Minos. El poeta Arat li concedeix l'epítet de fèrria, per l'aspresa del seu paisatge, però, en realitat, era fèrtil i ben conrada. La descriuen també Estrabó i Claudi Ptolemeu.
A l'edat mitjana, el nom de Folegandros esdevengué Polýkantro (grec: Πολύκαντρο). El venecià Marc I Sanudo la va ocupar l'any 1207 i va formar part part del ducat de Naxos fins a l'any 1566, quan la van conquerir els otomans. Els grecs la van recuperar a començament del segle xix durant la Guerra d'independència de Grècia. Amb l'annexió de l'illa al nou estat grec, es recuperà de manera oficial el nom antic de Folegandros en detriment de Polykantro. Durant el segle xx es va utilitzar com a lloc d'exili dels presos polítics.

## Galeria d'imatges

* Els penyasegats de Folégandros
* Els carrers del poble
* El port

## Referències

* ↑ «Population and housing census 18th march 2001» (en grec). National Statistical Service of Greece. Arxivat de l'original el 2015-09-21. [Consulta: 11 gener 2023].
* ↑ Hansen, M. H.; Nielsen, T. H. An inventory of archaic and classical poleis. Oxford University Press, 2004, p. 769.
* ↑ Doric Greek Dialects (2023).
* ↑ Smith, William (ed.). «Pholegandros». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 12 gener 2023].
* ↑ «Το Αιγαίο ως χώρος εξορίας (L'Egeu com a lloc d'exili)». Encyclopaedia of the hellenic world. [Consulta: 12 gener 2023].
# Foley (Alabama)

Foley és una ciutat dels Estats Units a l'estat d'Alabama. Segons el cens del 2000 tenia 7.590 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Foley tenia 7.590 habitants, 3.126 habitatges, i 2.106 famílies. La densitat de població era de 205,2 habitants/km².
Dels 3.126 habitatges en un 27,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 48,4% hi vivien parelles casades, en un 15,7% dones solteres, i en un 32,6% no eren unitats familiars. En el 28,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 14% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,35 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,85.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,1% tenia menys de 18 anys, un 8,3% entre 18 i 24, un 25,9% entre 25 i 44, un 20,9% de 45 a 60 i un 21,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones hi havia 84,6 homes. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 79,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 31.596 $ i la renda mediana per família de 38.427 $. Els homes tenien una renda mediana de 28.523 $ mentre que les dones 20.660 $. La renda per capita de la població era de 19.364 $. Aproximadament el 7,1% de les famílies i l'11,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Annual Estimates of the Population for Incorporated Places in Alabama». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
# Francisco Jurado Gilabert

Francisco Jurado Gilabert és un jurista i activista espanyol.
Natural d'Úbeda, es va traslladar a Sevilla. Llicenciat en dret, va obtenir un màster en pensament polític per la Universitat Pablo de Olavide de Sevilla.
Actiu durant el 15M, va ser un dels fundadors en 2011 de Democracia Real Ya.
Investigador de l'Institut de Govern i Polítiques Públiques (IGOP) de la Universitat Autònoma de Barcelona, està especialitzat en «tecnopolítica». Va ser assessor del Grup Parlamentari de Podem al Parlament d'Andalusia, treballant amb Juan Moreno Yagüe. A l'octubre de 2019 es va anunciar la seva inclusió en la llista de la coalició electoral Més País-Equo de cara a les eleccions generals de novembre de 2019 com a número 2 per Màlaga.

## Obres

* Jurado Gilabert, Francisco. Nueva gramática política. De la revolución en las comunicaciones al cambio de paradigma. Barcelona: Icaria & Antrazyt, 2014.

## Referències

* 1 2 Granado, Olga «Cinco activistas del 15M cinco años después». eldiario.es, 14-05-2016.
* 1 2 Limón, Raúl «“Se acabó el cheque en blanco”». El País, 16-11-2011.
* ↑ S.V «Attac avanza su nuevo plan de formación». Diario de Sevilla, 16-01-2012.
* 1 2 Riveiro, Aitor. El cielo tendrá que esperar: Un recorrido por los tres primeros años de vida de Podemos (en castellà). Editorial Libros.com, 2017-08-09. ISBN 9788417023775.
* ↑ «Moreno Yagüe, ex diputado andaluz de Podemos, será número 2 de Más País por Sevilla». eldiario.es, 06-10-2019.
* ↑ Aguirre Sala, Jorge Francisco «Francisco Jurado Gilabert: "Nueva gramática política. De la revolución en las comunicaciones al cambio de paradigma"». Araucaria: Revista Iberoamericana de Filosofía, Política y Humanidades. Universidad de Sevilla [Sevilla], 33, 2015, pàg. 271-276. ISSN: 1575-6823.
# Félicité (pel·lícula de 1979)

Félicité és una pel·lícula francesa dramàtica escrita, dirigida i protagonitzada per Christine Pascal, estrenada el 1979.

## Argument

Després d'una escena de gelosia que la va enfrontar a Vincent, Félicité es troba sola. Durant una nit reviurà la seva jove història, el seu dolor, la seva relació amb els seus pares, mentre molt a prop d'allà, el seu germà Marc se suïcida.

## Repartiment

* Christine Pascal : Félicité
* Monique Chaumette : La mare
* Paul Crauchet : El pare
* Dominique Laffin : Dominique
* Chil Marx : Vincent
* Rémy Pascal : Marc, el germà
* Michel Raskine : L'home en negre i blanc
* Roland Amstutz : L'home d'Anvers
* Françoise Nonn : Anna
* Eric Nonn : El jove metge
* Jean Champion : El metge
* Judith Fourny : Félicité, nena
* Nicolas de Boiscuillé : Marc, nen
* Sylvie Feit : Una infermera
* Jocelyne Cita : Una infermera
* Claude Miller

## Notes i referències

* ↑ Kirkup, James «Christine Pascal: Obituary». , 03-09-1996 [Consulta: 5 febrer 2017].
* ↑ Félicité al web de la Cinemateca Francesa
* ↑ Francophone Women Film Directors: A Guide - Page 176 083864046X Janis L. Pallister, Ruth A. Hottell - 2005 -"Felicite (1979, 95 mins.) Cast: Christine Pascal, Monique Chaumette, Dominique Laffin, Paul Crauchet. Synopsis: Story of jealousy and suicide which foreshadowed Pasca1's own suicide in 1996. [Pascal was a great admirer of Catherine Breillat..."
* ↑ [FÉLICITÉ Christine Pascal, 1979] a chaosreign.fr

## Bibliografia

* Raphaël Bassan, Écran 79, numéro 80, 15 mai 1979, p. 63
* Ginette Gervais-Delmas, Jeune Cinéma, numéro 120, juillet 1979, p. 22
* Françoise Audé, Positif, numéro 220-221, juillet 1979, p. 119

## Enllaços externs

* Présentation du film "Félicité" au Festival de Cannes, ina.fr
# Francisco Núñez Olivera

Francisco Núñez Olivera (Bienvenida, 13 de desembre de 1904 - Ídem, 29 de gener de 2018), va ser un supercentenari espanyol que als 113 anys i 48 dies es va convertir en l'home viu de més edat d'Espanya i Europa, i l'home viu més ancià del món des de la mort de Yisrael Kristal l'11 d'agost de 2017. També va ser el veterà més antic de la Guerra Civil espanyola.

## Biografia

Francisco va néixer el 13 de desembre de 1904 a Extremadura (Espanya). Va ser conegut com a «Marchena», un malnom que li van posar quan un noi el va confondre amb el famós cantant espanyol Pepe Marchena. Quan tenia 19 anys, es va unir a l'exèrcit i es va dirigir al Marroc per combatre a la Guerra del Rif.
A Núñez Olivera li van extreure un ronyó quan tenia 90 anys i li van fer una operació de cataractes a l'edat de 98 anys. Va tenir 4 fills, 9 nets i 14 besnets, tots amb vida en el moment del seu 110è aniversari. També tenia una germana que estava viva amb 91 anys en el seu 110è aniversari.
Va morir el 29 de gener de 2018 por causas naturals

## Referències

* ↑ «Muere a los 113 años Francisco Núñez Olivera, el hombre más longevo del mundo». (castellà)
* 1 2 3 «El hombre más longevo de España: 'Se me ha hecho la vida demasiado larga'». (castellà)
* 1 2 Francisco Núñez Olivera cumple hoy 112 años (castellà)
* ↑ Noticias de Extremadura: El hombre más viejo de España; uno entre 1.000 millones. Noticias de Sociedad (castellà)
* ↑ «World's oldest man, an Israeli Holocaust survivor, dies at 113». Times of Israel, 11-08-2017.
* 1 2 «This 111-year-old Spaniard is world's oldest man… or is he?», 25-01-2016.

## Enllaços externs

* Gerontology Research Group Arxivat 2011-02-24 a Wayback Machine.
* International Database on Longevity
* Supercentenarian Research Foundation
* New England Supercentenarian Study
# Francisco Nieto Sánchez

Francisco Nieto Sánchez (Baza, 28 d'agost de 1948) és un antic futbolista espanyol de la dècada de 1970.

## Trajectòria

Jugava com a extrem esquerre. Després de jugar al CE Súria, fitxà pel juvenil del FC Barcelona el 1964. Jugà amb el Barça fins 1970, passant per l'Amateur, l'Atlètic Catalunya, el CD Comtal i el primer equip l'any 1969. Jugà quatre temporades amb el Rayo Vallecano a la segona divisió, i tornà a Catalunya per acabar la seva carrera al CE Manresa i al Girona FC.

## Referències

* 1 2 3 4 «Francisco Nieto Sánchez». Gran Enciclopèdia Catalana, 28-02-2014. [Consulta: 7 setembre 2016].
* 1 2 3 «Perfil a ABJ». Agrupació Barça Jugadors. [Consulta: 7 setembre 2016].
* 1 2 3 Toni Closa; Josep Pablo, José Alberto Salas i Jordi Mas. Gran diccionari de jugadors del Barça. Editorial Base, 2015. ISBN 978-84-16166-62-6.

## Enllaços externs

* Perfil a BDFutbol
# Frontera entre Hondures i El Salvador

La frontera entre Hondures i El Salvador és una frontera administrativa situada al nord d'El Salvador i al sud d'Hondures. Separa els departaments salvadorencs d'Usulután, Cabañas, San Miguel, La Unión Morazán i Chalatenango dels departaments hondurenys de Lempira, Intibucá Valle, La Paz i Ocotepeque.

## Traçat

La frontera passa en el punt més alt del territori d'El Salvador, el Cerro El Pital, i és delimitada pel riu Goascorán. Hi ha dos extrets:
* Direcció sud-nord, corrent des de la costa de l'oceà Pacífic, el Golf de Fonseca, fins a l'inici del tram est-oest.
* Direcció Est-Oest, sortint del tram nord-sud, arribant al trifini El Salvador - Hondures - Guatemala.

## Història

La frontera es va establir per primera vegada el 1841 quan els dos països formaven part de les Províncies Unides de l'Amèrica Central i se separaren d'aquesta Federació juntament amb Nicaragua per formar una confederació. El 1856, els tres països es van separar establint les fronteres internacionals actuals.

## Referències

* ↑ «Hondures». The World Factbook. Central Intelligence Agency.
* ↑ Diario La Prensa. «Reviven "nevada" en El Pital, frontera Honduras y El Salvador.».
* ↑ La Prensa. «El río Goascorán ha desviado su cauce». Arxivat de l'original el 2016-09-27. [Consulta: 14 novembre 2018].

## Enllaços externs

* El problema fronterizo entre Honduras y El Salvador per Gregorio Bello Suazo i Sigfredo Cabrera Rajo
* Cierran fronteras entre Honduras y El Salvador por manifestaciones, La Prensa, 22 de desembre de 2017
* Passos fronterers Arxivat 2018-11-14 a Wayback Machine. al web del govern del Salvador