OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Antoni Gusí Sans

Antoni Gusí Sans (Reus, 16 de gener de 1803 - 20 d'abril de 1882) va ser un empresari i comerciant català.
Fill de Pere Gusí, boter de Reus, va dedicar-se al comerç des de jove. Traslladat a Barcelona, el seu prestigi comercial el va portar a ser elegit cònsol del Tribunal de Comerç, president de la Junta d'Agricultura, Indústria i Comerç, membre de la Societat Econòmica Barcelonesa d'Amics del País, regidor de l'ajuntament de Barcelona, diputat provincial i diputat a Corts. Va presidir diverses societats econòmiques i de crèdit, com ara "La Aseguradora" i la de crèdit "El Comercio". Era un dels vocals més antics de la Junta del Banc de Barcelona. Va ser també, per dues vegades, el 1864 i el 1866 president del Cercle del Liceu.
A Reus va ser vocal i accionista de "La Manufacturera de Algodón" o Vapor Vell, quan aquesta empresa es va re-capitalitzar després d'un incendi. Va presidir una Junta de Auxilios a la Clase Obrera per fer front a l'atur i per ajudar a les famílies despatxades del Vapor Vell quan aquesta empresa va fer fallida el 1877. Tenia una empresa de fabricació de bótes que importava fustes de roure de França i ferros dels Estats Units. El periòdic reusenc Las Circunstancias va publicar una necrològica el 22-IV-1882 on deia que era una persona molt apreciada a Reus.

## Referències

* 1 2 Olesti Trilles, Josep. Diccionari biogràfic de reusencs. Reus: l'Ajuntament, 1991, p. 354-355.
* ↑ «Antonio Gusi». Índice histórico de diputados 1867. Congreso de los diputados. [Consulta: 31-III-2018].
# Luce

* Per a altres significats, vegeu «Luce (cantant)».
Luce és un despoblat al Comtat de Butte (Califòrnia) a 3 milles (4.8 km) al nord/nord-oest de Magalia seguint la línia fèrria de la Southern Pacific.

## Notes

* ↑ Durham, David L. California's Geographic Names: A Gazetteer of Historic and Modern Names of the State. Clovis, Calif.: Word Dancer Press, 1998, p. 273. ISBN 1-884995-14-4.
# Halluin

Halluin (en neerlandès: Halewijn) és un municipi francès, situat a la regió dels Alts de França, al departament del Nord. L'any 2006 tenia 19.879 habitants. Limita al sud-est amb Neuville-en-Ferrain, al sud amb Roncq i al sud-oest amb Bousbecque.

## Demografia

Evolució de la població INSEE :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 3 030 | 2 459 | 2 831 | 3 242 | 3 750 | 4 240 | 4 264 | 4 851 | 5 408 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 8 410 | 10 803 | 13 673 | 12 946 | 13 771 | 14 020 | 14 678 | 14 841 | 15 781 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 16 599 | 16 158 | 15 480 | 13 760 | 13 932 | 13 588 | 13 278 | 12 935 | 13 345 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 14 138 | 14 829 | 15 491 | 16 444 | 17 629 | 18 997 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1989-2001 | Alexandre Faidherbe | PS |
| 2001- | Jean-Luc Deroo | PS |

## Agermanaments

* Menen
* Erkenschwick (1969)
* North-Tyneside (1994)
* Pniewy (1998)
* Lübbenau (2000)
* Kočevje (2000)
* NKong-Zem (2001).
# Lux Æterna

«Lux Æterna» és el quarantè senzill de la banda estatunidenca Metallica, presentat com a primer de l'àlbum 72 Seasons el 28 de novembre de 2022
El títol és un llatinisme que pertany a un rèquiem utilitzat en la litúrgia cristiana que significa "llum eterna".
Va rebre diverses nominacions a premis musicals, entre les quals destaca la nominació a millor actuació de rock als Premis Grammy.
El videoclip va ser dirigit per Tim Saccenti amb la banda tocant en directe, i va ser nominat als MTV Video Music Awards de 2023, primera nominació de la banda en aquests premis en més de vint anys.

## Crèdits

* James Hetfield – cantant, guitarra rítmica
* Lars Ulrich – bateria
* Kirk Hammett – guitarra principal
* Robert Trujillo – baix

## Referències

* ↑ Enos, Morgan. «2024 GRAMMYs: See The Full Winners & Nominees List» (en anglès). Grammy, 10-11-2023. [Consulta: 26 setembre 2024].
* ↑ Carter, Emily. «Go behind the scenes on Metallica’s Lux Æterna video» (en anglès). Kerrang!, 12-12-2022. [Consulta: 1r octubre 2024].
# Luci Juli Rufus

Luci Juli Rufus (llatí: Lucius Iulius Rufus) va ser un magistrat romà del segle i.
Va ser nomenat cònsol el 67 amb Luci Fonteu Capitó. Va morir d'un tumor, segons que explica Plini el Vell.

## Referències

* ↑ Ingemar König, Der römische Staat II, Die Kaiserzeit, Stuttgardiae 1997, p. 469
* ↑ Plini. Naturalis Historia XXVI, 1-4
# Castellana (Madrid)

Castellana és un dels sis barris del Districte de Salamanca, a Madrid. Deu el seu nom al Passeig de la Castellana El barri és limitat pels carrers María de Molina al nord, Príncep de Vergara a l'est, Passeig de la Castellana a l'oest i el carrer Don Ramón de la Creu al sud. Limita al nord amb el barri d'El Viso (Chamartín), a l'oest amb el d'Almagro (Chamberí); a l'est amb el barri de Lista i al sud amb el de Recoletos, ambdós a Salamanca.

## Referències

* ↑ «Districtes de Madrid».

## Enllaços externs

* Ortofoto del districte amb els límits de cada barri
* Districtes de Madrid
Viccionari
# El Llucià (Calders)

El Llucià és una masia del terme de Calders, al Moianès. Pertanyia a la parròquia rural de Sant Pere de Viladecavalls, Viladecavalls de Calders.
Està situada a 363 metres d'altitud, al centre de l'antiga parròquia rural, al costat de llevant mateix de l'antiga església de Sant Pere de Viladecavalls.

## Bibliografia

* Fitxa del Llucià Catàleg de masies i cases rurals de Calders
# Artai

Artai és un personatge mític de la història gallega. Va ser el fill gran de Brigo, el primer poblador de Galícia. Les llegendes diuen d'ell que va ser el fundador del poble dels àrtabres, que poblaven la costa des de Betanzos fins al Cap Fisterra, i que va donar nom a la vila d'Arteixo. Va tenir una filla anomenada Celt, a qui se li atribueix ser la progenitora del poble celta.

## Història

L'historiador gallec del segle xix Benito Vicetto, a la seva obra Historia de Galicia (1865-1873), en fa una definició romàntica: «la figura d'Artai és la primera, després de la de Brigo, que descobrim entre la boira del temps. Figura bella en l'antiguitat, tanmateix la personificació completa de la raça més pura de les nostres muntanyes, la raça àrtabra». Segons Vicetto, «Artai es va distingir des de ben jove per les seves rellevants qualitats. De nen, superava les profunditats dels rius nedant amb una velocitat admirable. D'home es llançava al mar des de les penyes de la costa amb la més gran de les intrepideses, i evitava la fúria de les onades bramadores d'una manera admirable. En tots els perills, en totes les desgràcies que passaven a les ribes del nostre mar d'onades traïdores, Artai era una mena de Providència que tot ho podia remeiar, salvant als que, víctimes de la seva imprudència o ignorància, s'endinsaven massa pels arenals de la costa. Les seves gestes dignes d'aplaudiment i d'admiració se les ha de buscar a les ribes de l'oceà, on hi passava els dies nedant o pescant. En la primera cosa no hi havia ningú que l'avantatgés, ni en la segona cosa tampoc, ja que a ningú com a Artai se li donava millor omplir les cistelles de vímet amb els peixos més exquisids». Encara segons Vicetto, Artai va ser també l'introductor de la navegació a Galícia, ja que «va ser l'inventor de les primeres barques que hi va haver a les costes de Galícia, que estaven fetes de vímet i folrades de cuir».

## Antropònim

Artai és un nom masculí gallec vigent avui en dia. D'origen celto-galaic, a Espanya hi havia un total de 173 persones amb aquest nom l'1 de gener de 2015, distribuïdes entre Galícia (142: 61 a A Coruña, 17 a Lugo, 15 a Ourense i 49 a Pontevedra), Barcelona (7), Madrid (6) i 18 més repartides per altres províncies. L'edat mitjana era de 7,8 anys.

## Referències

* ↑ Ímoslle chamar, 2011, pàg. 8.
* 1 2 3 Vicetto, Benito. Historia de Galicia. vol. I. Ferrol: Nicasio Taxonera ed., 1865, p. 27-28.
* ↑ «Institut Nacional d'Estadística». [Consulta: http://www.ine.es/].

## Bibliografia

* FERRO RUIBAL, Xesús: Diccionario dos nomes galegos, Ir Indo Édicións, Vigo, 1992. ISBN 978-8476800966
* MÉNDEZ FERRÍN, X. L.: Consultorio dos nomes e dos apelidos galegos, Edicións Xerais, Vigo, 2007. ISBN 978-8497826426
* VICETTO, Benito: Historia de Galicia, Nicasio Taxonera ed., Ferrol, 1865.
# Luis Urrengoetxea Agirre

Luis Urrengoetxea Agirre (Bilbao, 1879 - ?) va ser un polític nacionalista basc.
Treballà com a advocat i fou propietari de finques a la comarca biscaïna del Duranguesat. Durant la primera dècada del segle xx va passar d'estar dins l'òrbita del PNB distanciant-se'n finalment el 1905-1906 i apropant-se al setmanari Euskalduna. El 1907 dimití com a regidor de l'ajuntament de Bilbao per discrepàncies amb la direcció del partit.
Tot i això va ser alcalde d'Amorebieta entre 1914 i 1916 dins les files del PNB, i diputat de la Diputació Foral de Biscaia de 1917 a 1919. Va assistir a l'Assemblea de Diputacions celebrades a Vitòria el 16 de juliol de 1917, a la Comissió de Furs de Donostia el 13 d'agost del mateix any i a la Conferència de les Diputacions de Vitòria el 19 de novembre de 1918 que pretenia promoure la redacció d'un estatut d'autonomia per al País Basc. El 1917 fou president de la Junta d'Instrucció Pública de la Diputació de Biscaia presidida per Ramón de la Sota.
El 1930 va ser un dels signataris amb Anacleto Ortueta Azcuenaga i Tomás Bilbao Hospitalet del Manifest de San Andrés que donà peu a la fundació de l'esquerrana Acció Nacionalista Basca i fou candidat d'ANB per Biscaia a les eleccions generals espanyoles de 1931, però no fou escollit. Va morir a Bilbao durant la postguerra.

## Referències

* Luis Urrengoetxea a l'Enciclopèdia Auñamendi
# Lux (revista)

Lux va ser una revista catalana de fotografia editada a Barcelona.
Es va convertir en una de les revistes fotogràfiques més influents del primer terç del segle xx. Estava coordinada per Josep Sínia Valadrón i dirigida per Rafael Areñas i, com totes les revistes de la seva època, influïda pel corrent pictorialista.
Es publicava amb periodicitat mensual i amb continguts relatius a la fotografia artística, com ara obres de Joaquim Pla Janini. Des de 1919 va ser l'òrgan oficial de la «Unió Fotogràfica de Barcelona» que va ser una associació creada per Joan Vilatobà, Areñas i Claudi Carbonell, per la qual cosa es van incloure més continguts empresarials i laborals dirigits als fotògrafs professionals.

## Referències

* 1 2 Sougez, M.L.; Pérez Gallardo, H.. Diccionario de historia de la fotografía. Madrid: Ediciones Cátedra, p. 278. (castellà)
* ↑ López Mondéjar, P. Historia de la fotografía en España. 4ª. Barcelona: Lunwerg editores, p. 98. (castellà)
* ↑ Newhall, B.; Fontcuberta, J.. «Apéndice: Notas sobre la fotografía española». A: Historia de la fotografía. desde sus orígenes hasta nuestros días. Barcelona: Editorial Gustavo Gili S.A., p. 310. (castellà)

## Vegeu també

* Pictorialisme
* Història de les revistes de Catalunya
# Luci Juli Cèsar Fill

Luci Juli Cèsar Fill (en llatí Lucius Julius L. F. L. N. Caesar,), era fill de Luci Juli Cèsar (cònsol 64 aC), amb el que de vegades es confon i per això portava de sobrenom Filius o Adolescens, per distingir-lo del seu pare. Formava part de la gens Júlia, i de la família dels Cèsar.
No es coneix res de la seva infància. En esclatar la Segona guerra civil l'any 49 aC es va unir a Pompeu tot i que el seu pare era llegat de Juli Cèsar. Probablement per aquesta raó, Pompeu el va enviar, juntament amb el pretor Luci Rosci a veure Juli Cèsar a Ariminium amb algunes propostes de pau, i Juli Cèsar el va retornar a Roma amb les seves condicions sobre com es retiraria d'Itàlia. Un altre intent negociador tampoc no va reeixir. El mateix any va estar a Minturnae, on Ciceró el va veure i deia d'ell que no servia per a res, que era una scopae solutae (una escombra desfeta) i va sortir amb Pompeu d'Itàlia. Cèsar Fill va anar a Àfrica i se li va donar el comandament de Clupea però la va abandonar quan es va acostar Gai Escriboni Curió des de Sicília.
Tres anys després el 46 aC era proqüestor de Cató a Útica. Aquest li va encarregar tenir cura del seu fill abans del seu suïcidi. Cèsar Fill va aconsellar a la ciutat la rendició. El mateix Luci va ser perdonat pel dictador segons Aule Hirti, mentre altres escriptors diuen que el va fer executar. Fos per orde de Cèsar o a mans dels soldats de Cèsar, va morir poc després.

## Referències

* ↑ Smith, William (editor). Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. Vol. I. Londres: Walton and Maberly, 1841, p. 538-539.
# Castell d'Edinample

El castell d'Edinample és un castell de planta en Z del segle XVI construït prop del llac Earn, a Stirling, Escòcia.
El castell té la forma d'una torre, originalment construïda per Duncan Campbell ( Donnchadh Dubh ) de Glenorchy. Està construït sobre terrenys adquirits pel Clan Campbell després de la desaparició del Clan MacGregor.
La llegenda diu que Black Duncan va empènyer el constructor del sostre del castell, en part per no pagar-lo, en part també perquè va ometre construir els parapets que havien estat sol·licitats per defensar-lo. També es diu que el fantasma del constructor s'ha vist caminant sobre el sostre.
El castell es va habitar entre els segles XVIII i XX, però va caure en un estat d'abandonament a principis dels 70. Ara ha estat reformat per utilitzar-lo com a casa familiar privada.
Està catalogat dins la categoria A de la llista d'edificis històrics.

## Referències

* ↑ «Informació.». Arxivat de l'original el 2015-02-04. [Consulta: 31 agost 2017].
* ↑ «Edinample Castle (NR)» (en anglès). Royal Commission on the Ancient and Historical Monuments of Scotland. Arxivat de l'original el 2015-02-04. [Consulta: 31 agost 2017].
* ↑ «Edinample Castle with Ancillary Building, Bothy and Garden Walls, Balquhidder» (en anglès). britishlistedbuildings.co.uk.

## Enllaços externs

* Clan MacGregor - information on the castle Arxivat 2006-03-05 a Wayback Machine. (anglès)
* Information on the castle Arxivat 2017-01-13 a Wayback Machine. (anglès)
# Edward Bernays

Edward Louis Bernays (Viena, Àustria-Hongria el 22 de novembre del 1891 i 9 de març del 1995) fou un pioner austroamericà del camp de les relacions públiques i de la propaganda, conegut com «el pare de les relacions públiques». Va mesclar les idees de Gustave Le Bon i Wildred Trotter amb les d'en Sigmund Freud, el seu oncle. Va ser objecte d'una biografia completa de Larry Tye, The Father of Spin (1999). Posteriorment, d'un documental del 2002 d'Adam Curtis titulat The Century of the Self (El segle del jo).
La seva forma de treball es basava en el principi que les persones són irracionals, les seues decisions i accions són manipulables fàcilment. A partir d'aquest constat, aplicava el principi a la construcció de la propaganda. Bernays ha estat citat per la revista Life com un dels 100 americans més influents del segle xx.

## Referències

* ↑ Aira, Toni. La política de les emocions : com els sentiments governen el món. Primera edició: setembre del 2020. Barcelona: Editorial Arpa, 2020, p. 14. ISBN 978-84-17623-58-6.
* ↑ «Edward Bernays, 'Father of Public Relations' And Leader in Opinion Making, Dies at 103». [Consulta: 15 gener 2022].
# Artaise-le-Vivier

Artaise-le-Vivier és un municipi francès situat al departament de les Ardenes i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 62 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet d'Artaise-le-Vivier era de 62 persones. Hi havia 24 famílies de les quals 4 eren unipersonals (4 homes vivint sols), 8 parelles sense fills i 12 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 30 habitatges, 24 eren l'habitatge principal de la família, 3 eren segones residències i 3 estaven desocupats. Tots els 30 habitatges eren cases. Dels 24 habitatges principals, 21 estaven ocupats pels seus propietaris, 2 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 5 tenien tres cambres, 5 en tenien quatre i 14 en tenien cinc o més. 22 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 14 habitatges hi havia un automòbil i a 10 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Artaise-le-Vivier el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 4 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 4 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 4 |
| 4 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 4 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 4 | 35 a 39 | 4 |
| 4 | 30 a 34 | 4 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 4 |
| 0 | 15 a 19 | 4 |
| 0 | 10 a 14 | 4 |
| 8 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 4 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 38 persones, 28 eren actives i 10 eren inactives. De les 28 persones actives 25 estaven ocupades (12 homes i 13 dones) i 3 estaven aturades (1 home i 2 dones). De les 10 persones inactives 1 estava jubilada, 7 estaven estudiant i 2 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'any 2000 a Artaise-le-Vivier hi havia 5 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 770 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques d'Artaise-le-Vivier a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades d'Artaise-le-Vivier a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Gymnobucco bonapartei

Gymnobucco bonapartei és una espècie d'ocell de la família dels líbids (Lybiidae) que rep en diverses llengües el nom de "barbut gorjagrís" (Anglès: Grey-throated Barbet. Francès: Barbican à gorge grise). Habita els boscos del sud de Camerun, Guinea Equatorial, el Gabon, República del Congo, sud de la República Centreafricana, nord i sud de la República Democràtica del Congo, el Sudan del Sud, oest de Tanzània, Ruanda, Uganda i oest de Kenya.
# Luxació de ròtula

La luxació de ròtula és la que es veu majoritàriament en persones joves. En moltes ocasions es redueix espontàniament.

## Etiologia

* Contracció quadricipital
* Contusió directa

## Tipus

Luxació lateral o externa: és la que es produeix de manera més freqüent.
Luxació medial o interna: molt rara.

## Clínica

Deformitat, dolor (sobretot a l'aleró intern) i, ocasionalment, hemartrosi.

## Diagnòstic

El diagnòstic sol ser clínic. Es fan radiografies per descartar fractures osteocondrals que molts cops acompanyen aquestes lesions.
Es fa una TC o una RMN quan se sospita d'una fractura amb fragments petits o una ruptura del lligament patel·lofemoral.

## Tractament

Es redueix la luxació fent una extensió del genoll i s'immobilitza. Es recorre al tractament quirúrgic si hi ha:
* Fractura osteocondral: si el fragment és inferior a 1.5cm es retira; si és més gran es realitza una osteosíntesi.
* Ruptura del lligament patel·lofemoral medial: se sutura el lligament.
La immobilització es realitza durant 1-3 dies. Després d'aquest període es comença a rehabilitar l'extremitat (moviments 0-30º les primeres dues setmanes) i es reintrodueix la mobilització completa a partir de la tercera setmana.
En el cas de les luxacions recidivants s'intenta potenciar la musculatura quadricipital. Depenent de l'etiologia també es pot intentar arreglar quirúrgicament.

## Factors predisponents

* Angle Q tancat: l'angle Q és l'angle que es forma entre la línia del quàdriceps i el tendó rotulià.
* Genoll valgus.
* Rotació externa de la tíbia.
* Rotació interna del fèmur.
* Situació alta de la patel·la.
* Insuficiència del vast medial del quàdriceps.
* Inclinació externa patel·lar.
* Hipoplàsia de la tròclea femoral.
# Iñigo Rodríguez Martínez

Iñigo Rodríguez (Logronyo, 18 d'agost de 1975) és un futbolista riojà, que ocupa la posició de migcampista.
Es va formar a les categories inferiors del Reial Saragossa, tot arribant a jugar diversos partits en el primer equip entre 1994 i 1998. Sense oportunitats en l'equip aragonés, el migcampista va dirigir la seua trajectòria cap a equips de Segona B i Tercera Divisió, tot jugant en clubs com el Burgos CF, Jerez, Amurrio, SD Huesca, CD Calahorra (dues etapes), Yeclano, Santa Eulàlia i ADF Logroñés.
# Castell d'Avià

El Castell d'Avià era una fortificació que hi havia a l'actual municipi d'Avià que roman dessaperagut i del qual no se n'ha descobert el seu emplaçament.

## Història

Els documents referents al Castell ens parlen de dues èpoques diferents en el temps i en el espai. Les primeres notícies concretes les trobem relacionades en unes donacions que fan l'any 898 al Monestir de Sant Llorenç prop Bagà de vinyes, terres i cases que posseïen els esposos Fruila i Wilisinda dins el terme del castell d'Aviá. Anys més tard, el 1031 trobem una referència de donació de terres al mateix Monestir. D'aquesta fortificació no se'n conserva cap resta i se'n desconeix la seva ubicació.
Hi ha fonts documentals que parlen d'una segona fortificació de l'època del trobador Guillem de Berguedà (1167-1197) que Martí de Riquer esmenta com el Soler d'Avià. Aquesta fortificació es creu que estaria situada a l'entorn de Santa Maria d'Avià. En aquest espai s'hi han trobat algunes tombes antropomorfes. Una altra referència d'aquesta època al·ludeix a Ramon d'Avià, castlà del Castell d'Avià que dona drets de pastoratge al monestr de Poblet.
A partir d'aquests moments, hi ha molt poques notícies històriques del Castell d'Avià. Només es coneix que el 1339 Ramon d'Avià era senyor del castell homònim.

## Referències

* 1 2 3 4 [dir. de l'obra Jordi Vigué]. Catalunya romànica / 12, El Berguedà.. 1. ed. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985, p. 44. ISBN 84-85194-69-1.
# Estació de trens de Cruchten

L'Estació de trens de Cruchten (en luxemburguès: Gare Kruuchteng; en francès: Gare de Cruchten, en alemany: Bahnhof Kruchten) és una estació de tren que es troba a Cruchten, al centre de Luxemburg. La companyia estatal propietària és Chemins de Fer Luxembourgeois. L'estació està situada en el ramal ferroviari de la línia 10 CFL, que connecta la ciutat de Luxemburg amb el centre i nord del país.

## Servei

Cruchten rep els serveis ferroviaris pels trens de Regionalbahn (RB) amb relació a la línia 10 CFL entre Luxemburg i Diekirch.

## Referències

* ↑ «Horaris» (PDF). cfl.lu/. Arxivat de l'original el 2014-12-20. [Consulta: 14 novembre 2015].

## Vegeu també

* Llista d'estacions de trens de Luxemburg

## Enllaços externs

* Cruchten Arxivat 2014-12-20 a Wayback Machine.
* Gare Cruchten
| Direcció precedent | Parada precedent | Trens | Trens | Trens | Parada següent | Direcció següent |
| Luxemburg | Mersch | | RB Chemins de Fer Luxembourgeois línia 10 CFL | | Colmar-Berg | Diekirch |
# Santutxu FC

El Santutxu Fútbol Club és un equip de futbol de Bilbao, al País Basc. Fundat el 1918, juga a la Tercera Divisió – Grup 4, i disputa els partits de casa a l'Estadio Maiona, el qual té una capacitat de 4.000 espectadors.
Ibai Gómez, futbolista de l'Athletic Club i l'Alavés, va començar la seva carrera al Santutxu.

## Referències

* ↑ «fitxa del Santutxu FC». soccerway. [Consulta: 26 gener 2021].

## Enllaços externs

* Pàgina web oficial (en castellà)
* Perfil d'equip a Futbolme (en castellà)
* Perfil d'equip a Soccerway