OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Tossal de la Bagassa

El Tossal de la Bagassa és una muntanya de 555 metres que es troba al municipi de Cervera, a la comarca catalana de la Segarra.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# SOS

SOS
SOS in Morse code
Problemes de reproducció? Vegeu l'ajuda :
SOS és el nom comú amb el qual es designa el senyal de socors en el codi Morse (· · · – – – · · ·). Fou usat per primera vegada pel govern alemany com una convenció que entrà en vigor l'1 d'abril de 1905, i es va convertir en un estàndard després de la segona Convenció Internacional de Radiotelegrafia, el 1906. El SOS fou el senyal de socors utilitzat en el mar fins que fou reemplaçat pel GMDSS el 1999, malgrat que encara és reconegut, sobretot visualment. El senyal de socors SOS és una seqüència contínua de tres marques curtes, tres marques llargues i tres marques curtes, sense espai entre les lletres. En codi Morse internacional, tres marques curtes formen la lletra S, i tres llargues formen la lletra O, de manera que "SOS" es van convertir en una manera fàcil de recordar-ne l'ordre. En la terminologia moderna, SOS és un "senyal de procediment" Morse, i la manera formal d'escriure-ho és amb una barra damunt de les lletres: SOS. Això pot conduir a equívocs perquè SOS no és realment una abreviació ni un acrònim, ja que la seqüència que representa podria estar també representada per altres combinacions com VTB.

## Referències

* ↑ «GMDSS Resolution COM/Circ.115 "Discontinuation of morse code services in the MF radiotelegraphy band" 10.02.93». GMDSS. [Consulta: 2 juliol 2008].
* ↑ «US Coast Guard Visual Distress Signals». Arxivat de l'original el 2013-12-03. [Consulta: 1r desembre 2013].
Viccionari
# Peleopòdids

Els peleopòdids (Peleopodidae) són una família de lepidòpters ditrisis de la superfamília dels gelequioïdeus (Gelechioidea) que inclou 28 espècies. Abans eren considerats com una subfamilia de la família Depressariidae.
A la península Ibèrica podem trobar exemplars de l'espècie Carcina quercana (Fabricius, 1775)

## Taxonomia

* Antoloea Meyrick, 1914
* Carcina Hübner, [1825]
* Durrantia Busck, 1908
* Peleopoda Zeller, 1877
* Pseuderotis Clarke, 1956

## Referències

* ↑ van Nieukerken et al. «Order Lepidoptera Linnaeus, 1758. In: Zhang, Z.-Q. (Ed.) Animal biodiversity: An outline of higher-level classification and survey of taxonomic richness». Zootaxa, 2011, pàg. 212–221.
* ↑ Peleopodinae at funet
# Tàntal americà

El tàntal americà (Mycteria americana) és un gran ocell camallarg de la família dels cicònids (Ciconiidae) que habita zones d'aiguamoll, estanys i manglars d'Amèrica, des del sud dels Estats Units, a través d'Amèrica Central i del Sud, fins al nord de Xile i l'Argentina. És un gran ocell, amb una alçada de 83 – 115 cm. De color general blanc, amb cara i coll amb pell nua de color marró fosc, el mateix color que el bec. Les plomes remeres són negres.
# Barygenys cheesmanae

Barygenys cheesmanae és una espècie de granota que viu a Papua Nova Guinea.

## Referències

* Richards, S. & Zweifel, R. 2004. Barygenys cheesmanae. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 26 d'abril del 2008.
# Recinte murat de l'Espluga de Francolí

El Recinte murat de l'Espluga de Francolí és una muralla del municipi de l'Espluga de Francolí (Conca de Barberà) declarada bé cultural d'interès nacional.

## Descripció

Queden restes d'un portal i de murs al cap del puig. El clos murallat del castell es mantingué fins al 1880 i envoltava el dos nuclis que originàriament formaven la vila: l'Espluga sobirana i l'Espluga jussana, al voltant de la banda nord del castell. Seguia l'actual carrer Major, on hi havia el portal Salvat, continuava fins a la plaça de la vila i d'aquí pel carrer Hospital, per la plaça de l'església fins a arribar al portal de Poblet. La muralla girava cap al nord i enllaçava amb el carrer de les Parres, que tenia un portal a cada punta i continuava per l'actual carrer de la muralla (amb el portal del Temple), seguia pel carrer Bonavista i acabava a les portes del castell.

## Història

Fins al segle xiv l'Espluga de Francolí estava format per dos nuclis de població separats: l'Espluga Jussana i l'Espluga Sobirana. Cada nucli tenia el seu recinte murat fins al segle xiv quan es va bastir el recinte que els unia, segurament durant la regència de Guillem de Guimerà.
Al segle xvi es documenta ja el declivi del recinte i la seva ocupació pels propietaris de la població. Al segle xix s'enderroquen les restes que quedaven de la muralla i els portals.

## Referències

* 1 2 3 «Recinte murat de l'Espluga de Francolí». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 7 gener 2016].

## Enllaços externs

* «Recinte murat de l'Espluga de Francolí». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Consell Comarcal Conca de Barberà.
# Magdalena Buendelmonti

Magdalena Buendelmonti fou la dona del comte Lleonard I Tocco de Cefalònia i Zante. Era filla de Manente Buondelmonti i de Lapa Acciajouli. El 1381, a la mort del seu marit, va exercir la regència en nom del seu fill carles I Tocco fins al 1388. Va morir després del 1401.
# Tiranet de Reiser

El tiranet de Reiser (Phyllomyias reiseri) és una espècie d'ocell de la família dels tirànids (Tyrannidae).

## Hàbitat i distribució

Bosc àrid de les muntanyes, del nord-est de Veneçuela a les terres altes del sud-est del Brasil i nord-est de Paraguai.

## Referències

* ↑ «Tiranet de Reiser». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/06/2021(català)
# SONOS

SONOS, abreviatura de "silici–òxid–nitrur–òxid–silici", més precisament, "silici policristalí "—"diòxid de silici "—"nitrur de silici"—"diòxid de silici"—"silici", $^{:121}$ és una estructura de secció transversal de MOSFET (transistor d'efecte de camp d'òxid metàl·lic i semiconductor), realitzada per PCY Chen de Fairchild Camera and Instrument el 1977. Aquesta estructura s'utilitza sovint per a memòries no volàtils, com ara EEPROM i memòries flash. De vegades s'utilitza per a pantalles LCD TFT. És una de les variants CTF (charge trap flash). Es distingeix de les estructures de memòria no volàtils tradicionals per l'ús de nitrur de silici (Si₃N$_4$ o Si$_9$N$_{10}$) en lloc de "FG basat en polisilici (porta flotant)" per al material d'emmagatzematge de càrrega. $^{:Fig.1}$ Una altra variant és "SHINOS" ("silici"—"hi-k"—"nitrur"—"òxid"—"silici"), que es substitueix a la capa superior d'òxid per material d'alt κ. Una altra variant avançada és "MONOS" ("metall-òxid-nitrur-òxid-silici"). $^{:137}$ $^{:66}$ Les empreses que ofereixen productes basats en SONOS inclouen Cypress Semiconductor, Macronix, Toshiba, United Microelectronics Corporation i Floadia Arxivat 2022-11-01 a Wayback Machine. .
Una cèl·lula de memòria SONOS es forma a partir d'un transistor MOSFET de canal N de polisilici estàndard amb l'addició d'una petita part de nitrur de silici inserida dins de l'òxid de la porta del transistor. El fragment de nitrur no és conductor, però conté un gran nombre de llocs de captura de càrrega capaços de contenir una càrrega electroestàtica. La capa de nitrur està aïllada elèctricament del transistor circumdant, encara que les càrregues emmagatzemades al nitrur afecten directament la conductivitat del canal del transistor subjacent. L'entrepà d'òxid/nitrur normalment consta d'una capa d'òxid inferior a 2 nm, una capa mitjana de nitrur de silici de 5 nm de gruix i una capa superior de 5-10 nm d'òxid.

## Referències

* ↑ Micheloni, Rino. Inside NAND Flash Memories (Google Books) (en anglès). Springer Science & Business Media, 2010. ISBN 9789048194315.
* ↑ Chen, P. C. Y. IEEE Transactions on Electron Devices, 24, 5, 1977, pàg. 584–586. Bibcode: 1977ITED...24..584C. DOI: 10.1109/T-ED.1977.18783. ISSN: 0018-9383.
* ↑ Chen, S. C.; Chang, T. C.; Liu, P. T.; Wu, Y. C.; Lin, P. S. IEEE Electron Device Letters, 28, 9, 2007, pàg. 809–811. Bibcode: 2007IEDL...28..809C. DOI: 10.1109/LED.2007.903885. ISSN: 0741-3106.
* ↑ Lee, M. C.; Wong, H. Y. IEEE Transactions on Electron Devices, 60, 10, 2013, pàg. 3256–3264. Bibcode: 2013ITED...60.3256L. DOI: 10.1109/TED.2013.2279410. ISSN: 0018-9383.
* ↑ Prince, Betty. Emerging Memories: Technologies and Trends (en anglès). Springer Science & Business Media, 2007. ISBN 9780306475535.
* ↑ Remond, I.; Akil, N. Technical Note PR-TN 2006/00368, 01-05-2006.

## Vegeu també

* Flaix de trampa de càrrega
* MOSFET de porta flotant
* IGBT
* MOSFET
* Fe FET
# Pelfort II de Rabastens

Pelfort II de Rabastens co-senyor de Rabastens. Senyor de Mézens i Cahuzac Fill de Pelfort I de Rabastens Va recuperar una petita part de les terres de la seva família després de la Croada Albigesa Els seus fills van ser Pere Raimon II de Rabastens i Pelfort IV de Rabastens, que va esdevenir Cardenal nomenat pel seu amic Joan XXII

## Referències

* H.L. Rabino. La Maison de Rabastens - 1932
# Cristina Losantos

Cristina Losantos Sistach (Barcelona, 1960) és una il·lustradora catalana, llicenciada en belles Arts per la Universitat de Barcelona. El 1998 va guanyar el Segon Premio Nacional de Ilustración del Ministerio de Cultura d'España pel seu llibre El Flautista d'Hamelín i, el 2007, el Primer Premi d'Humor Gràfic Esportiu de la Fundació Catalana d'Esports.
Va començar la seva activitat com a il·lustradora professional l'any 1985, després de diversos anys dedicats a la docència. Ha treballat per a nombroses publicacions catalanes, espanyoles i europees, però destaquen les seves col·laboracions continuades al diari Avui i a les revistes infantils i juvenils Cavall Fort i El Tatano. En esta darrera, publica les aventures de Rita Pinyada.
Ha participat en nombroses exposicions individuals i col·lectives, entre les quals destaca la que va protagonitzar a la Sala Rovira de Barcelona a l'octubre de 2007.

## Llibres publicats

A la base de dades de l'Agencia Española del ISBN consten més de 170 llibres publicats amb il·lustracions de Cristina Losantos
* La llegenda de Sant Jordi. Text de Màrius Serra. Estrella Polar. 2016.
* …i ara què ve?. Text de Mercè Anguera. La Galera. 2005.
* Els somnis de l'Aurèlia. Text d'Eduard Màrquez. Cruïlla. 2003.
* Ton i Guida. Text dels germans Grimm. La Galera. 2000.
* El flautista d'Hamelín. Text de Jaume Cela. La Galera. 1997.

## Premis

* 1998 Segon Premio Nacional de Ilustración del Ministeri de Cultura d'Espanya per El flautista d'Hamelín.
* 2007 Primer Premi d'Humor Gràfic Esportiu de la Fundació Catalana d'Esports.

## Referències

* ↑ astridstavro.com, xs-cms.com | martamartinez.net |. «Fitxa d'autor "Losantos, Cristina" | Arcàdia Editorial» (en castellà), 29-09-2008. [Consulta: 15 març 2017].
* ↑ «Error interno - Ministerio de Educación, Cultura y Deporte» (en castellà). [Consulta: 15 març 2017].
* ↑ «A partir d'avui». [Consulta: 15 març 2017].
* ↑ www.argus.net. «Cavall Fort: 1051 - Entrevista Cristina Losantos». Arxivat de l'original el 2016-05-21. [Consulta: 15 març 2017].
* ↑ www.argus.net. «Tatano: 123: La Rita Pinyada [CAVALLFORT]». [Consulta: 15 març 2017].
* ↑ «Els dibuixos de Cristina Losantos a la Sala Rovira». [Consulta: 15 març 2017].
* ↑ «Base de datos de libros editados en España» (en castellà), 16-07-2013. [Consulta: 23 març 2017].
# Tàngara blau-i-negra

La tàngara blau-i-negra (Tangara vassorii) és un ocell de la família dels tràupid (Thraupidae).

## Hàbitat i distribució

Habita la selva pluvial i vegetació secundària dels Andes de Colòmbia i nord-oest de Veneçuela, cap al sud, a través de l'oest i est de l'Equador fins al nord-oest del Perú. Centre i sud-est del Perú i centre de Bolívia.

## Taxonomia

Alguns autors consideren que la població des del nord de Perú al centre de Bolívia és en realitat una espècie de ple dret:
* Tangara atrocoerulea - tàngara ventretacada.

## Referències

* ↑ tàngara blau-i-negra«Tàngara blau-i-negra». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/10/2022(català)
* ↑ J del Hoyo, NJ Collar, DA Christie, A Elliott, LDC Fishpool, P Boesman i GM Kirwan.2016. HBW and BirdLife International Illustrated Checklist of the Birds of the World. Volum 2: Passerines. Lynx Edicions and BirdLife International, Barcelona i Cambridge.
* ↑ tàngara ventretacada«Tàngara blau-i-negra». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/10/2022(català)
# Saint-Martin-Belle-Roche

Saint-Martin-Belle-Roche és un municipi francès situat al departament de Saona i Loira i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2009 tenia 1.299 habitants.

## Història

Llista dels alcaldes successius :
| Data d'elecció | Identitat |
| 1945-1950 | Albert De La Boulaye |
| 1950-1959 | Jacques Sauvageot |
| 1959-1970 | Urbain Turland |
| 1970-1985 | Claudius Berthelier |
| 1985-2008 | Albert Prost |
| 2008- | André Berthoud |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| 696 | 816 | 993 | 1.278 | 1.150 | 1.151 | 1.299 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Recipes for disaster

Recipes for disaster (Katastrofin aineksia, Receptes per al desastre) o Our year without oil (El nostre any sense petroli) és un documental de John Webster que explica la història d'una família finlandesa que intentà viure usant el mínim possible de derivats del petroli. Fou produït per la productora finlandesa Millenium Film i fou rodat entre 2004 i 2005. El documental fou estrenat al Canadà i a Espanya el 2008.
Ha estat emès a més d'una vintena de països i s'ha projectat en més de 30 festivals internacionals.

## Premis

Ha guanyat els següents premis:
* Millor documental als premis Jussi Awards del 2009
* Primer premi al 6th Planete Doc Review Film Festival a Varsòvia, Polònia, maig del 2009.
* Millor documental del 6th Green Film Festival a Seül, Corea del Sud, maig del 2009.
* Primer premi de la secció al millor film educatiu medioambiental al SunChild International Environmental Festival a Erevan, Armènia, octubre de 2009.

## Referències

* ↑ http://ftvdb.bfi.org.uk/sift/title/841344 Arxivat 2011-01-09 a Wayback Machine.
* ↑ http://www.channel4.com/programmes/our-year-without-oil/episode-guide/series-1/episode-1 Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
* ↑ http://www.millenniumfilm.fi/tbr_recipes.html Arxivat 2010-09-28 a Wayback Machine.
* ↑ https://web.archive.org/web/20080218123259/http://www.cbc.ca/passionateeyesunday/feature_170208.html
* ↑ http://www.20minutos.es/noticia/419780/0/vivir/sin/petroleo/
* ↑ http://www.elmundo.es/elmundo/2008/10/14/television/1224007687.html
* ↑ http://www.kulttuurivienti.fi/news.php?aid=15374&k=-3
* ↑ http://www.imdb.com/title/tt0892773/awards
* ↑ http://www.imdb.com/event/ev0000380/2009
* ↑ http://www.ses.fi/en/film.asp?id=778 Arxivat 2011-03-03 a Wayback Machine.
* ↑ http://www.finnguide.fi/events/artdetail.asp?a=9502%5BEnllaç+no+actiu%5D

## Enllaços externs

* Proposta didàctica del documental Arxivat 2010-06-13 a Wayback Machine. (castellà)
# Al Khalfia

Al Khalfia (àrab الخالفية) és una comuna rural de la província de Fquih Ben Salah de la regió de Béni Mellal-Khénifra. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 15.451 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Tour de Flandes 2009

El Tour de Flandes 2009 és la 93a edició del Tour de Flandes. Es disputà el 5 d'abril del 2009 entre Bruges i Meerbeke, amb una llargada de 259,7 km. El recorregut incloïa disset cotes, entre les quals els cèlebres Oude Kwaremont, Koppenberg i Muur-Kapelmuur.
Els principals favorits per a obtenir la victòria final eren Filippo Pozzato (recent vencedor de l'E3 Prijs Vlaanderen i una etapa dels Tres dies de La Panne), Tom Boonen (vencedor del 2005 i 2006), Stijn Devolder (vencedor del 2008), Nick Nuyens (segon el 2008) i Heinrich Haussler (segon a la Milà-Sanremo, quart a la Dwars door Vlaanderen, i altres bons resultats en aquest 2009).
Finalment el vencedor final fou el belga Stijn Devolder, que s'imposà en solitari amb 59" de diferència respecte a l'alemany Heinrich Haussler i el també belga, Philippe Gilbert, que encapçalaven el gran grup. Devolder s'imposà després d'escapar-se dels seus companys d'escapada, Manuel Quinziato, Sylvain Chavanel i Preben van Hecke, durant l'ascens a la penúltima de les dificultats, el Muur-Kapelmuur.
Durant la disptua de la cursa Chente García Acosta patí una caiguda que li provocà una fractura del radi del braç esquerre.

## Classificació general

| | Ciclista | Equip | Temps |
| 1 | Stijn Devolder | Quick·Step - Innergetic | 6h 01' 04" |
| 2 | Heinrich Haussler | Cervélo TestTeam | + 59" |
| 3 | Philippe Gilbert | Silence-Lotto | m. t. |
| 4 | Martijn Maaskant | Garmin-Slipstream | m. t. |
| 5 | Filippo Pozzato | Team Katyusha | m. t. |
| 6 | Matti Breschel | Team Saxo Bank | m. t. |
| 7 | Marcus Burghardt | Team Columbia-High Road | m. t. |
| 8 | Björn Leukemans | Vacansoleil | m. t. |
| 9 | Martin Elmiger | Ag2r-La Mondiale | m. t. |
| 10 | Bert de Waele | Landbouwkrediet | m. t. |

## Referències

* ↑ Chente García se rompe el brazo en Flandes (castellà)

## Enllaços externs

* Web oficial
# Clatrodes

Clatrodes és un gènere d'arnes de la família Crambidae. Conté només una espècie, Clatrodes squaleralis, que es troba a Madagascar.

## Referències

* ↑ «GlobIZ search». [Consulta: 23 desembre 2018].
* ↑ Afro Moths
# Pelfort de Rabastens

Pelfort I de Rabastens fou el senyor més important de Rabastens i cavaller. Fill de Pere Raimon I de Rabastens Casat amb Oliva de Foix, filla d'Esclarmonda de Foix
Primera documentació escrita del patronímic Pelfort. El 1211 es posa sota la protecció del comte Ramon VI de Tolosa i participa en totes les accions militars, especialment al setge de Tolosa pels croats contra els càtars el 1211 i 1219 i a la batalla de Muret; és un dels senyors occitans que surt a la Cançó de la Croada de Guillem de Tudela quan es parla d'ell com "le sage, l'avenant et l'adroit". Va ser el constructor del Castell de Mézens per defensar-se de Simó de Montfort.
El seu escut d'armes, coincideix curiosament amb el d'Escòcia, a partir del contemporani Guillem I d'Escòcia Als "Cahiers de Bernard Caux" de la Biblioteca Nacional de Paris, inquisidor, surt citat com a càtar molt important junt amb la seva dona Oliva i la sogra Esclarmonda de Foix. El seu germà, Raimon de Rabastens, era el bisbe de Tolosa al començar la Croada Albigesa.
Inclòs a la llista dels faidits, és a dir noblesa occitana-catalana declarada com heretge càtar. Després dels inicis de la croada, com tots els proscrits, va haver de fugir amb el saqueig de les seves terres i persecució, alguns a la Llombardia contrària al Papa, d'altres travessant els Pirineus simulant tractar-se de catòlics amagats pels comtes catalans, companys d'armes i amb qui els unien forts llaços familiars. Pelfort surt referenciat a la conquesta de Mallorca el 1229 acompanyant Jaume I el Conqueridor i per edat només pot ser ell.

## Referències

* H.L. Rabino. La Maison de Rabastens - 1932
* Cançó de la croada. Guillem de Tudela
# Ctenomys roigi

Ctenomys roigi és una espècie de mamífer rosegador de la família dels ctenòmids. És endèmic de la província de Corrientes (Argentina), on viu a prop del riu Paranà. El seu hàbitat natural són les dunes i les ribes de rius. Està amenaçat per la mida petita de la seva distribució, que cobreix menys de 100 km².
Aquest tàxon fou anomenat en honor del naturalista argentí Virgilio Germán Roig.

## Referències

* ↑ Bidau, C.; Lessa, E.; Ojeda, R. Ctenomys roigi. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 5 febrer 2015.
* ↑ Beolens, B.; Watkins, M.; Grayson, M. The Eponym Dictionary of Mammals (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2009, p. 346. ISBN 978-0801893049.
# Sarmiento (cràter)

Sarmiento és un cràter d'impacte en el planeta Mercuri de 95 km de diàmetre. Porta el nom de l'escriptor argentí Domingo Faustino Sarmiento (1811-1888), i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1979.

## Referències

* ↑ «Sarmiento». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey, 13-10-2016. [Consulta: 31 maig 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Mercuri
# Alajeró

Alajeró és un municipi de l'illa de La Gomera, a les illes Canàries. Els principals nuclis de població són Alajeró casco, Playa Santiago, Targa, Antoncojo, Imada i Arguayoda.
Els penya-segats d'Alajeró constituïxen un lloc d'interès científic, on habiten espècies endèmiques amenaçades i protegides. L'àguila pescadora té aquí una zona de nidificación. Al sud d'aquests penya-segats es troba el Monument Natural de La Caldera, exponent del volcanismo més recent de La Gomera. També en els termes d'aquest municipi es troba el Paisatge Protegit d'Orone.
El barranc de Santiago separa al municipi de San Sebastián de la Gomera, i desemboca a Platja Santiago, poble pesquer que s'ha convertit en un dels punts de desenvolupament turístic de La Gomera. Altres platges a esmentar de Alajeró són la d'Erese i la de La Negra. Alguns edificis a destacar són l'església de San Salvador i l'Ermita de La nostra Senyora del Buen Paso. A mitjan setembre té lloc la festa en el seu honor, tenint lloc, amb manifestacions del folklore gomero, les processons de baixada el 14 i la de pujada el 15. En aquest municipi es troba l'aeroport de La Gomera.

## Població

| Any | Població | Densitat |
| 1991 | 1143 | 23,12 hab/km² |
| 1996 | 1155 | 23,37 hab/km² |
| 2001 | 1465 | 29,64 hab/km² |
| 2002 | 1533 | 31,01 hab/km² |
| 2003 | 1726 | 34,92 hab/km² |
| 2004 | 1894 | 38,32 hab/km² |
# Thalassoma virens

Thalassoma virens és una espècie de peix de la família dels làbrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 30 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a les Illes Revillagigedo.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Gilbert, C. H. 1890. A preliminary report on the fishes collected by the steamer Albatross on the Pacific coast of North America during the year 1889, with descriptions of twelve new genera and ninety-two new species. Proceedings of the United States National Museum v. 13 (no. 797): 49-126.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A.: The World Encyclopedia of Fishes, 2a edició, Londres: Macdonald (1985).