OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Copa del Món de Ral·lis Raid 2016

La Copa del Món de Ral·lis cross-country 2016 fou la 24a edició de la Copa del Món d'aquesta competició. Com en anys anteriors, l'especialitat, a part de la classificació general, els vehicles es divideixen en diverses categories: T1 Prototipus de fàbrica, T2 Vehicles basats en cotxes de sèrie, T3 Prototipus lleugers tipus buggy i T4 Camions. La FIA premia com a campions de la Copa del Món als líders de la classificació de pilots, copilots i equips, en les diverses categories.

## Proves

Les curses coincideixen normalment amb les de la Copa del Món de Bajas i el Campionat del Món de Ral·lis Cross-Country de motociclisme.
| Cursa | Dates | Ral·li | Guanyador |
| 1 | 19–22 Febrer | Northern Forest | Maris Neiksans (Volkswagen) |
| 2 | 3-7 Abril | Abu Dhabi Desert Challenge | Nasser Al-Attiyah (Toyota) |
| 3 | 17–22 Abril | Sealine Cross-Country Rally | Nasser Al-Attiyah (Toyota) |
| 4 | 23–26 Juny | Italian Baja | Nasser Al-Attiyah (Toyota) |
| 5 | 22–24 Juliol | Baja España-Aragón | Nasser Al-Attiyah (Toyota) |
| 6 | 11–14 Agost | Hungarian Baja | Mikko Hirvonen (Mini) |
| 7 | 25–28 Agost | Baja Poland | Nasser Al-Attiyah (Toyota) |
| 8 | 1–7 Octubre | OiLibya Rally du Maroc | Nasser Al-Attiyah (Toyota) |
| 9 | 27–29 Octubre | Baja de Portalegre 500 | Ricardo Porém (Mini) |

## Classificació general

| Posició | 1r | 2n | 3r | 4t | 5è | 6è | 7è | 8è | 9è | 10è |
| Punts | 25 | 18 | 15 | 12 | 10 | 8 | 6 | 4 | 2 | 1 |
| Punts extres als primers de cada categoria | 5 | 3 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
| Les curses anomenades cross-country tenen el doble de puntuació que les anomenades Bajas |||||||||||
| Pos | Pilot | Cotxe | Punts |
| 1 | Nasser Al-Attiyah | Toyota | 270 |
| 2 | Vladimir Vasiliev | Mini | 106 |
| 3 | Yazeed Al-Rajhi | Mini | 92 |
| 4 | Mikko Hirvonen | Mini | 78 |
| 5 | Carlos Sainz | Peugeot | 63 |
| 6 | Marek Dąbrowski | Toyota | 56 |
| 7 | Bryce Mencies | Mini | 55 |
| 8 | Jakub Przygonski | Mini | 52 |
| 9 | Ricardo Porém | Mini | 42 |
| 10 | Aron Domzala | Polaris | 42 |
Guanyadors per categories
| Categoria | Pilot | Copilot | Equip guanyador |
| T1 | Nasser Al-Attiyah (Toyota) | Mathieu Baumel (Toyota) | Nasser Saleh Al-Attiyah Team (Toyota) |
| T2 | Adel Hussain Abdulla (Nissan Patrol) | Sébastien Delaunay (Toyota Land Cruiser) | 4WD Jaton Racing (Toyota Land Cruiser) |
| T3 | Aron Domzala (Polaris) | Szymon Gospodarczyk (Polaris) | Aron Domzala Team (Polaris) |
| 2 rodes motrius | Mathieu Serradori (SMG) | | X-Raid Team (CBRA) |

## Referències

* ↑ http://www.fia.com/events/world-cup-cross-country-rallies/season-2016/world-cup-cross-country-rallies
* ↑ http://www.fia.com/events/world-cup-cross-country-rallies/season-2016/classifications
# Isabel dels Baus

Isabel dels Baus (Minervino Murge, 24 de juny de 1468 $^{(Gregorià)}$ - Ferrara, 22 de maig de 1533 $^{(Gregorià)}$) també coneguda com a Elisabet dels Baus, va ser una aristòcrata italiana, reina consort de Nàpols. També va ser suo iure duquessa d'Àndria i de Venosa i princesa d'Altamura.
Va ser promesa de Francesc de Nàpols, duc de Calàbria i fill hereu de Ferran I de Nàpols; però mort aquell, fou casada amb un germà seu, Frederic, que esdevindria Frederic III de Nàpols. Quan el seu regne va ser ocupat per Ferran II de Catalunya-Aragó, va seguir el seu marit al seu exili de França i, un cop vídua el 1504, va tornar a viure a Itàlia, a la cort dels Este.
Va ser mare de Ferran d'Aragó, duc de Calàbria.

## Referències

* 1 2 «Isabel dels Baus». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Ivan Iegórovitx Popov

Ivan Iegórovitx Popov (Txerkessk, 1859 - 1917), rus: Иван Егорович Попов, fou un compositor rus.
Estudià a l'escola filharmònica de Moscou, i fou director de l'Escola de la Societat Imperial de Música de Stàvropol des de 1900.
Entre les seves composicions, hi figuren: una Simfonia, Rapsòdia armènia, Suite oriental, Danses espanyoles, un poema simfònic, una obertura per a Ivan el terrible, i un Andante religioso per a orquestra d'arc, arpa i harmònium.

## Referències

* ↑ (rus) Ставропольский краевой колледж искусств (ул. Г. Голенева)

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa, vol. 46, pàg. 444. (ISBN-84-239-4546-4)
* Biografia a dic.academic.ru (rus)
* Biografia Arxivat 2022-11-02 a Wayback Machine. a 1urok.ru (rus)
* (rus) Khikhlina I.G. Основные тенденции развития музыкальной культуры г.Ставрополя// Butlletí de la Universitat Estatal de Stàvropol - número 13. -1998.- P.133
* (rus) Ovanessov B. T. "Армянская община города Ставрополя". Stàvropol, 2005
# Iemva

Iemva (en rus Емва) és una ciutat russa a la República de Komi, es troba a la riba del riu Vym a 130 km al nord-est de Siktivkar. Segons el cens de 2010 tenia 14.574 habitants.
Va ser fundada com un assentament de l'estació de tren de Kniajpogost, la qual obrí el 1942. Va obtenir el títol de ciutat i reanomenada Jeleznodorojni el 1941. Des de 1985, té el nom de Iemva, que és el nom local del riu Vim.
# Rafael Terol Aznar

Rafael Terol Aznar (Alcoi, 1916 - 3 d'octubre de 2009) va ser un polític i empresari valencià. Es llicencià en dret a la Universitat de València el 1935 i des de 1943 exercí com a advocat, alhora que ha treballat en el sector tèxtil. Durant el franquisme fou degà del Col·legi d'Advocats d'Alcoi, president del Sindicat Tèxtil Provincial, directiu de la Mútua de Llevant, de l'Associació Sant Jordi i del Club Esportiu Alcoià i conseller de la Caixa d'Estalvis de la Mediterrània.
El 1975 fou nomenat alcalde d'Alcoi i diputat provincial, i des del seu càrrec impulsà la Unió de Municipis de la Muntanya i defensà l'estatut valencià. El 1977 va ingressar a la Unió Democràtica del País Valencià (UDPV) i dimití com a alcalde per a presentar-se com a senador a les eleccions generals espanyoles de 1977, però no fou escollit. Durant l'etapa preautonòmica fou diputat per la UCD a les Corts Valencianes. Posteriorment deixà la política i tornà al món empresarial.
El 2000 era president de l'empresa Manufacturas Estambre, vicepresident del Consell Territorial valencià de Caixa Mediterrani i de l'Associació d'Empresaris Tèxtils de València. El 2002 va rebre la Medalla al Mèrit del Treball.
Va ser conseller de l'Institut Tecnològic Tèxtil - AITEX i fundador de la Fira Textilhogar.

## Obres

* Régimen jurídico de sociedades anónimas (1952)
* Un alcalde para la transición (memòries)

## Referències

* Biografies de polítics valencians Arxivat 2009-09-20 a Wayback Machine.
* Concessió de la Medalla al Treball
# Iniistius verrens

Iniistius verrens és una espècie de peix de la família dels làbrids i de l'ordre dels cipriniformes que es troba des del Japó fins a Taiwan.

## Referències

* ↑ BioLib
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Jordan, D. S. & B. W. Evermann. 1902. Notes on a collection of fishes from the island of Formosa. Proceedings of the United States National Museum v. 25 (no. 1289): 315-368.
* Masuda, H., K. Amaoka, C. Araga, T. Uyeno i T. Yoshino, 1984. The fishes of the Japanese Archipelago. Vol. 1. Tokai University Press, Tokyo, Japan. 437 p. (text)
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Forrest Lamont

Forrest Lamont (26 de gener de 1881 - Chicago, 17 de desembre de 1937) va ser un cantant canadenc d'òpera (tenor) i professor de cant.
Lamont va créixer a Chicopee, Massachusetts, on va tenir classes de música i va cantar en cors de l'església. Va continuar la seva formació a França, Itàlia i Alemanya i va debutar com a cantant d'òpera al "Teatro Adriano" de Roma el 1914 al Poliuto de Gaetano Donizetti. El mateix any, va aparèixer com a convidat a Moscou, després es va comprometre a Itàlia, Viena i Budapest.
El 1916 es va convertir en membre de la Companyia Cívica d'Opera Cívica de Cleofonte Campanini, de la qual fou membre fins al 1930. Aquí va tenir l'oportunitat de participar en estrenes d'òperes americanes com Azora, the Daughter of Montezuma d'Henry Kimball Hadley, i Arthur Nevins, Daughter of the Forrest. Va cantar de William Franke Harlings Light From St. Agnes i The Echo de Frank Patterson, i va aparèixer a Nova York al costat d'Amelita Galli-Curci a Linda di Chamounix de Donizetti.
El repertori de Lamont també incloïa òperes de Wagner i també òperes italianes i franceses (entre les quals Rodolfo a La Bohème, Radames a Aïda i Edgardo a Lucia di Lammermoor). Un dels seus més grans èxits va ser la seva aparició com a Gennaro a I gioielli della Madonna d'Ermanno Wolf-Ferrari (1921) al costat de Giacomo Rimini i Rosa Raisa.
A més dels compromisos als Estats Units (per exemple a l'Òpera cívica de Cincinnati), Lamont va realitzar visites internacionals per a concerts. a través del Carib i Amèrica del Sud. Després de retirar-se de l'escenari d'òpera, va treballar com a professor de cant a Chicago, on va tenir entre les seves alumnes la famosa Vivian Della Chiesa.

## Enllaços externs

* (alemany)
* (francès)
* Michael F. Bott, “Forrest Lamont,” The Record Collector, Volum 48 No. 3 (Setembre 2003) p. 231.
# Província de Berrechid

La província de Berrechid (en àrab إقليم برشيد, iqlīm Barraxīd; en amazic ⵜⴰⵙⴳⴰ ⵏ ⴱⴰⵔⵛⵉⴷ) é és una de les províncies del Marroc, fins 2015 part de la regió de Chaouia-Ouardigha i actualment de la de Casablanca-Settat. Té una superfície de 2.530 km² i 484.518 habitants censats en 2014. La capital és Berrechid.

## Geografia

Situada a la plana de la Chaouia, limita al nord amb la regió de Gran Casablanca, a l'oest amb la província d'El Jadida, al sud amb la província de Settat i a l'est amb la província de Benslimane.

## Divisió administrativa

La província de Berrechid consta de 6 municipis i 16 comunes:
| Nuclis de població | Habitants | Habitants |
| Nuclis de població | 2 setembre 1994 | 2 setembre 2004 |
| Berrechid (M) | 57.387 | 92.822 |
| El Gara (M) | 16.805 | 19.099 |
| Deroua (M) | 10.266 | 21.794 |
| Had Soualem (M) | 10.311 | 18.126 |
| Oulad Abbou (M) | 10.019 | 10.748 |
| Sidi Rahal Chatai (M) | 9.743 | 13.687 |
| Sahel Oulad H'Riz | 29.721 | 32.769 |
| Laghnimyine | 16.344 | 16.191 |
| Soualem Trifiya | 14.524 | 20.598 |
| Ouled Ziyane | 9.471 | 14.151 |

## Referències

* ↑ Mohamed, Fedali «Dépollution de la zone industrielle de Berrechid : Une dynamique citoyenne au service de la population et de l'environnement». L'Opinion [Marroc], avril 2011 [Consulta: 30 abril 2012].
* ↑ «Cens general de població 2004» ( PDF) (en (francès)). Arxivat de l'original el 2010-06-01. [Consulta: 10 juliol 2016].
# Arne (Tessàlia)

Arne (en grec antic Ἄρνη) era la ciutat principal dels beocis que vivien a l'antiga Tessàlia.
Es deia que el seu nom derivava d'Arne, la filla d'Èol, segons Pausànias. Es creia que la ciutat va ser fundada tres generacions abans de la guerra de Troia. Segons Tucídides, els beocis van ser expulsats d'Arne pels tessalis seixanta anys després de la guerra de Troia i es van establir al país que es va anomenar Beòcia per ells i on van fundar la ciutat d'Arne. Però altres autors, com ara Estrabó, inverteixen l'ordre dels esdeveniments, i diuen que l'Arne de Tessàlia va ser fundada pels beocis, que havien estat expulsats del seu país pels pelasgs. Esteve de Bizanci deia que més tard la ciutat de Cièrion es va construir al lloc on hi havia hagut Arne, cosa que va ser acceptada per William Smith al segle xix. Altres autors situen Arne en un lloc proper, però no a Cièrion.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Arne». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 3 gener 2021].
# El Regne de Flora

El Regne de Flora és una pintura barroca de 1631, obra de Nicolas Poussin.
S'inspira en les "Metamorfosis" i els "Fasti" d'Ovidi i en l'obra del seu antic protector, el Cavaliere Marino, encara que amb summa llibertat. Poussin va combinar els antics contes de Grècia i Roma, ja que els personatges estan dibuixats de tots dos.

## Descripció del quadre

A l'extrem esquerre veiem el guerrer Ajax, rei de Salamina i heroi de la guerra de Troia, que nu i cobert amb un casc d'or se suïcida llançant-se sobre la seva espasa. A la dreta, Narcís contempla la seva pròpia imatge en una àmfora plena d'aigua, que sosté una nimfa de nom dubtós, però que sens dubte representa l'aigua com a element de vida per a les flors. Després de Narcís es troba Clitia, el tornassol, que es torna cap al cel, cap al seu estimat Apol·lo, que solca els aires al seu carro solar. A la dreta de la composició es troben Crocus i Smilax, és a dir, l'enfiladissa, per la qual cosa Poussin els representa abraçats. A la seva esquena apareix Adonis caçador, al costat dels seus gossos, ferit a la cuixa esquerra, de la sang de la qual brolla l'anemona. Darrere seu, Jacinto ferit observa com la seva sang dona lloc a la flor que porta el seu nom. Al costat de tots aquests personatges veiem tres déus: En primer lloc, i ocupant el centre de la composició, com correspon al tema, a la mateixa Flora, dansant i escampant flors. En segon lloc, el déu Príapo, a l'esquerra, de perfil, com a déu de la fertilitat. Finalment apareix Apol·lo, al cel, que, com a déu solar, és font de vida per a les flors i plantes. És, doncs, una al·legoria del retorn anual de la vida, de la resurrecció. Tot i el tràgic de les històries d'aquests personatges, que també es relacionen de forma directa amb la mort, Poussin, en una composició estructurada en una elegant corba ondulada, en primer terme, emmarcada en una elegant pèrgola, darrere, ha representat en una harmònica escena la joia de viure. La paleta és càlida, amb una llum suau que realça el to nacrat dels cossos.
A més, l'obra que porta un altre nom, traduïda com a "la transformació de colors", té una referència òbvia al poema de gairebé el mateix nom de l'antic poeta romà.
Cada secció del llenç és una història separada, com a regla, tràgica. Això és el que atrau la imatge: es recopila, com un mosaic, de mites, sense saber el contingut del qual és impossible tenir una idea sobre la idea de l'obra en conjunt.

## Referències

* ↑ «Gemäldegalerie Alte Meister: Poussin Puschkin». [Consulta: 13 octubre 2022].
* ↑ de., S***, M.. Les amours de Laïs : histoire grecque. Par M. de S***.. Chez Jean Nourse, 1765.
# Iuri Bakarinov

Iuri Bakarinov (Moscou, 8 de maig de 1938) és un atleta rus, ja retirat, especialista en el llançament de martell, que va competir sota bandera de la Unió Soviètica durant les dècades de 1950 i 1960.
El 1964 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Tòquio, on fou cinquè en la prova del llançament de martell del programa d'atletisme.
En el seu palmarès destaca una medalla de bronze al Campionat d'Europa d'atletisme de 1962, rere Gyula Zsivótzky i Aleksey Baltovskiy, una medalla de bronze a les Universíades de 1965 i el campionat soviètic de 1964.
Una vegada retirat va exercir d'entrenador.

## Millors marques

* Llançament de martell. 69,55 metres (1964)

## Referències

* ↑ «Olympedia – Yury Bakarinov». [Consulta: 6 octubre 2022].
* ↑ «Berlín 2018 Leichtathletik - EM Statistics Handbook» p. 519. European Athletics, 14-09-2019. Arxivat de l'original el 2019-09-14. [Consulta: 3 octubre 2022].
* ↑ «World Student Games (Universiade - Men)». [Consulta: 6 octubre 2022].
* ↑ «Soviet Championships». [Consulta: 6 octubre 2022].
* ↑ «Все­рос­сийс­кая федерация легкой атлетики | Поздравляем Юрия Михайловича Бакаринова!» (en rus). [Consulta: 6 octubre 2022].
* ↑ «Track and Field Statistics». [Consulta: 6 octubre 2022].
# Intel·ligència lingüística

La intel·ligència lingüística és la capacitat d'utilitzar les paraules de manera efectiva en escriure o parlar. Descriu la capacitat sensitiva en el llenguatge parlat i escrit, l'habilitat per a aprendre idiomes, comunicar idees i aconseguir objectius usant la capacitat lingüística. Aquesta intel·ligència inclou també l'habilitat d'usar efectivament el llenguatge per a expressar-se retòricament o potser poèticament. Aquesta intel·ligència és normal en escriptors, poetes, advocats, líders carismàtics i altres professions que utilitzen, sobre altres habilitats, la de comunicar-se. La intel·ligència lingüística es reconeix com una aptitud humana de llarg estudi. La psicologia evolutiva ha demostrat com l'ésser humà adquireix habilitats per a comunicar-se en forma efectiva d'una manera ràpida. Donat això, la intel·ligència lingüística es desenvolupa amb facilitat en persones amb capacitats cognitives eminentment normals. Així mateix, els mecanismes de processament d'informació associats amb aquesta intel·ligència es veuen afectats amb facilitat quan el cervell pateix algun dany. La comunicació amb les altres persones és important, i aquesta intel·ligència és necessària si es vol obtenir un bon acompliment en el camp social. Disciplines com l'oratòria, la retòrica i la literatura ajuden a desenvolupar-la, perfeccionar i enriquir-la.

## Vegeu també

* Intel·ligència emocional.
* Teoria de les intel·ligències múltiples.

## Nota

* ↑ Juan Rodríguez. Literatura espanyola contemporània: materials auxiliars, textos i documents. Univ. Autònoma de Barcelona, 1995, p. 52–. ISBN 9788449004490.
# Iniistius twistii

Iniistius twistii és una espècie de peix de la família dels làbrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 20 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al Japó i Indonèsia.

## Referències

* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Bleeker, P. 1856. Zevende bijdrage tot de kennis der ichthyologische fauna van Ternate. Natuurkd. Tijdschr. Neder. Indië v. 10: 357-386.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Masuda, H., K. Amaoka, C. Araga, T. Uyeno i T. Yoshino, 1984. The fishes of the Japanese Archipelago. Vol. 1. Tokai University Press, Tokyo, Japan. 437 p. (text)
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Equip Terminal de Dades

Un equip terminal de dades (ETD, de l'anglès data terminal equipment) és qualsevol equip informàtic que sigui receptor o emissor final de dades.
És un component del circuit de dades que fa de font o destí de la informació. La característica que defineix un ETD no és l'eficiència ni la potència de càlcul, sinó la funció que realitza: ser origen o destí en una comunicació.
Un ETD font normalment conté la informació emmagatzemada en un dispositiu de memòria principal permanent (que es modifica sense un flux electrònic continu).
Un ETD destinació rep una informació o dades de manera directa o indirecta, sense alterar el contingut de la informació durant el procés.
Un exemple d'ETD és un terminal, una impressora o un ordinador.

## ETCD

Quan l'equip que participa en la comunicació entre dos dispositius no és receptor final ni l'emissor original de les dades que formen part d'aquesta comunicació, s'anomena equip terminal del circuit de dades (ETCD). Un exemple d'ETCD és un mòdem.
# Província de Bilecik

Bilecik és una província situada al mig-oest de Turquia. Limita a l'oest amb Bursa amb Kocaeli i Sakarya al nord, amb Bolu a l'est, Eskişehir al sud-est i Kütahya al sud. Ocupa una extensió de 4.307 km². La població és de 202.061 habitants. La majoria de la província restà dins de la Regió de la Màrmara, però les parts orientals dels districtes de Gölpazarı i Söğüt i els districtes d'İnhisar and Yenipazar restaren dins de la Regió de la Mar Negra. Algunes parts més petites del sud-est de Bozüyük quedaren incloses a la Regió d'Anatòlia Central i una petita part del sud-oest de Bozüyük restà en la Regió de l'Egeu.

## Districtes

La província de Bilecik es divideix en 8 districtes:
* Bilecik
* Bozüyük
* Gölpazarı
* İnhisar
* Osmaneli
* Pazaryeri
* Söğüt
* Yenipazar

## Història

La regió ja estava habitada en una època tan antiga com el 3000 aC i formava part del territori controlat per civilitzacions notables, com ara els hitites (1400-1200 aC), el frigis (1200-676 aC), lidis (595-546 aC), perses (546-334 aC), romans (74-395) i romans d'Orient (395 fins a finals del segle xiii, amb dues breus ocupacions dels omeies enmig).
La regió també conté Söüt, la petita ciutat on va ser fundat el 1299 l'Imperi Otomà, i és una font important de troballes arqueològiques i culturals.

## Llocs d'interès

Un lloc d'interès a Söğüt és el Museu Etnogràfic.
El poble de Bilecik és famós per les seves nombroses cases típiques turques, actualment restaurades.
Alguns altres llocs d'interès en la província són: Les mesquites d'Osman Gazi i Orhan Gazi, els mausoleus de Seyh Edebali i Mal Hatun, la mesquita de Köprülü Mehmet Pasha, Köprülü Caravanserai, també conegut com a Vezirhan, les tombes Kaplikaya, la mesquita Rüstem Pasha i el Pavelló Gülalan.

## Enllaços externs

* Província de Bilecik - Lloc web oficial
# Cum Multa

Cum Multa sobre la situació a Espanya és una encíclica promulgada pel Papa Lleó XIII el 8 de desembre de 1882, i dirigida als arquebisbes, bisbes i d'altres dignataris espanyols.

## Context polític

El 1880 s'inicià a Espanya la restauració del regnat dels Borbons mitjançant el rei Alfons XII, que estableix una nova constitució i que nega l'accés al poder als carlins, als republicans i als reaccionaris. Al costat del rei es trobava el seu mentor, Antonio Cánovas del Castillo, qui fundà el Partit Conservador, que alternaria el poder amb el Partit Liberal.

## L'encíclica

A causa del temor de l'església espanyola de quedar esclafada entre les parts, Lleó XIII es dirigí amb aquesta encíclica als espanyols: al seu discurs de benvinguda, elogia la nació espanyola com a guardiana lleial de la fe catòlica. La seva devoció a la Santa Seu i els testimonis repetits demostraven la valentia amb la qual Espanya defensava l'Església.
Però ara, afirma, mostrà signes de desacord, instant-se a la unitat de l'Església i critica la nova constitució, que busca la separació de l'Església i l'estat. Els conflictes polítics violents poden provocar incidents violents, i la resistència cristiana ha de consolidar la unitat de l'Església. Lleó XIII, com a Pontífex Romà, posa de relleu les tasques específiques que ha donat als bisbes com a representant de Déu i els exhorta a fer una exhortació de la fe cristiana a les seves diòcesis. En la seva expressió final, envia a tots els "germans consagrats a Déu" el missatge de l'Evangeli i els desitja el poder i la força per la defensa de la fe.

## Enllaços externs

* Text de l'encíclica (anglès)
* Text de l'encíclica (italià)
# El Regne de Déu és dins vostre

El Regne de Déu és dins vostre (en rus previ a la reforma: Царство Божіе внутри васъ; en rus posterior a la reforma: Царство Божие внутри вас) escrit per Lev Tolstoi. És un tractat filosòfic anarquista cristià, el llibre es va publicar per primera vegada a Alemanya el 1894 després de ser prohibit al seu país natal, Rússia. És la culminació de 30 anys de pensament de Tolstoi, i planteja una nova organització de la societat basada en una interpretació del cristianisme centrada en l'amor universal.
El Regne de Déu és dins vostre és un text clau per als defensors tolstoians de la no-violència, de la resistència no-violenta i del moviment anarquista cristià.

## Referències

* ↑ Donna Tussing Orwin. The Cambridge Companion to Tolstoy. Cambridge University Press, 2002. ISBN 0-521-52000-2.
* ↑ Christoyannopoulos, Alexandre. Christian Anarchism: A Political Commentary on the Gospel. Exeter: Imprint Academic, 2010, p. 19. «[Tolstoy] wrote countless essays and books on the topic, but the most often cited one among anarchists is The Kingdom of God Is within You.»