OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Francesc Xavier Vergés i Codinach

Francesc Xavier Vergés i Codinach (Torelló, 1881-1927) fou un farmacèutic català. Estudià el batxillerat a Vic i la carrera de farmàcia a Barcelona. Cap a l'any 1904, a la farmàcia familiar de Torelló, començà a treballar en els preparats que farien famosa la farmàcia Vergés. L'“Emulsió Vergés” (1906) es preparava a base d'oli de fetge de bacallà, bàlsam de tolú i lactofosfat de calç, era utilitzada per al tractament de la tuberculosi, i distribuïda arreu pel representant Dalmau Olivares. L'any 1916 comercialitzava el “Cafeïnol Vergés”, un antineuràlgic que també gaudí d'una gran requesta. Va ser un gran amant de les arts. Impulsà les festes verdaguerianes i mantingué un viva relació amb l'arquitecte Josep Maria Pericas i Morros i un bon nombre de personalitats de la política, sobretot els diputats a corts per la comarca Ròmul Bosch i Lluís Pericas, i Enric Prat de la Riba. També va ser alcalde de Torelló, el 1912, i impulsor de la Lliga del Bon Mot amb la prohibició de la blasfèmia. Va fer restaurar les fonts de Rocaprevera i Puig-roví. Presidí la societat “La Barretina Torellonenca”, l'any 1908, i va ser soci del casino “La Constància”.

## Bibliografia

* Salarich i Torrents, Miquel S.; Ylla-Catalài Genís, Miquel «Vigatans il·lustres». Osona a la Butxaca. Patronat d'Estudis Osonencs [Vic], 1983, pàg. 5-6..
* Bernat, Pasqual Osona a la Butxaca. Patronat d'Estudis Osonencs [Vic], 2010, pàg. 28..
* Roviró i Alemany, Ignasi «Diccionari de filòsofs, teòlegs i mestres del seminari de Vic (1749 – 1968). Temple Romà». Osona a la butxaca. Patronat d'Estudis Osonencs [Vic], 2000, pàg. 22 – 23.
# Alessio Prati

Alessio Prati (Ferrara, 19 de juliol de 1750 - Ferrara, 17 de gener de 1788) va ser un mestre de capella i compositor; especialment d'òperes.
Fill de Giuseppe i de Rosalba Finotti, amb dues germanes, Alessio Prati va rebre els primers rudiments musicals del seu pare, empleat a les duanes de Ferrara i aficionat a la música, després de Pietro Marzola, mestre de capella de la Catedral. En morir el seu pare, va ser nomenat "Oficial de 'Forestieri" a la porta de S. Paolo, però les seves funcions van ser confiades al seu oncle Francesco. Després fou mestre de capella d'Udine, i el 1767 va traslladar-se a París, on va ser director de la capella de música del duc de Penthièvre.
Més tard va passar a Sant Petersburg, visità Alemanya i, per fi, va retornar a la seva pàtria, on va ser nomenat mestre de capella del rei de Sardenya.
A més de diverses obres per a piano i violí i per a arpa, un concert per flauta, etc., i de diverses melodies italianes, va compondre les òperes:
* Ecole de jeunesse (París);
* Armida abbandonata (Múnic, 1784);
* L'Olimpia (Nàpols, juny de 1786)
* L'Ifigenia in Aulide (Florència, 1787);
* Demofoonte (Venècia, 1787)
* La vendetta di Nino o La morte di Semiramide (Pàdua, 1790);

## Referències

* ↑ (Ferrara, Arxiu Històric Municipal, Fondo Patrimonial, bb. 384, f. 6b, 360, f. 6).
* ↑ (amb retoc de Joseph Haydn, Hob. XXXIc: 15; vegeu Bartha - Somfai, 1960)

## Bibliografia

* Camilo Laderchi, Notizie biografiche intorno alla vita di A. Prati (Ferrara, 1825).

## Enllaços externs

* https://www.treccani.it/enciclopedia/alessio-prati_%28Dizionario-Biografico%29/
# Bjørn Borgen

Bjørn Borgen (Fredrikstad, 22 de setembre de 1937- ibídem, 18 de novembre de 2015) va ser un futbolista noruec que jugava en la demarcació d'extrem dret. Va jugar un total de 35 partits amb la selecció de futbol de Noruega. Va debutar el 12 de juny de 1957 contra Hongria en un partit de classificació per a la Copa Mundial de Futbol de 1958. A més va disputar la classificació per l'Eurocopa 1960, la classificació pels Jocs Olímpics de Roma 1960, classificació per a la Copa Mundial de Futbol de 1962 i la classificació per l'Eurocopa 1968, competició en la qual va jugar el seu últim partit el 13 de novembre de 1966 contra Bulgària.

## Gols internacionals

| # | Data | Estadi | Gol | Resultat | Competició |
| 1 | 29 de juny de 1958 | Idrætsparken, Copenhaguen, Dinamarca | 0-1 | 1―2 | Campionat nòrdic de futbol |
| 2 | 28 de juny de 1959 | Estadi Olímpic de Hèlsinki, Hèlsinki, Finlàndia | 0-3 | 2-4 | Campionat nòrdic de futbol |
| 3 | 9 de juny de 1960 | Ullevaal Stadion, Oslo, Noruega | 1?0 | 4-0 | Amistós |
| 4 | 18 de setembre de 1960 | Ullevaal Stadion, Oslo, Noruega | 3?1 | 3-1 | Campionat nòrdic de futbol |
| 5 | 1 de juliol de 1961 | Estadi Olímpic Luzhnikí, Moscou, Unió Soviètica | 4-1 | 5―2 | classificació per a la Copa Mundial de Futbol de 1962 |
| 6 | 16 de maig de 1962 | Ullevaal Stadion, Oslo, Noruega | 2?1 | 2-1 | Amistós |

## Clubs

| Club | Any |
| Fredrikstad FK | 1956 - 1958 |
| FC Lyn Oslo | 1959 |
| Fredrikstad FK | 1960 - 1968 |

## Campionats nacionals

| Títol | Club | País | Any |
| Tippeligaen | Fredrikstad FK | Noruega | 1957 |
| Tippeligaen | Fredrikstad FK | Noruega | 1960 |
| Tippeligaen | Fredrikstad FK | Noruega | 1961 |
| Copa de Noruega | Fredrikstad FK | Noruega | 1957 |
| Copa de Noruega | Fredrikstad FK | Noruega | 1966 |

## Referències

* ↑ Henriksen, Vidar. «FFK-legenden Bjørn Borgen er død» (en noruec). Fredriksstad Blad, 18-11-2015.

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador a national football teams (anglès)
* Fitxa del jugador a footballdatabase
# Statare

Els statares eren obrers agrícoles suecs, sotmesos a un estat particular de servitud.
Aquesta figura va sorgir a mitjans del segle xviii i consistia en obrers que calia pagar en espècie, normalment amb la manutenció i l'habitatge, que solia ser de qualitat mediocre. Només tenien el dret de deixar la feina durant la darrera setmana d'octubre. El sistema va tenir el moment de màxima expansió a finals del segle XIX; d'aleshores ençà, va començar a esdevenir obsolet, sobretot amb la mecanització del camp. L'estatut dels statares fou abolit l'octubre del 1945, quan es va acordar entre l'associació sueca de treballadors agrícoles i la patronal agrícola i forestal.
Les condicions de vida dels statares eren molt dures i van ser descrites per diversos escriptors sorgits d'aquest medi, com Ivar Lo-Johansson, Jan Fridegård i Moa Martinson.

## Bibliografia

* Lars Furuland, Statare – Statarklassens historia i ord och bild till 30-årsminnet av sista statarlasset, Seelig, 1975 ISBN 9152214702
* Christer Lundh & Mats Olsson, Statare i myt och verklighet, Gidlund, 2008 ISBN 9178447577
# Wieck (cràter)

Wieck és un cràter d'impacte en el planeta Venus de 20,2 km de diàmetre. Porta el nom de Clara Wieck (1819-1896), pianista i compositora alemanya, i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1994.

## Referències

* ↑ «Wieck». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey. [Consulta: 1r juliol 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Venus
# Ocentejo

Ocentejo és un municipi de la província de Guadalajara, a la comunitat autònoma de Castella-La Manxa.

## Referències

* ↑ «Provincia de Guadalajara (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 2 maig 2021].
# Francisco Giralte

Francisco Giralte, (Valladolid, c. 1500 - Madrid, 1576) va ser un escultor del Renaixement. Pertany a l'escola de Palència d'escultura, molt important durant els segles XV i XVI. Sembla que va ser deixeble, primer, i col·laborador més tard, d'Alonso Berruguete, amb qui va treballar al cor de la Catedral de Toledo; en solitari, va realitzar un retaule per a l'església val·lisoletana de Santa Maria Magdalena i un altre retaule de la Pietat que es conserva al Museu diocesà de Valladolid. Se l'atribueixen també diversos retaules i escultures conservats avui a la catedral de Palència i el museu parroquial de Paredes de Nava, i el sumptuós mausoleu dels marquesos de Poza, l'església de san Pablo de Palència, a més d'altres obres menors a la resta de la província de Palència. També es considera seu el pas de L'entrada triunfal de Jesús a Jerusalén que desfila el Diumenge de Rams a Valladolid.
Instal·lat a Madrid, va treballar al retaule de la Capella del Bisbe de Madrid, per encàrrec de Gutierre de Vargas i Carvajal, bisbe de la diòcesi de Plasència, realitzant també, segons la majoria d'estudiosos, el sepulcre d'aquest mecenes i dels seus progenitors, conservats a la mateixa capella. El conjunt es considera comunament la seva obra mestra. En aquesta etapa va contractar també un retaule per a l'església de san Eutropio de El Espinar (Segòvia), encara que almenys parcialment és obra dels seus ajudants. Posteriorment va treballar a Plasència a l'estàtua del successor del senyor Gutierre al bisbat, Pedro Ponce de León.
El seu estil deriva clarament del del seu mestre Alonso Berruguete, a qui segueix en les seves figures cargolades i de rostres molt expressius, vorejant el patetisme, encara que Giralte tempera a moltes de les seves obres aquestes característiques atorgant als seus models una més gran serenitat. Realitza panys molt complicats i drapats, que remarquen l'anatomia de les figures. Els seus retaules, com el de la capella del Obispo, són bigarrats i tendents a l'exuberància decorativa i «l'horror vacui», molt a la línia del manierisme que triomfava a l'època, i comparables en uns certs aspectes als de l'altre gran mestre castellà Juan de Juni.

## Referències

* Parrado del Olmo, Jesús María. «La obra de Francisco Giralte en Valladolid» (en castella) p.196-202, 2009. [Consulta: 5 octubre 2010].
# CFO

CFO té els següents significats:
* Director General de Finances (del nom en anglès Chief Financial Officer), màxim responsable de l'àrea de finançament d'una empresa
* Collateralized fund obligation, valor financer similar a l'obligació de deute garantida
# Alfonso de Ávalos

Alfonso de Ávalos i d'Aquino també anomenat Alonso de Ávalos (Ischia, 1502 - 31 de març de 1546) fou un militar i Condottiero del Regne de Nàpols, d'origen espanyol, al servei de l'Emperador Carles V. Va ser marquès de Pescara i del Vasto.
El 1523 es va casar amb Maria d'Aragó, filla de Ferran d'Aragó i Guardato, duc de Montalto, i de Castellana Folch de Cardona. El 1529 va ser nomenat senyor d'Ischia i Procida, després que la família Cossa prengués partit per la causa francesa. Entre 1538 i 1546 va ser Governador del Milanesat.
Nebot de Fernando de Ávalos, Alfons va succeir al seu oncle en el comandament de les tropes de l'Emperador Carles V. El 1532 combatre a Àustria contra les tropes de Solimà el Magnífic i va participar en les diferents expedicions de Carles V, com la jornada de Tunis i la batalla de Pavia. Va comandar l'exèrcit imperial a la Guerra d'Itàlia de 1542–46, en la qual el 1543 va reeixir aixecar el setge de Niça de Khair ed-Din Barba-rossa i Francesc de Borbó, però a la batalla de Ceresole de 1544, va ser derrotat per les tropes franceses a les ordres del mateix Francesc de Borbó.

## Referències

* ↑ AFE. «Ávalos». Gran Enciclopèdia Catalana. Grup Enciclopèdia. [Consulta: 1r maig 2023].
* ↑ Faura, Ramon. «Artur Mas i el marqués del Vasto |Nativa». Nativa, 07-10-2012. [Consulta: 1r maig 2023].
* ↑ Knecht, Robert J. Renaissance warrior and patron : the reign of Francis I (en anglès). Cambridge: Cambridge University Press, 1994, p. 490. ISBN 0-521-41796-1.

## Bibliografia

* Oman, Charles. A History of the Art of War in the Sixteenth Century (en anglès). reedició 1999. Londres: Methuen & Co, 1937, p. 784. ISBN 9780598497574.
# William Yorzyk

William Yorzyk (Northampton, 29 de maig de 1933 - East Brookfield, 2 de setembre de 2020) fou un nedador estatunidenc, especialista en papallona, que va competir durant la dècada de 1950.
El 1956 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Melbourne, on va guanyar la medalla d'or en els 200 metres papallona del programa de natació. Aquesta prova era la primera vegada que es disputava en uns Jocs. En el seu palmarès també destaquen una medalla d'or i una de bronze als Jocs Panamericans de 1955. Va establir un total d'11 rècords mundials i va guanyar quatre vegades el títol nacional de papallona a l'aire lliure, de 1955 a 1958, i una en pista coberta, el 1958.
Yorzyk va estudiar medicina a la Universitat de Toronto, on fou guardonat amb el Premi Bickle de la universitat com a millor esportista acadèmic el 1958 i el 1959. Posteriorment va servir com a metge a la Força Aèria dels Estats Units.
El 1971 va ser inclòs a l'International Swimming Hall of Fame.

## Referències

* ↑ Passages: William ‘Bill' Yorzyk, 1956 Olympic Champion in 200 Butterfly
* 1 2 3 «Olympedia – Bill Yorzyk». [Consulta: 10 agost 2022].
* 1 2 3 «William Yorzyk» (en anglès). [Consulta: 10 agost 2022].
# Sant Salvador de la Serra

Sant Salvador de la Serra és una església romànica propera al poble d'Estorm, del terme municipal de Sant Esteve de la Sarga, al Pallars Jussà. Possiblement fou l'església del desaparegut poble de Vilamolera, situat en aquest lloc.
És una església romànica del segle xii, amb absis llis, feta amb carreus escairats bastant grossos, disposats en filades de perfecta factura. Té una sola nau, coberta amb volta de canó. D'obertures, té la porta a ponent, una finestra de doble esqueixada al centre de l'absis i una altra d'una sola esqueixada al sud, prop de l'absis, visibles totes dues a les fotografies d'aquesta pàgina. Al mur sud es conserven vestigis de la primitiva porta, oberta en aquella façana. En èpoques tardanes la nau fou allargada un parell de metres cap a ponent.
El dia de sant Salvador (6 d'agost), tenia lloc l'aplec de Sant Salvador de la Serra, coincident amb la Festa Major d'Estorm. Hi solien acudir persones dels pobles del voltant, tant de Sant Esteve de la Sarga com dels pobles de l'actual terme de Castell de Mur, i era una festa molt lluïda. En l'actualitat, aquest aplec encara se celebra, tot i que no amb el mateix relleu que temps enrere. El fet que s'accedeixi al lloc amb vehicles, a causa del bon estat del camí que hi mena, també ha fet canviar molt la filosofia de l'aplec mateix.

## Bibliografia

* ADELL I GISBERT, Joan-Albert i CASES I LOSCOS, Maria-Lluïsa. "Capella de Sant Salvador", a El Pallars. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1993 (Catalunya romànica, XV). ISBN 84-7739-566-7
* BELLMUNT I FIGUERAS, Joan. "Estorm", a Pallars Jussà, II. Lleida: Pagès editors, 1997 (Fets, costums i llegendes, 32). ISBN 84-7935-406-2
* BURON, Vicenç. Esglésies i castells romànics del Pirineu català i Andorra: Guia. Tremp: Garsineu Edicions, 1994 (Biblioteca pirinenca; 10). ISBN 84-88294-28-X
* GAVÍN, Josep M. Pallars Jussà. Barcelona: Arxiu Gavín, 1981 (Inventari d'esglésies; 8). ISBN 84-85180-25-9
* PAGÈS, M. "Sant Esteve de la Sarga". Dins El Pallars, la Ribargorça i la Llitera. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1984 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 12). ISBN 84-85194-47-0.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Osteochilus bleekeri

Osteochilus bleekeri és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D.E., 1990. A working list of fishes of the world. Copies available from D.E. McAllister, Canadian Museum of Nature, P.O. Box 3443, Ottawa, Ontario K1P 6P4, Canadà. 2661 p. plus 1270 p. Index
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Page, Lawrence M. & Burr, Brooks M. (1991): Freshwater Fishes, p. 131, Houghton Mifflin, Nova York, Estats Units. ISBN 0-395-91091-9.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Francisco González Díaz

Francisco González Díaz, més conegut com a Paco González (Sevilla, 1939,) és un sindicalista i dirigent veïnal català. Va viure a Extremadura fins al 1953, on treballà al camp, i es traslladà a Barcelona el 1958. Ha viscut al barri del Carmel, els vint primers en una barraca, com molts altres veïns del Carmel, durant la dècada dels setanta, i després a les anomenades Cases Verdes.
En acabar la mili, el 1962, començà a treballar a la Pegaso i, com a líder sindical del comitè d'empresa, fou responsable de salut laboral. Ben aviat les seves inquietuds socials el van dur a treballar també a favor de la dignificació del barri. Al començament, en Paco i desenes de veïns més van haver de construir amb les seves pròpies mans les escales de ciment fins al Turó de la Rovira, i una escola d'adults sobre la residència de qui havia estat cap militar del búnquer del Carmel. En aquella escola van aprendre a llegir i escriure molts habitants del barri.
El 1972 va començar a col·laborar en l'associació de veïns, primer com a vocal i després com a president, per tal de millorar les condicions de vida dels habitants del barri. El primer objectiu va ser erradicar la zona de barraquisme, on vivien prop de 400 famílies sense serveis, aigua ni electricitat, i aconseguir-los habitatges dignes. Així es van construir les popularment anomenades Cases Verdes. A poc a poc es va aconseguir l'asfaltat dels carrers, el clavegueram, l'ambulatori i la millora de les condicions urbanístiques i del transport públic del Carmel. El 1999 va ser elegit president del Local Raimon Caselles a les Cases Verdes, i el 2005 va rebre la Medalla d'Honor de Barcelona.

## Referències

* «Medalles d'Honor de Barcelona 2005». Ajuntament de Barcelona. Arxivat de l'original el 4 de març 2016. [Consulta: 13 gener 2014].
# CFR

CFR té els següents significats:
* Case fatality rate, la forma més habitual de traducció de taxa de letalitat.
* Căile Ferate Române, companyia pública del ferrocarril de Romania
* CFR Cluj (per l'acrònim en romanès de l'anterior Căile Ferate Române), club de futbol establert a Cluj-Napoca (Romania)
* Council on Foreign Relations, organització privada nord-americana interessada en política exterior
* Code of Federal Regulations, recull de les normes i regulacions emeses pel govern federal dels Estats Units
* Cost and Freight, incoterm sobre el transport en vaixell
# Alforc

Alforque és un municipi d'Aragó situat a la província de Saragossa i enquadrat a la comarcar del Ribera Baixa de l'Ebre.
# Blastobàsids

Els blastobàsids (Blastobasidae) són una família de lepidòpters ditrisis pertanyents a la superfamília Gelechioidea. Inclou 377espècies que es poden trobar gairebé en qualsevol part del món, encara que en alguns llocs on no eren natives han estat introduïdes pels éssers humans.

## Característiques

Els adults són generalment petits i prims que, a primera vista, manquen de característiques conspícues i evidents. L'entomòleg Edward Meyrick una vegada va descriure el grup com "decididament la família menys atractiva de Lepidoptera". La seva coloració sol ser de color marró vermellós, sense ratlles nítides ni taques grans.
El cap és suau, amb unes antenes moderadament llargues (lleugerament més de la meitat que les anteriors) que estan situades a la meitat del cap. La base de l'antena presenta un petit raspall de pèls densos i és plana, amb una part concava inferior i pot cobrir part dels ulls compostos. Els Blastobasidae tenen les peces bucals ben desenvolupades i moderadament especialitzades, amb palps de 4 segments, pals labials llargs i una probòscide llarga amb una base escamosa.

## Gèneres

| Agnoea Asaphocrita Auximobasis Blastobasis Blastobasoides Calosima Coniogenes Critoxena Docostoma Eubolepia Euresia Exapateter Exinotis Holcocera Holcocerina Holcoceroides | Homothamnis Iconisma Lateantenna Mastema Megaceraea Metallocrates Neoblastobasis Oroclintrus Pigritia Prosintis Pseudohypatopa Pseudopigritia Syncola Syndroma Tecmerium Xenopathia |

## Referències

* ↑ van Nieukerken et al. «Order Lepidoptera Linnaeus, 1758. In: Zhang, Z.-Q. (Ed.) Animal biodiversity: An outline of higher-level classification and survey of taxonomic richness». Zootaxa, 2011, pàg. 212–221.
* ↑ «Blastobasidae». 'Australian Faunal Directory'. Department of the Environment, Water, Heritage and the Arts, 09-10-2008. [Consulta: 28 abril 2010].
* ↑ «Blastobasidae». Version 2.1. Fauna Europaea, 22-12-2009. Arxivat de l'original el 2011-06-22. [Consulta: 28 abril 2010].
* ↑ «Coleophoridae». 'Tree of Life Web Project', 01-05-2008. Arxivat de l'original el 2009-05-08. [Consulta: 28 abril 2010].
* 1 2 L. Watson & M. J. Dallwitz. «Blastobasidae». British Insects: the Families of Lepidoptera, 28-08-2009. Arxivat de l'original el 6 juny 2011. [Consulta: 28 abril 2010].

## Enllaços externs

* Adamski, D. & H.H. Li, 2010: Three new species of Blastobasinae moths from Beijing, China (Lepidoptera: Gelechioidea: Coleophoridae). Shilap Revista de Lepidopterologica 38 (151): 341-351.
* Adamski, D. ; R.S. Copeland ; S.E. Miller ; P.D.N. Hebert ; K. Darrow & Q. Luke, 2010: A review of African Blastobasinae (Lepidoptera: Gelechioidea: Coleophoridae), with new taxa reared from native fruits in Kenya. Smithsonian contributions to Zoology 630: 1-68. Full article: .
* Karsholt, O. & S.Yu. Sinev, 2004: Contribution of the Lepidoptera fauna of the Madeira Isalnds. Part 4. Blastobasidae. Beiträge zur Entomologie 54 (2): 387-463.
* Yakovlev, R.V., 2006: A revision of carpenter moths of the genus Holcocerus Staudinger, 1884 (s.l.). Eversmannia Suppl. 1: 3-106. Full article: .
* Savela, Markku (2001): Markku Savela's Lepidoptera and some other life forms – Blastobasidae.
# Wolfgang Overath

Wolfgang Overath (29 de setembre de 1943 a Siegburg, Alemanya) fou un futbolista alemany.

## Trajectòria

Jugava de centrecampista. Començà en el modest club SSV Siegburg, però la major part de la seva trajectòria transcorregué a l'1. FC Köln, amb el qual jugà 765 partits entre 1962 i 1977 i marcà 287 gols. Va guanyar la Bundesliga el 1964 i la Copa el 1968, amb dues amb el Colònia.
Fou 81 cops internacional entre 1963 i 1974, on marcà 17 gols. Representà el seu equip en tres Copes del Món els anys 1966, 1970 i 1974, culminant amb el triomf en aquesta darrera edició. A més, en les altres dues edicions fou segon i tercer respectivament. L'arribada de Günter Netzer li barrà el pas a seguir sumant internacionalitats amb la selecció.
L'any 2004 fou elegit president del 1. FC Köln.
Wolfgang Overath amb la selecció alemanya - Plantilles de navegació :
Selecció de futbol d'Alemanya Federal – Copa del Món de futbol 1966
1 Tilkowski •
2 Höttges •
3 Schnellinger •
4 Beckenbauer •
5 Schulz •
6 Weber •
7 Brülls •
8 Haller •
9 Seeler •
10 Held •
11 Emmerich •
12 Overath •
13 Hornig •
14 Lutz •
15 Patzke •
16 Lorenz •
17 Paul •
18 Sieloff •
19 Krämer •
20 Grabowski •
21 Bernard •
22 Maier •
Seleccionador: Schön
Selecció de futbol d'Alemanya Federal – Copa del Món de futbol 1970
1 Maier •
2 Höttges •
3 Schnellinger •
4 Beckenbauer •
5 Schulz •
6 Weber •
7 Vogts •
8 Haller •
9 Seeler •
10 Held •
11 Fichtel •
12 Overath •
13 Müller •
14 Libuda •
15 Patzke •
16 Lorenz •
17 Löhr •
18 Sieloff •
19 Dietrich •
20 Grabowski •
21 Manglitz •
22 Wolter •
Seleccionador: Schön
Selecció de futbol d'Alemanya Federal – Copa del Món de Futbol 1974
1 Maier •
2 Vogts •
3 Breitner •
4 Schwarzenbeck •
5 Beckenbauer (c) •
6 Höttges •
7 Wimmer •
8 Cullmann •
9 Grabowski •
10 Netzer •
11 Heynckes •
12 Overath •
13 Müller •
14 Hoeneß •
15 Flohe •
16 Bonhof •
17 Hölzenbein •
18 Herzog •
19 Kapellmann •
20 H. Kremers •
21 Nigbur •
22 Kleff •
Entrenador: Schön :