OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Antonio Fernández-Román

Antonio Aurelio del Sacramento Fernández-Román García de Quevedo, més conegut com a Antonio Román (Ourense, 9 de novembre de 1911 - Madrid, 16 de juny de 1989) va ser un director de cinema espanyol.

## Biografia

Pertany a aquest grup de directors renovadors del cinema espanyol de postguerra, juntament amb José Luis Sáenz de Heredia i Rafael Gil. Les seves pel·lícules van ser en nombroses ocasions guardonades i premiades.
És difícil explicar l'evolució cinematogràfica d'Antonio Román. Les seves dues primeres pel·lícules no semblaven apuntar al cinema que va arribar posteriorment. Aprofitant el moment polític, va fer dos productes nacionals que li permetessin realitzar els projectes més arriscats i personals de la seva filmografia, com són Intriga i La casa de la lluvia.
El fracàs comercial i l'escepticisme crític amb que van ser rebudes aquestes dues propostes van precipitar la tornada a projectes més comercials com Lola Montes i Los últimos de Filipinas, amb el qual va aconseguir un gran èxit.

## Premis
### Medalles del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics

| Any | Categoria | Pel·lícula | Resultat |
| 1945 | Millor direcció | Los últimos de Filipinas | Guanyador |

## Filmografia

* Sandra (1930)
* Ensueño (1931)
* Canto a la emigración (1935)
* Ciudad encantada (1936)
* Barcelona o ritmo de un día (1939)
* Mérida (1940)
* Al borde del gran viaje (1940)
* De la Alhambra al Albaicín (1940)
* O carro e o home (1940)
* Escuadrilla (1941)
* Boda en el infierno (1942)
* Intriga (1943)
* La casa de la lluvia (1943)
* Lola Montes (1944)
* Los últimos de Filipinas (1945)
* Fuenteovejuna (1947)
* La vida encadenada (1948)
* El amor brujo (1949)
* Pacto de silencio (1949)
* El pasado amenaza (1950)
* La fuente enterrada (1950)
* La forastera (1951)
* Último día (1952)
* Congreso en Sevilla (1955)
* La fierecilla domada (1956)
* Dos novias para un torero (1956)
* Madrugada (1957)
* Los clarines del miedo (1958)
* Bombas para la paz (1959)
* Mi mujer me gusta más (1961)
* El sol en el espejo (1963)
* Pacto de silencio (1963)
* Un tiro por la espalda (1964)
* Ringo de Nebraska (1966)
* El mesón del gitano (1969)

## Referències

* ↑ Pepe Coira Antonio Román: un cineasta de la posguerra
* ↑ Antonio Román a espaaescultura-tnb.es
* ↑ «Medalles del CEC a la producció espanyola de 1945». Cercle d'Escriptors Cinematogràfics. Arxivat de l'original el 2020-07-20. [Consulta: 31 gener 2016].
# Club de Futbol Kovalam

El Club de Futbol Kovalam (en anglès Kovalam Football Club i sovint abreujat Kovalam FC) és un club de futbol professional indi amb seu a Kovalam, a Thiruvananthapuram, la capital de Kerala. Competeixen a la Kerala Premier League, el cinquè nivell del sistema de lliga de futbol índia.
El Kovalam FC va ser fundat l'any 2009 per Ebin Rose, un antic jugador del Santhosh Trophy de Kerala, i PJ Mathew, un antic soldat i futbolista. El club té la distinció única de ser el primer equip de Kerala que juga a la I-League sub-15. Va participar per primera vegada a la KPL 2018-19, i des de llavors han estat part integrant de la Kerala Premier League. També va ser el primer club de futbol de l'estat que va tenir estadi propi, el qual es troba a Arumanoor.

## Referències

* ↑ «A platform for promising football prodigies» (en anglès), 22-07-2016. Arxivat de l'original el 29 August 2021. [Consulta: 29 agost 2021].
* ↑ «Football in his heart». The New Indian Express. Arxivat de l'original el 29 August 2021. [Consulta: 29 agost 2021].
* ↑ «50 Teams To Participate In U-16 Youth League | Hero I-League» (en anglès americà). Arxivat de l'original el 29 August 2021. [Consulta: 29 agost 2021].
* ↑ «Kerala Premier League 2018-19 gets the ball rolling with 11 teams | Goal.com». www.goal.com. Arxivat de l'original el 5 October 2021. [Consulta: 29 agost 2021].
* ↑ «Kerala's Thiruvananthapuram to become a global football hub». The New Indian Express. Arxivat de l'original el 29 August 2021. [Consulta: 29 agost 2021].
# Club de Futbol Gandia

El Club de Futbol Gandia és un club de futbol de la ciutat de Gandia, (la Safor, País Valencià). Va ser fundat el 1947. El seu estadi és el Guillermo Olagüe.

## Història

El futbol a Gandia apareix a la segona dècada del segle xx, amb els clubs Sporting Club de Gandia i Gandia FC. Ambdós clubs es fusionaren en el CD Gandia. Després de la guerra civil apareixen el Frente de Juventudes de Gandia, el Club Atómico i el més destacat, la Agrupación Deportiva Gandia. No fou fins al 1947 en que aparegué el Club de Futbol Gandia. El 1953 ascendí per primer cop a Tercera Divisió i al final de la temporada 1985/86, el club aconsegueix ascendir a Segona Divisió B.
Fins a l'any 2017 ha jugat 17 cops a segona divisió B, essent campió de la categoria la temporada 1999-00.x
* 13 temporades en Segona B (comptant l'actual)
* 43 temporades en Tercera divisió
Millor posició: 1r – Segona B (1999/2000)
Últimes temporades:
* 2001/2002: - Tercera divisió - 12è
* 2002/2003: - Tercera divisió - 10è
* 2003/2004: - Tercera divisió - 16è
* 2004/2005: - Tercera divisió - 2n
* 2005/2006: - Tercera divisió - 20è - Descens
* 2006/2007: - Regional Preferent
* 2007/2008: - Regional Preferent
* 2008/2009: - Tercera divisió - 6è
* 2009/2010: - Tercera divisió - 1r - Ascens
* 2010/2011: - Segona divisió B - 14è

## Referències

* 1 2 3 «HISTORIA». gandibloger.wordpress.com. [Consulta: 9 abril 2017].
* 1 2 «ORÍGENES Y ANTECEDENTES:». lafutbolteca.com. [Consulta: 9 abril 2017].
* ↑ «Historia del club». lafutbolteca.com. [Consulta: 9 abril 2017].
* ↑ «Temporades del club». bdfutbol.com. [Consulta: 9 abril 2017].
# Cm

Cm té els següents significats:
* Centímetre, unitat de longitud que equival a una centèsima part d'un metre.
* Curi, element químic de la taula periòdica dels elements amb nombre atòmic 96.
* CM Punk, lluitador professional estatunidenc.
Viccionari
# Clúvia Faucula

Clúvia Faucula o Cluvis (en llatí Cluvia Facula o Facula Cluvia), va ser una cortesana de Càpua que va viure en temps de la Segona Guerra Púnica. Pertanyia a la família dels Cluvi, una gens important de la Campània.
Es va guanyar l'estimació dels romans donant secretament menjar als presoners de l'exèrcit romà detinguts a Càpua. Quan la ciutat va ser conquerida l'any 210 aC el senat romà, per un decret especial, li va restaurar la seva propietat i llibertat.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0001.001/822?rgn=full+text;view=image;q1=CluviiSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Vol.+I.++Boston:+Little,+Brown,+&+Comp.,+1867,+p. 807. ]
# Coca de cabell d'àngel

La coca de cabell d'àngel és una coca tapada, usualment rectangular, farcida d'una capa gruixuda de cabell d'àngel i coberta amb sucre i pinyons. De vegades, se li pot dir coca de pinyons, però aquest nom inclou també la coca idèntica a aquesta amb la diferència que, en comptes d'estar farcida amb cabell d'àngel, és amb crema catalana espessa. És una coca que, tradicionalment, es menja per les festes majors o els diumenges.

## Referències

* ↑ Comelade, Eliane. Les coques catalanes. Barcelona: Proa, 1995, p. 121 p., [16] p. de làm.: il. col.; 25 cm. ISBN 8482561316 [Consulta: 21 gener 2019]. Arxivat 2019-07-24 a Wayback Machine.
* ↑ Jover, Lluïsa. Coques i galetes. Barcelona: Pirene, 1989, p. [48] p. : il.; 26 cm. ISBN 8477665451 [Consulta: 21 gener 2019]. Arxivat 2019-07-24 a Wayback Machine.
* ↑ Marqués, Vicent. Les Millors coques catalanes. Valls: Cossetània, 2015, p. 188 p. ; 23 cm. ISBN 9788490342213.
Gastronomia dels territoris catalanoparlants :
Companatges i condiments :
# Coca de Lleida

La coca de Lleida és una coca de recapte que inclou una barreja variadíssima d'ingredients, digna de la cuina catalana medieval. Aquesta cuina era coneguda per barrejar productes de mar i de muntanya. En aquest cas porta truita de riu, anxova o sardina, tomàquet i pebrot vermell, botifarra a rodanxes, rovelló i formatge sec de vaca. És una coca que es menja tradicionalment per Sant Blai; actualment se'n pot trobar tant a Lleida com a Tremp (Pallars).

## Referències

* ↑ THIBAUT I COMALADA, Eliana. Les Coques Catalanes. Barcelona: Proa, 1995. ISBN 84-8256-131-6
# Apèndix

«Apèndix» té aquests significats:
* Apèndix vermiforme, part de l'intestí gros dels humans
* Apèndix (artròpodes), estructures anatòmiques parelles formades per elements articulats entre si pròpies dels artròpodes, com les potes o les antenes
* Apèndix birrami, tipus de podòmers característics dels artròpodes marins.
# Apolipoproteïna

Les apolipoproteïnes són proteïnes que enllacen lípids (substàncies soluble en olis com el greix i el colesterol) per formar lipoproteïnes i transportar els lípids a través del sistema limfàtic i sistema circulatori.
Els components lípids de les lipoproteïnes no són solubles en aigua; però gràcies a les seves propietats amfipàtiques (com les dels detergents) ells i altres molècules amfipàtiques (com els fosfolípids) poden envoltar els lípids creant una partícula lipoproteica que sí que és soluble en aigua, i així poden ser transportats en la circulació basada en l'aigua (com la de la sang o la limfa).
A més d'estabilitzar l'estructura de la lipoproteïna i solubilitzar el component lipídic, les apolipoproteïnes interaccionen amb els receptors de lipoproteïnes i les proteïnes de transport de lípids, participant així en la captació i eliminació de lipoproteïnes. També serveixen com a cofactors enzimàtics per a enzims específics implicats en el metabolisme de les lipoproteïnes.

## Classes

Hi ha dos tipus principals. Les apolipoproteïnes B formen partícules de LDL ("el colesterol dolent"). Altres apolipoproteïnes formen partícules de HDL ("el colesterol bo"). La proporció de LDL respecte a HDL en sang s'utilitza per determinar el risc de malaltia vascular en pacients amb ateroesclerosi.

## Síntesi i regulació

La síntesi d'apolipoproteïna en l'intestí es regula principalment pel contingut de greix de la dieta.
La seva síntesi en el fetge la regulen molts factors, incloent la composició de la dieta, hormones (insulina, glucagon, tiroxina, estrògens, andrògens), ingestió d'alcohol, i diverses drogues (estatines, niacina, i àcid fíbric). Apo B és una apoproteïna integral mentre que les altres són apoproteïnes perifèriques.

## Referències

* ↑ Ramasamy, I «Recent advances in physiological lipoprotein metabolism». Clinical Chemistry and Laboratory Medicine, 52, 12, 2014, pàg. 1695-727. DOI: 10.1515/cclm-2013-0358. PMID: 23940067 [Consulta: 16 juliol 2024].
* ↑ Di Angelantonio E, Sarwar N, Perry P, Kaptoge S, Ray KK et al. «Major lipids, apolipoproteins, and risk of vascular disease». JAMA, 302, 18, 2009, pàg. 1993-2000. DOI: 10.1001/jama.2009.1619. PMID: 19903920 [Consulta: 16 juliol 2024].

## Enllaços externs

* HuGENet Review
* Apolipoprotein AI Mutations and Information
# Factory method

El Factory Method és un patró de disseny del Software. Consisteix a utilitzar una classe constructora (semblant a l'Abstract Factory) abstracta amb uns quants mètodes definits i uns altres d'abstractes: el dedicat a la construcció dels objectes d'un subtipus d'un tipus determinat. És una simplificació de l'Abstract Factory, on la classe abstracta té mètodes concrets que en fan servir alguns dels abstractes; segons usem una o altra filla d'aquesta classe abstracta, tindrem un comportament o un altre.

## Estructura

Les classes principals d'aquest patró són el creador i el producte. El creador necessita crear instàncies de productes, però el tipus concret de producte no ha de ser forçat en les subclasses del creador, perquè aleshores les possibles subclasses del creador haurien de poder especificar subclasses del producte a utilitzar.
La solució per fer això és utilitzar un mètode abstracte (el mètode de la fàbrica) que es defineix en el creador. Aquest mètode abstracte es defineix perquè torni el producte. Les subclasses del creador poden sobreescriure aquest mètode per tornar les subclasses apropiades del producte.

## Exemples de codi (Java)

Ara definim el creador concret.
I definim el producte i la seva implementació concreta.
i un exemple d'ús :

## Enllaços externs

* Patrons de Fabricació: Fábricas de Objetos - Leon Welicki (castellà)
* Exemples en Java en Diagrama UML Arxivat 2009-09-26 a Wayback Machine. (castellà)
* Patró Factory Method explicat en vídeo, article de Lucas Ontivero on explica, en un vídeo de 9 minuts i 53 segons, el patró Factory Method (nivell bàsic) (castellà)
# Plainville (Kansas)

Plainville és una població dels Estats Units a l'estat de Kansas. Segons el cens del 2000 tenia 2.029 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Plainville tenia 2.029 habitants, 865 habitatges, i 565 famílies. La densitat de població era de 647,4 habitants/km².
Dels 865 habitatges en un 28% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 52,9% hi vivien parelles casades, en un 8,6% dones solteres, i en un 34,6% no eren unitats familiars. En el 31,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 18,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,3 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,89.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,6% tenia menys de 18 anys, un 8% entre 18 i 24, un 23,7% entre 25 i 44, un 20,2% de 45 a 60 i un 23,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 84,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 29.402 $ i la renda mediana per família de 35.673 $. Els homes tenien una renda mediana de 29.408 $ mentre que les dones 17.245 $. La renda per capita de la població era de 15.134 $. Entorn del 7,7% de les famílies i el 8,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Plainville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Plainville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Histiotus velatus

Histiotus velatus és una espècie de ratpenat de la família dels vespertiliònids. Viu a l'Argentina, Bolívia i el Brasil. El seu hàbitat natural són els boscos. Es tracta d'un animal insectívor. Es desconeix si hi ha cap amenaça significativa per a la supervivència d'aquesta espècie.
El seu nom específic, velatus, significa «velat» o «ocult» en llatí i es refereix a la peculiar disposició de les seves orelles.

## Referències

* ↑ González, E.; Barquez, R. Histiotus velatus. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 19 juny 2014.
* ↑ I. Geoffroy, 1824. Ann. Sci. Nat. Zool., 3: 446.
Espècies vivents de vespertiliònids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera · Superfamília: Vespertilionoidea :
Subfamília Antrozoinae :
Subfamília Kerivoulinae :
Subfamília Murininae :
Subfamília Myotinae :
Subfamília Vespertilioninae :
# Lyon Olympique Universitaire

El Lió Olímpic Universitat o Lió OU és un club esportiu francès. El Racing Club de Lió va ser fundat en 1896. Es va convertir en l'Olímpic de la Universitat de Lió 1901. Inclou una secció de rugbi a XV, doble campió de França (1932 i 1933). L'equip juga actualment al Pro D2.
# Ánimas Trujano

Ánimas Trujano és una pel·lícula mexicana del director mexicà Ismael Rodríguez. Basada en la novel·la La mayordomía de Rogelio Barriga Rivas, la pel·lícula es va estrenar en 1961 i va ser protagonitzada per l'actor japonès Toshirō Mifune —aquesta va ser l'única pel·lícula que va filmar a Mèxic—, caracteritzat com un problemàtic i irresponsable indígena d'Oaxaca que aspira a convertir-se en el majordom del poble.

## Argument

Ánimas Trujano és un esquerp, jugador, borratxo i irresponsable indígena d'un petit poble d'Oaxaca. El seu més gran desig ésser escollit algun dia majordom del seu poble, títol anual atorgat pel rector local. Aquest gran honor generalment es lliura al més ric i respectable ciutadà, qui serà l'encarregat de posar tots els diners per a una festa anual de la verge, a la qual tot el poble està convidat. El motiu que Ánimas té per a ser majordom no és el de complaure al poble, sinó el de guanyar el respecte i l'admiració de la localitat. Ánimas té una esposa fidel i treballadora, Juana (Columba Domínguez), a qui enganya amb la prostituta del poble, Catalina (Flor Silvestre). Quan la filla gran de Trujano queda encinta del fill del latifundista local, Ánimas, encegat per l'ambició, ven el bebè al latifundista (Eduardo Fajardo) per a obtenir els diners que el farà candidat a obtenir el títol de majordom de les festivitats locals.
Narciso Busquets va doblar la veu de Toshiro Mifune, tal com va confirmar el propi director del film en una entrevista. Mifune va aprendre els diàlegs fonèticament, donant un perfecte moviment de diàleg, la qual cosa, unit al similar timbre de veu de tots dos actors, ha portat a vegades a pensar que no va haver-hi doblatge.

## Premis i reconeixements

La pel·lícula va ser nominada als Premis Oscar i al Golden Globe com a millor pel·lícula estrangera el 1962.

## Notes

* ↑ Vegeu la pàgina: http://www.oaxacapedia.org.mx/index.php?title=Rogelio_Barriga_Rivas%5BEnllaç+no+actiu%5D
* 1 2 El samurái zapoteco. Toshiro Mifune es Ánimas Trujano en 1961. Rafael Aviña
* ↑ Mifune y Kurosawa, el emperador y el lobo
* ↑ L, a película mexicana interpretada por un japonés que fue nominada a un premio Oscar, El País, 10 de febrer de 2002
* ↑ oscars.org. «The 34th Academy Awards (1962) Nominees and Winners» (en anglès). Arxivat de l'original el 4 de març de 2012. [Consulta: 14 maig 2012].
* ↑ IMDb. «Golden Globes, USA (1962)» (en anglès). [Consulta: 14 maig 2012].

## Enllaços externs

* Fitxa de la pel·lícula en la base de dades del Sistema d'Informació Cultural de la CONACULTA
* Ánimas Trujano a YouTube
# Groveton

«Groveton» té aquests significats:
* Groveton (Nou Hampshire), població a l'estat de Nou Hampshire (Estats Units).
* Groveton (Virgínia), població a l'estat de Virgínia (Estats Units).
# Clara Camarão

Clara Filipa Camarão va ser una indígena brasilera, de l'ètnia potiguara, que hauria nascut a meitats del segle xvii, suposadament en la regió on es localitza actualment el barri Igapó, a Natal (Rio Grande do Norte), al marge del riu Potengi. Va ser catequitzada per jesuïtes, conjuntament amb el seu marit, Filipe Camarão.

## Biografia

Va entrar a la història brasilera per participar en batalles, junt amb el seu marit, durant les invasions neerlandeses a Olinda i Recife. Degut a l'escassetat de fonts, és difícil saber quina va ser la seva veritable actuació en aquests combats. Camarão també hauria liderat un grup de guerreres indígenes en la lluita contra els centreeuropeus, així com el seu marit va liderar un altre grup d'indis. Segons relats històrics, el 1637, hauria participat de l'escorta de famílies de colons portuguesos, en la seva la fugida davant l'atac neerlandès a la localitat de Porto Calvo. Filipe va morir en la batalla dels Guararapes i, des de llavors, no es conserven més registres sobre la vida de Clara.
En l'Amèrica precolombina, les dones de diverses nacions indígenes acostumaven a acompanyar els homes durant les guerres, lluitant-hi i podent exercir també el comandament.

## Homenatges

Clara Camarão, així com altres líders que van lluitar per expulsar els invasors neerlandesos, va entrar a la història brasilera com una heroïna, rebent diversos homenatges. Va ser elogiada pel poeta Natividade Saldanha. El 27 de març de 2017, el nom de Clara Camarão va ser inscrit en el Llibre dels Herois i Heroïnes de la Pàtria, que es troba en el Panteó de la Pàtria i de la Llibertat Tancredo Neves, de Brasília, en virtut de la Llei nº 13.422/2017.

## Referències

* 1 2 Macedo, Joaquim Manuel de; Brazil; Commissão, Exposição Universal, Philadelphia, 1876. Anno biographico brazileiro, (en portuguese). Rio de Janeiro: Typ. e Lith. do Imperial Instituto Artistico, 1876. Arxivat 2021-09-24 a Wayback Machine.
* 1 2 de Souza e Silva, Joaquim Norberto. Brasileiras Celebres. Rio de Janeiro: Garnier Irmãos, 1862, p. 83-88. Arxivat 2024-05-20 a Wayback Machine.
* ↑ «L13422». Planalto. Arxivat de l'original el 2017-03-28. [Consulta: 28 març 2017].
# Histiotus macrotus

Histiotus macrotus és una espècie de ratpenat de la família dels vespertiliònids. Viu a l'Argentina, Bolívia i el Perú. Tot i que sol niar en mines, de tant en tant també se'l pot trobar en cases. Es tracta d'un animal insectívor. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència. Tal com indica el seu nom específic (macrotus, 'orella gran'), es caracteritza per tenir unes orelles enormes, que sobrepassen el musell. Té el pelatge marró. Fa uns 12 cm i té una envergadura d'uns 29 cm. La cua està totalment inclosa en l'uropatagi.

## Referències

* ↑ Barquez, R.; Díaz, M. Histiotus macrotus. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 7 juny 2014.
* ↑ Canals, Cattan, Elena. Radiografía de los murciélagos de Chile (en castellà), 2008. 978-95-11-2006-7.
Espècies vivents de vespertiliònids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera · Superfamília: Vespertilionoidea :
Subfamília Antrozoinae :
Subfamília Kerivoulinae :
Subfamília Murininae :
Subfamília Myotinae :
Subfamília Vespertilioninae :
# Jerarquia de memòria

La jerarquia de memòria s'utilitza en arquitectura de computadors quan es tracta el rendiment en el disseny d'un ordinador, les prediccions de l'algorisme, i les construccions de baix nivell de programació.
La jerarquia de memòria en l'emmagatzematge informàtic distingeix cada nivell en la "jerarquia" segons el temps de resposta. Com el temps de resposta, la complexitat i la capacitat estan relacionats, els nivells també es poden distingir per la tecnologia de control.
Les moltes avantatges i desavantatges en el disseny d'alt rendiment inclouen l'estructura de la jerarquia de memòria, la mida i la tecnologia de cada component. Així els diferents components formen una jerarquia de memòries (M1, M2, ..., Mn) en el qual cada membre és subordinat al nivell superior de la jerarquia.
Hi ha quatre nivells principals d'emmagatzematge.
* Interior - Registres de la CPU i la memòria cau.
* Principal - la memòria RAM del sistema i les targetes controladores.
* Emmagatzematge massiu On-line - L'emmagatzematge secundari.
* Emmagatzematge massiu Off-line - Emmagatzematge Terciari i Off-line.

## Vegeu també

* Mitjà d'emmagatzematge

## Referències

* 1 2 Ty, Wing; Zee, Benjamin. Computer Hardware/Software Architecture. Bell Telephone Laboratories, Inc, 1986, p.30. ISBN 0-13-163502-6.
# Maltasa

La maltasa és un enzim que degrada el disacàrid maltosa. La maltasa catalitza la hidròlisi de la maltosa al sucre simple glucosa. Aquest enzim es troba en les plantes, bacteris i llevats. La deficiència en maltasa es categoritza en tres tipus separats.
En la majoria dels casos, és equivalent a l'alfa-glucosidasa, però el terme "maltasa" emfatitza la naturalesa de disacàrid del substrat on s'escindeix la glucosa, i "alfa-glucosidasa" fa èmfasi en l'enllaç.

## Referències

* ↑ «Maltase - Definition from the Merriam-Webster Online Dictionary». [Consulta: 6 abril 2009].

## Enllaços externs

* «Maltasa» (en anglès). Medical Subject Headings.
# Ústievo

Ústievo (en rus: Устьево) és un poble de la República de Komi, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 26 habitants.

## Referències

* ↑ «Всероссийская перепись населения 2010. Итоги переписи по Республике Коми. Том 1 Численность, размещение, возрастно-половой состав населения». Комистат, 2018. Arxivat de l'original el 2021-07-11. [Consulta: 6 juliol 2021].
* ↑ Коряков Ю.Б.. «База данных "Этно-языковой состав населённых пунктов России"». Arxivat de l'original el 2017-11-16. [Consulta: 6 juliol 2021].