OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Han-lès-Juvigny

Han-lès-Juvigny és un municipi francès situat al departament del Mosa i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 90 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Han-lès-Juvigny era de 90 persones. Hi havia 36 famílies, de les quals 12 eren unipersonals (8 homes vivint sols i 4 dones vivint soles), 12 parelles sense fills i 12 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 44 habitatges, 37 eren l'habitatge principal de la família, 6 eren segones residències i 1 estava desocupat. 41 eren cases i 3 eren apartaments. Dels 37 habitatges principals, 28 estaven ocupats pels seus propietaris, 7 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 2 estaven cedits a títol gratuït; 3 tenien tres cambres, 9 en tenien quatre i 25 en tenien cinc o més. 31 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 17 habitatges hi havia un automòbil i a 16 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Han-lès-Juvigny el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 4 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 8 |
| 4 | 65 a 69 | 4 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 12 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 4 |
| 8 | 40 a 44 | 0 |
| 0 | 35 a 39 | 8 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 4 | 25 a 29 | 4 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 4 | 15 a 19 | 0 |
| 4 | 10 a 14 | 8 |
| 4 | 5 a 9 | 0 |
| 4 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 50 persones, 40 eren actives i 10 eren inactives. De les 40 persones actives 37 estaven ocupades (22 homes i 15 dones) i 3 estaven aturades (1 home i 2 dones). De les 10 persones inactives 4 estaven jubilades, 2 estaven estudiant i 4 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'any 2000 a Han-lès-Juvigny hi havia 8 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 500 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Han-lès-Juvigny a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Han-lès-Juvigny a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Postobón

Postobón és una empresa de begudes ensucrades amb seu a Medellín. És una de les empreses més grans de Colòmbia i una de les principals d'Amèrica del Sud del seu sector.

## Història

L'11 d'octubre de 1904, Gabriel Posada i Valerio Tobón van començar a produir refrescos a Medellín sota la societat Posada & Tobón. El seu primer producte anomenat conegut va ser Kola-Champaña. Més endavant l'empresa va obrir dues fàbriques el 1906, una a Manizales i l'altra a Cali.
El 1951 l'empresa Gaseosas La Colombiana es va fusionar amb Posada & Tobón i van conformar Postobón. El 1968 Gaseosas Lux es va fusionar amb Postobón. Amb Carlos Ardila Lülle de president, Postobón va aglutinar les principals empreses de begudes gasoses del país per mitjà d'adquisicions i fusions.
El 1980 va adquirir la llicència d'embotellar i comercialitzar Pepsi Cola i 7 Up, contracte que continua avui dia. El 2006 va adquirir la marca de sucs Tutti Frutti i la seva línia de producció.
El 2016, el Tribunal Superior de Bogotà va demanar a la Fiscalia General de la Nació que iniciés una investigació per determinar si Postobón havia finançat els grups paramilitars de les Autodefenses Unides de Colòmbia.

## Referències

* ↑ «Las 100 empresas más grandes de Colombia». , 02-05-2009 [Consulta: 25 maig 2011]. Arxivat 2011-04-11 a Wayback Machine.
* 1 2 3 4 5 «Historia Postobón», 01-08-2022.
* ↑ «Copia archivada». Arxivat de l'original el 14 de julio de 2018. [Consulta: 13 juliol 2014].
* ↑ Caso colombiana: la bebida tras una cultura (2012)
* ↑ http://www.elmundo.com/portal/pagina.general.impresion.php?idx=23700
* ↑ Revista Semana. «La guerra de las polas». Revista Semana, 01-08-2021.
* ↑ «LEONA COMIENZA A RUGIR EN MERCADO CERVECERO» (en spanish), 19-01-1995. [Consulta: 16 setembre 2023].
* ↑ «La salida y el regreso al negocio cervecero de Ardila Lülle». Portafolio, 01-08-2021.
* ↑ Revista Forbes. «Cuando Carlos Ardila Lülle quiso entrar al negocio de la cerveza», 01-08-2021.
* ↑ «Investigarán a Postobón por presunta financiación a paramilitares». , 12-07-2016.
* ↑ Osorio, Camila. «De Ecopetrol a Postobón: las grandes empresas señaladas por Mancuso de financiar la guerra paramilitar» (en castellà), 18-05-2023. [Consulta: 16 setembre 2023].
# Hash (carn)

El Hash és un plat de carn picada procedent d'un roast beef o fins i tot d'un corned beef. Es prepara cuinant cebes, patates i diverses espècies barrejades juntament amb la carn, pasta chunky i altres ingredients opcionals.

## Variants

A Dinamarca el hash és conegut en danès com biksemad (traduït com a 'menjar regirat'), i es tracta d'un plat tradicional que se serveix amb un ou fregit, salsa bearnesa, i adobat de remolatxa i quètxup. La carn sol ser generalment de porc, i la mescla dels aliments es fa de tal forma que són distingibles en el plat.

## Enllaços externs

* 'Hashed Beef, Plain' at The Household Cyclopedia – Una recepta de carn hash d'un llibre de cuina de 1800
* Scandinavian Hash (Biksemad) recipe Arxivat 2002-05-09 a Wayback Machine.
* BBQ Hash Recipe at about.com Arxivat 2011-07-16 a Wayback Machine. – Recepta per una barbacoa de hash i arròs
* Hash – Capítol amb receptes de hash del llibre Mrs. Owens' Cook Book (1903)
# Agramón

Agramón és una pedania espanyola pertanyent al municipi d'Hellín, a la província d'Albacete, dins de la comunitat autònoma de Castella-la Manxa. Està situada a 410 msnm i enclavada en una vall a sud de la seva província, gairebé en el límit amb la Regió de Múrcia. Té una extensió de 42 km quadrats. El seu punt més elevat es troba a la Sierra de los Donceles a 814 metres d'altitud.
Es troba envoltada per la Sierra de las Cabras (pitó volcànic únic a Europa), la Sierra de los Donceles, Cabeza Llana, Las Lomas i Cerro de Pedro Pastor. És un paisatge amb bastant quantitat d'aigua: el riu Mundo, l'embassament de Camarillas, la riera (o rambla de Tobarra), la bassa de l'Azaraque (llac d'aigües termals); així com assuts d'aigua que s'exploten des de l'època romana.
Compta amb un microclima propi, clima d'estepa local. Hi ha poques precipitacions durant tot l'any. Aquest clima és considerat BSk segons la classificació climàtica de Köppen-Geiger. La temperatura mitjana anual és aproximadament de 15.2 °C. Les precipitacions són escasses escasses i irregulars, al voltant dels 350 mm. Posseeix terres de regadiu: fruiters, arrossars, ametllers i sobretot molt olivera, ja que està enclavada en fèrtil vall.
Hi jaciments i ruïnes que donen fe d'assentaments de tota mena des del Paleolític fins als nostres dies. Va tenir Ajuntament fins a l'any 1842.
Agramón està situat a la ruta més curta entre els llocs sants de Caravaca de la Creu i Sant Toribio de Liébana.

## Atraccions

A destacar els seus tradicionals tamborades en Dijous Sant i Dissabte de Glòria.
També les seves festes patronals a l'agost en honor a Sant Joaquim.
Altres festes locals conegudes són el dia de la Creu (3 de maig) en el qual tot el poble surt a passar el dia a el camp i, el romiatge de San Isidro (a mitjans de maig) en la qual s'orna a el sant amb fruites i hortalisses de la terra i es procesiona amb ell fins al parc, on té lloc una festa en la qual són conegudes les molles de "la Felicia".
En aquests últims anys s'està celebrant, a les data pròximes a la Nadal, un Concert de Nadal, el qual està adquirint una gran notorietat.

## Fills cèlebres

* Manuel Díaz Cano (Agramón, 17 juny de 1926 - 19 d'abril de 2007), guitarrista.
# Davide Ghirlandaio

Davide Ghirlandaio (Florència, 1452 - 1525), també conegut com a David Ghirlandaio i com a Davide Bigordi, va ser un pintor i artista de mosaics italià, actiu a la seua ciutat natal de Florència.
Els seus germans, Benedetto Ghirlandaio (1458-1497) i Domenico Ghirlandaio (1449-1494) també van ser pintors. Ridolfo Ghirlandaio (1483-1561) era nebot seu.
Va ser ajudant i, després, soci del seu germà, el famós pintor Domenico Ghirlandaio. Després de la mort d'aquest, Davide va fer-se càrrec del taller i va ensinistrar el fill de Domenico, Ridolfo. Va col·laborar en la decoració en mosaic de la catedral d'Orvieto.

## Bibliografia

* Dizionario enciclopedico Bolaffi dei pittori e degli incisori italiani dall'XI al XX secolo, Torí, Giulio Bolaffi, 1972-1976.
* Vasari, Giorgio, Le Vite de' più eccellenti pittori, scultori, ed architettori, moltes edicions i traduccions.
# Enriqueta Cantero Cantero

Enriqueta Cantero Cantero (1932-2005) fou una líder feminista al barri de Sant Ildefons de Cornellà de Llobregat, on va instal·lar-se procedent d'Andalusia.
Va néixer l'any 1932 a Lucena, un poble de Còrdova. Era filla d'una família republicana. La revolta militar contra la República li va canviar la vida: la mare, que tenia un càrrec polític a l'Ajuntament de Lucena, va ser empresonada fins al final de la Guerra. Ella va haver d'assumir responsabilitats familiars, però va poder aprendre a llegir una mica amb llibres de la seva mare. Als 20 anys es va casar i va marxar a Sevilla. Va treballar als camps d'arròs i en una fàbrica d'olives fins que, per iniciativa seva, van emigrar amb una filla i dos fills. L'any 1962 es van instal·lar al barri de Sant Ildefons, que s'estava construint. Va treballar en el servei domèstic, va fer d'empaquetadora en una empresa de publicitat i, quan va tenir un altre fill, es va endur la feina a casa fins que, el 1976, es va dedicar a la venda ambulant i, posteriorment, va muntar una botiga.
Encarava les dificultats amb la fortalesa i l'empenta apreses de la seva mare i va esdevenir una de les protagonistes més reconegudes de les mobilitzacions que van fer possible la vida en un entorn arrasat per l'especulació immobiliària. La lluita per impedir que es fessin blocs allà on volien escoles o la plantada de flors que va iniciar, entre d'altres, van fer d'ella un referent estimat tant a l'Associació de Veïns i veïnes, com a les mobilitzacions per aconseguir serveis bàsics. Va donar suport a les vagues obreres de la comarca i quan van detenir un dels seus fills, va moure mans i mànigues fins que el va treure de la presó. Va lluitar per la consecució d'ajuntaments democràtics i va participar en l'Assemblea Democràtica de Cornellà.
Sempre va estar pendent de les mancances de Sant Ildefons i dels altres dos barris de Cornellà on va viure. Va ser una reivindicadora constant de les escoles bressol i va participar en els espais de dones fins al final de la vida. Va morir el 2005; aquell any, acompanyada de la seva filla, no va voler faltar a la celebració del 8 de març a Cornellà.

## Referències

* ↑ La informació està treta de l'Institut Català de les Dones amb autorització per usar-lo sota GFDL.
# Fayzabad

Fayzabad, Feyzabad, Fazelabad o Faizabad en persa فيض آباد és la capital de la província de Badakhshan, i del districte de Fayzabad, a l'Afganistan. Té uns 50.000 habitants de majoria tadjik. És a la vora del riu Kokcha. Hi ha un aeròdrom construït pels soviètics.
La ciutat s'anomenava Jauz Gun fins a 1680; "jauz" vol dir "noguer" i portava el nom per la quantitat d'arbres d'aquest tipus a la zona. El nom Fayzabad vol dir "llar de la caritat" (o de la benedicció) que li fou donat quan un vestit de Mahoma fou portat a la ciutat per Muhammad Shaykh Ziya i Shaykh Niyaz després que Wais Quran l'hagués comprat a Balkh. El vestit havia estat portar a Samarcanda per Tamerlà que l'havia trobat en terres dels turcs, però el 1700 els caps religiosos l'havien tret de la ciutat per prtar-la a l'Índia i llavors pel camí se'n va apoderar Mir Yar Beg que la va depositar a Balkh d'on va anar a Fayzabad.
En aquest temps (final del segle XVII) Fayzabad va passar a ser capital de Badakhxan. El 1768, Ahmad Shah Durrani va agafar el vestit i el va portar a Kandahar on va fundar una mesquita per custodiar-lo. A la vora de la ciutat hi ha diverses fortaleses moltes de les quals en ruïnes. Des de 1978 va estar sota control dels comunistes afganesos i el 1980 els soviètics hi van crear un aeroport i fou seu d'un contingent.

## Bibliografia

* Dupree, Nancy Hatch (1977): An Historical Guide to Afghanistan. 1a Edició: 1970. 2a Edició revisada i ampliada. Afghan Tourist Organization.
* Daniel Balland, "Fayzabad" a Encyclopaedia Iranica
# Hash House Harriers

El grup Hash House Harriers (abreujat com HHH i a vegades com H3) és una agrupació internacional de clubs socials que fa reunions per a córrer en curses no competitives. Un esdeveniment organitzat per aquesta mena de clubs és conegut com a Hash o Hash Run.
El grup es va originar el desembre de 1938 a Selayang Quarry, Selangor, aleshores Estats Malais Federats (ara Malàisia), quan un grup d'oficials colonials britànics i expatriats van començar a reunir-se les nits dels dilluns per córrer, seguint el model tradicional britànic “paper chase”, o "llebre i gossos", per lliurar-se dels excessos del cap de setmana anterior. Els membres originaris eren Albert Stephen (A.S.) Ignatius "G" Gispert, Cecil Lee, Frederick "Horse" Thomson, Ronald "Torch" Bennett i John Woodrow. A. S. Gispert va suggerir el nom "Hash House Harriers" per l'Annex del Selangor Club, on alguns dels hashers originals vivien i sopaven, conegut com a "Hash House".

## Hashes internacionals

Existeixen diversos esdeveniments internacionals en els quals els hashers de diferents grups s'ajunten per córrer i socialitzar, però el més famós és el Interhash bianual, en el qual es reuneixen hashers de tot el món. Per exemple, l'Interhash 2006 —Chiang Mai, va oferir carreres en Tailàndia, Birmània, Laos, Vietnam, Cambodja i el sud-oest de la Xina.
* 1978 Hong Kong
* 1980 Kuala Lumpur, Malàisia
* 1982 Jakarta, Indonèsia
* 1984 Sydney, Austràlia
* 1986 Pattaya, Tailàndia
* 1988 Bali, Indonèsia
* 1990 Manila, Filipines
* 1992 Phuket, Tailàndia
* 1994 Rotorua, Nova Zelanda
* 1996 Limassol, Xipre
* 1998 Kuala Lumpur, Malàisia
* 2000 Tasmània, Austràlia
* 2002 Goa, Índia
* 2004 Cardiff, Gal·les
* 2006 Chiang Mai, Tailàndia
* 2008 Perth, Austràlia
* 2010 Kuching, Borneo

## Història del hash als Països Catalans

El fundador més conegut, Albert Stephen Ignacious Gispert, va néixer a Anglaterra de família catalana de Barcelona. Hi ha grups a Barcelona, Andorra i Perpinyà.

## Referències

* ↑ Sekula, Sarah. «A drinker's guide to running the world». CNN International. [Consulta: 31 maig 2013].
* ↑ «Hash House Harriers» (en castellà). Hash House Harriers Uruguay. Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 16 octubre 2011].

## Enllaços externs

* Hash House and Hash Heritage
* A. S. Gispert (Alberto Esteban Ignacio Gispert) Arxivat 2010-05-18 a Wayback Machine.
# Agrati (motocicleta)

Agrati va ser una empresa italiana fabricant de motocicletes amb seu a Cortenuova di Monticello Brianza (província de Lecco). El 1961 va absorbir Garelli i va crear el grup Agrati-Garelli, el qual va estar en actiu fins al 2012.

## Història

Agrati tenia els seus orígens al segle XIX, quan Antonio Agrati va fundar una empresa a Cortenuova dedicada a la forja de metalls i eines agrícoles. Al tombant de segle va lliurar les regnes de l'empresa als seus fills Clodoveo, Luigi i Mario. Entre 1918 i 1919, els Agrati van produir motors elèctrics i a començaments de la dècada del 1920 van ampliar el seu negoci per a fabricar peces mecàniques per a bicicletes.
El 1924, arran de la prematura mort dels tres germans, l'empresa, que ja comptava amb una trentena de treballadors, va passar a mans de Carlo Agrati, aleshores de només setze anys, qui amb l'ajuda de la seva família va ampliar encara més el seu abast amb la producció de peces de xassís. Amb l'esclat de la Segona Guerra Mundial, el petit taller de Cortenuova es va adaptar també a la producció de guerra, però tan bon punt va acabar el conflicte va tornar al sector de la bicicleta. El 1955 va iniciar una fructífera col·laboració amb la Garelli de Sesto San Giovanni per a produir quadres de bicicleta per a ser equipats després amb el motor auxiliar Mosquito i, més tard, per al muntatge de la bicicleta motoritzada sencera.
El 1958 es va iniciar l'estudi d'un vehicle propi, que va prendre la forma d'escúter amb el nom de "Capri", seguit el 1960 pel "Como" i el ciclomotor "Capri Turismo De Lux". El 1961, després d'una etapa de dificultats per a Garelli, la família Agrati va comprar l'empresa i ambdues es van fusionar, convertint-se en un important pol industrial. La marca Agrati es va fer sevir fins a finals de la dècada del 1960 per a la producció dels models Capri i Como, mentre que l'activitat del grup continuà amb la marca Garelli per a altres produccions fins al 1991, any en què va tancar la planta de Cortenuova.

## Referències

* ↑ «Agrati-Garelli» (en castellà). ottw.es. [Consulta: 8 juliol 2021].
* ↑ «Agrati Motorcycles» (en anglès). cybermotorcycle.com. [Consulta: 8 juliol 2021].
* ↑ Annuario politecnico italiano rassegna tecnica di tutte le industrie (en italià), 1942, p. 487.
* ↑ Agrati, Daniele; Patrignani, Roberto. Agrati Garelli - 80 anni di storia (en italià), 1999, p. 42. ISBN 8-87911-203-1.
# Diac

El diac o diode for alternating current (díode per corrent altern) és un dispositiu semiconductor de dues connexions. És un díode bidireccional disparable que condueix el corrent elèctric tan sols després d'haver-se superat la seva tensió de sortida, i mentre el corrent circulant no sigui inferior al valor característic per aquest dispositiu.
El comportament és el mateix per a les dues direccions del corrent. La majoria dels DIACS tenen una tensió d'activació al voltant de 30 V. En aquest sentit, el seu comportament és similar (però controlat de forma molt més precisa i a una tensió menor) a una làmpada de neó.
Els DIACS són una classe de tiristor, i es fan servir normalment per a disparar els triacs, una altra classe de tiristors.
Consta de dos terminals, anomenats ànode i càtode. Actua com un interruptor bidireccional el qual s'activa quan el voltatge entre els seus terminals arriba al voltatge de ruptura, aquest voltatge pot estar entre els 20 i els 36 volts segons la referència.
El DIAC és bàsicament una combinació paral·lela inversa de dos terminals de capes de semiconductors que permeten l'encesa en qualsevol direcció. Les característiques dels dispositius mostren que hi ha un voltatge de ruptura en ambdues direccions. Aquesta possibilitat d'encesa en qualsevol direcció pot ser utilitzada al màxim per aplicacions de corrent altern.
# He estat aquí

He estat aquí (títol original en anglès, I Came By) és una pel·lícula de thriller policial britànic del 2022 escrita, coproduïda i dirigida pel cineasta britànicoiranià Babak Anvari. La pel·lícula és protagonitzada per George MacKay, Percelle Ascott, Kelly Macdonald i Hugh Bonneville. La pel·lícula es va estrenar al Regne Unit el 19 d'agost de 2022, abans de la seva estrena en estríming el 31 d'agost a Netflix. S'ha subtitulat al català.

## Referències

* ↑ Loughrey, Clarisse. «I Came By review: An 'evil Hugh Bonneville' film that doesn't know if it's a comedy or a lecture». independent.co.uk. Independent UK, 19-08-2022. Arxivat de l'original el 20 September 2022. [Consulta: 20 setembre 2022].
* ↑ Hodgson Murray, Noel. «Review: Hugh Bonneville of 'Downton Abbey' plays against type in thriller 'I Came By'». Los Angeles Times, 02-09-2022. Arxivat de l'original el 19 September 2022. [Consulta: 20 setembre 2022]. «This narrative diffusion keeps “I Came By” unpredictable, since it’s impossible to know who Anvari and his co-writer Namsi Khan will shift to next. But it can also make the movie feel less taut than a thriller should be. The story never builds momentum.»
* ↑ Nugent, John. «I Came By Review». Empire. Bauer Media Group. Arxivat de l'original el 20 September 2022. [Consulta: 20 setembre 2022].
* ↑ Lee, Benjamin. «I Came By review – Hugh Bonneville gets nasty in silly Netflix thriller». The Guardian. Guardian News & Media Limited, 19-08-2022. Arxivat de l'original el 6 September 2022. [Consulta: 7 setembre 2022].
* ↑ Ellis, Meuryn. «'I Came By': Plot, Cast, Release Date, Trailer, And More». Trill! Mag, 02-09-2022. Arxivat de l'original el 7 September 2022. [Consulta: 7 setembre 2022].
* ↑ Hodgson, Freya. «Fans of Netflix thriller I Came By will love these chilling mystery movies». Mirror. Reach plc, 06-09-2022. Arxivat de l'original el 7 September 2022. [Consulta: 7 setembre 2022].
* ↑ «I Came By». Goita què fan, ara!. [Consulta: 22 setembre 2024].
# Eleccions legislatives austríaques de 1953

Les eleccions legislatives del 1953 a Àustria, al Consell Nacional van ser el 22 de febrer de 1953. Els populars foren la força més votada i Julius Raab fou nomenat canceller.

## Resultats

Resum dels resultats electorals de 22 de febrer de 1953 al Consell Nacional d'Àustria
| Partits | Partits | Vots | % | +/- | Escons | +/- |
| | Partit Popular d'Àustria (Österreichische Volkspartei) | 1.781.777 | 41,3 | -2,7 | 74 | -3 |
| | Partit Socialdemòcrata d'Àustria (Sozialdemokratische Partei Österreichs) | 1.818.517 | 42,1 | +3,4 | 73 | +6 |
| | Federació d'Independents (Wahlpartei der Unabhängigen) | 472.866 | 10,9 | -0,8 | 14 | -2 |
| | Oposició Popular Electoral Austríaca (Wahlgemeinschaft Österreichische Volksopposition) | 228.159 | 5,3 | +0,2 | 4 | -1 |
| | Altres | 17.369 | 0,4 | - | - | - |
| | Total (participació 94,15%) | 4.318.538 | 100.0 | | 165 | |
| Font: Siemens Austria, BMI ||||||||
# Polinomis de Wilson

En matemàtiques, els polinomis de Wilson són una família de polinomis ortogonals introduïts per Wilson (1980) que generalitzen els polinomis de Jacobi, els polinomis de Hahn i els polinomis de Charlier.
Es defineixen en funció de la funció hipergeomètrica generalitzada i dels símbols de Pochhammer per:
    $p_{n}(t^{2})=(a+b)_{n}(a+c)_{n}(a+d)_{n}_{4}F_{3}\left({\begin{matrix}-n&a+b+c+d+n-1&a-t&a+t\\a+b&a+c&a+d\end{matrix}};1\right).$
* Polinomi de Wilson; b=1,2 c=2,1 d=-2,2 n=[1-6]
* Polinomi de Wilson; b=1,2 c=2,1 d=-2,2 n=[6-10]
* Polinomi de Wilson; b=1,2 c=2,1 d=-2,2 n=[11-15]

## Referències

* ↑ Wilson, James A. «Some hypergeometric orthogonal polynomials» (en anglès). SIAM Journal on Mathematical Analysis, 11(4), 1980, pàg. 690–701. DOI: 10.1137/0511064. ISSN: 0036-1410.

## Bibliografia

* Koornwinder, T.H.. Michiel Hazewinkel (ed.). Wilson polynomials. Encyclopedia of Mathematics (en anglès). Springer, 2001. ISBN 978-1-55608-010-4.

## Vegeu també

* Esquema d'Askey
* Polinomis d'Askey-Wilson són q-anàlegs dels polinomis de Wilson.
# Hel·ladi de Cesarea

Hel·ladi de Cesarea (en llatí Helladius, en grec antic Ἑλλάδιος) va ser bisbe de Cesarea de Capadòcia, successor de Basili el Gran, l'any 378. Va estar present als dos concilis generals de Constantinoble el Primer Concili de Constantinoble celebrat l'any 381 i al següent, l'any 394.
Va escriure una biografia de Basili el Gran esmentada per Joan Damascè, encara que la seva veracitat és posada en dubte pels historiadors.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Helladius». A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. [Consulta: 8 setembre 2022].
# Aftersun

«Aftersun» té aquests significats:

## Música

* Aftersun, EP de Flashy Ice Cream de 2022
* Aftersun, senzill de Màia de 2015
* Aftersun, cançó de Delafé de 2005

## Cinema i televisió

* Aftersun (pel·lícula de 2006), pel·lícula britànica de 2006 dirigida per Peter Lydon
* Aftersun (pel·lícula de 2022), pel·lícula britànica i estatunidenca de 2022 dirigida per Charlotte Wells
* Aftersun, pel·lícula catalana de 2022 dirigida per Lluís Galter

## Teatre

* Aftersun, obra dramàtica de Rodrigo García de 2001

## Altres

* Nom en anglès de la crema postsolar