OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Gisela Carrión Bertran

Gisela Carrión Bertran (Sant Pere de Ribes, 7 de gener de 1994) és un corredora de curses de muntanya catalana. És llicenciada en Ciència i Tecnologia dels Aliments per la Universitat de Barcelona.
S'inicià en el bàsquet als sis anys en el club del seu poble, el Bàsquet Ribes, on jugà d'aler fins als vint-i-un anys. Aleshores va passar a córrer, primer de manera autodidacta, i després ja tutelada per un entrenador. Ràpidament va obtenir bons resultats. Primer es va especialitzar en les curses del Kilòmetre Vertical i el 2018 guanyà la Copa d'Espanya de l'especialitat. Aquell mateix any debutà internacionalment a la Dolomitas Skyrace on finalitzà en onzena posició final. El 2019 aconseguí nombrosos èxits, com ara el Campionat d'Espanya i de Catalunya del Kilòmetre Vertical, la Copa d'Espanya del Kilòmetre Vertical o una cinquena posició final al Campionat del Món de trail. El 2020 es proclamà campiona d'Espanya de trail a La Palma.

## Referències

* ↑ «Sant Pere de Ribes promou l’activitat física a casa en temps de confinament». [Consulta: 27 desembre 2020].
* 1 2 «Gisela Carrión: De la canasta, a élite del trail running» (en castellà). Real Federación Española de Atletismo, 19-11-2020. Arxivat de l'original el 2020-11-29. [Consulta: 27 desembre 2020].
* 1 2 3 Jorquera, Albert. «Gisela Carrión: "No todo es bonito en el deporte de élite, hay una fina línea respecto a la salud"» (en castellà). El Mundo Deportivo, 06-10-2020. [Consulta: 27 desembre 2020].
* ↑ Redacció. «Gisela Carrión: de la Cursa dels Colls, a l'elit en el món del trail running», 07-10-2020. [Consulta: 27 desembre 2020].
* ↑ Bernad, Miguel Ángel Baños. «El Institut Català del Peu realiza un análisis biomecánico a Gisela Carrión, Campeona de España en Kilómetro Vertical» (en espanyol europeu), 21-02-2020. [Consulta: 27 desembre 2020].
* ↑ «Andreu Simón y Gisela Carrión, nuevos campeones de España de trail» (en castellà), 03-10-2020. [Consulta: 27 desembre 2020].
# Grudis

Els grudis (en llatí: Grudii) van ser un poble celta del nord de la Gàl·lia esmentat per Juli Cèsar, que era dependent dels nervis. No són esmentats per cap altre autor. D'Anville pensa que vivien a Zelanda on troba un llogarret anomenat Groede o Gronde al districte de Cadzand, que suposa que deriva el seu nom d'aquest poble.

## Referències

* ↑ Juli Cèsar, De Bello Gallico, V, 39
* ↑ Smith, William (ed.). «Grudii». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 3 agost 2022].
# Glàndula de Meibom

Les glàndules de Meibom o glàndules tarsals, en llatí glandulae tarsalis , són glàndules sebàcies que estan situades a les parpelles superior i inferior i produeixen una secreció composta per diferents substàncies, entre les que abunden diversos lípids com fosfolípids, triacilglicerols i esterols lliures. Aquesta secreció forma part de la pel·lícula lacrimal i prevé la seva evaporació.
Hi ha unes 50 glàndules d'aquest tipus a la parpella superior i 25 a l'inferior. El seu nom es deu al metge alemany Heinrich Meibom (1638 - 1700) que les va descriure per primera vegada.
L'obstrucció en el conducte de sortida d'alguna d'aquestes glàndules té com a conseqüència la formació d'un petit quist a la parpella que es coneix com a calazi.

## Referències

* ↑ «Glàndula de Meibom». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia.
* ↑ Kaufman, Paul L.; Alm, Albert. Adler Fisiologia del ojo. Elsevier, 2004. ISBN 848174705-X.

## Vegeu també

* Pel·lícula lacrimal
* Lleganya
# Gran Premi d'Indonèsia de motociclisme

El Gran Premi d'Indonèsia de motociclisme és un esdeveniment esportiu que es va disputar en 2 ocasions entre el 1996 i el 1997 al Circuit de Sentul, dins del calendari del Campionat del món de motociclisme. El Gran Premi d'Indonèsia es va recuperar per a la temporada del 2022, en aquesta ocasió al Circuit de Mandalika.

## Guanyadors

    A 1 de gener de 2024
| Any | Circuit | Moto3 | Moto3 | Moto2 | Moto2 | MotoGP | MotoGP | Detalls |
| Any | Circuit | Pilot | Motocicleta | Pilot | Motocicleta | Pilot | Motocicleta | Detalls |
| 2023 | Mandalika | Diogo Moreira | KTM | Pedro Acosta | Kalex | Francesco Bagnaia | Ducati | Detalls |
| 2022 | Mandalika | Dennis Foggia | Honda | Somkiat Chantra | Kalex | Miguel Oliveira | KTM | Detalls |
| | | 125 cc | 125 cc | 250 cc | 250 cc | 500 cc | 500 cc | |
| 1997 | Sentul | Valentino Rossi | Aprilia | Max Biaggi | Honda | Tadayuki Okada | Honda | Detalls |
| 1996 | Sentul | Masaki Tokudome | Aprilia | Tetsuya Harada | Yamaha | Mick Doohan | Honda | Detalls |
# Gueróiske

Gueróiske (en ucraïnès: Геройське) és un poble de la República Autònoma de Crimea, a Ucraïna, que el 2014 tenia 1.740 habitants. Pertany al districte rural de Saki.

## Referències

* ↑ «Приказ Минкомсвязи России «О внесении изменений в Российскую систему и план нумерации, утверждённые приказом Министерства информационных технологий и связи Российской Федерации от 17.11.2006 № 142»». Минкомсвязь России. Arxivat de l'original el 2017-07-05. [Consulta: 24 juliol 2016].
* ↑ «Новые телефонные коды городов Крыма». Крымтелеком. Arxivat de l'original el 2016-05-06. [Consulta: 24 juliol 2016].
# Guerzel-Aül

Guerzel-Aül (en rus: Герзель-Аул) és un poble de la república de Txetxènia, a Rússia, segons el cens del 2022 tenia 4.756 habitants.

## Referències

* ↑ «Древнее село Зумсой продолжает жить несмотря ни на что | Информационное агентство "Грозный-Информ"». Arxivat de l'original el 2022-06-02.
* ↑ «Закон Чеченской республики № 46-РЗ от 14.07.08» (doc). Arxivat de l'original el 2012-04-11. [Consulta: 12 desembre 2009].
* ↑ «И вновь оживает древний Зумсой… | Грозный Информ». Arxivat de l'original el 2013-03-03.
* ↑ «В высокогорное село Зумсой возвращаются жители». Arxivat de l'original el 2014-09-08. [Consulta: 21 novembre 2010].
# BGM

BGM té els següents significats:
* Barcelona Gospel Messengers, cor de gòspel de Barcelona
* BGM-109 Tomahawk (del codi de designació: B-llançament per plataforma múltiple, G-objectiu sobre la superfície, M-míssil guiat), míssil de creuer de llarg abast desenvolupat als Estats Units
* BGM-71 TOW (del codi de designació anterior), míssil antitancs desenvolupat als Estats Units
* Música de fons (del seu nom en anglès Background Music), música pensada per acompanyar, molt important en la producció audiovisual i en la música de videojocs
# Pseudonovibos spiralis

Pseudonovibos spiralis és un boví que se suposa que viu a Cambodja i el Vietnam. Les úniques restes trobades d'aquest animal són un parell de banyes d'uns 45 cm de llarg amb alguns pèls enganxats (que deixaven intuir un pelatge clapat). El primer a trobar-les fou un zoòleg al mercat de Saigon i ràpidament foren atribuïdes a una nova espècie. En llengua khmer, el nom kting voar significa "gaur amb banyes de liana", però a l'Occident fou traduït erròniament com a "cabra de la jungla". El seu nom en vietnamita, lin duong ("cabra de muntanya") contribueix a alimentar aquesta confusió, però també es fa servir per referir-se a les espècies de gòrals.
Espècies vivents d'artiodàctils (sense comptar els cetacis) :
Regne: Animalia  · Embrancament: Chordata  · Classe: Mammalia  · Infraclasse: Eutheria  · Superordre: Laurasiatheria :
Subordre Ruminantia :
Família Cervidae :
Família Bovidae :
Família Bovidae (subfamília Caprinae) :
Família Bovidae (subfamília Bovinae) :
Família Bovidae (subfamília Antilopinae) :
Subordre Suina :
Subordre Tylopoda :
Clade Whippomorpha :
# La settima donna

La settima donna és una pel·lícula italiana de violació i venjança-thriller del 1978 dirigida per Franco Prosperi.
El títol nord-americà, The Last House on the Beach, fa referència a L'última casa de l'esquerra de Wes Craven, i Alexandra Heller-Nicholas va afirmar com "combinant el nunsploitation subgènere amb violació-venjança, la pel·lícula s'aparta substancialment de L'última casa a l'esquerra, però arriba a una conclusió ètica similar".
Es va argumentar que l'escena final de la pel·lícula va inspirar l'escena final de Death Proof de Quentin Tarantino.

## Argument

Tres delinqüents acaben de robar un banc i es refugien en una petita casa prop d'un turó amb vistes al mar. Compta amb cinc estudiants que assagen l'obra de fi de curs, El somni d'una nit d'estiu de Shakespeare. Juntament amb les noies hi ha la germana Cristina i una minyona. Els delinqüents maten aquesta última, després violen la monja i una de les noies, que mor. La monja decideix abandonar els seus vots i, per tant, buscar venjança dels tres homes. Ella n'elimina dos sols, un amb verí, l'altre amb trets de pistola. El tercer és sacrificat amb un pal per tot el grup de noies supervivents.

## Repartiment

* Florinda Bolkan: Germana Cristina
* Ray Lovelock: Aldo
* Flavio Andreini: Walter
* Stefano Cedrati: Nino
* Sherry Buchanan: Lisa

## Producció

La settima donnava ser la segona pel·lícula de Franco Prosperi com a director que va fer per al productor Pino Burichhi.

## Llançament

La settima donna va ser distribuït a Itàlia per Magirus i estrenat el 20 d'abril de 1978. Roberto Curti, autor de Italian Crime Filmography, 1968-1980 va descriure la pel·lícula com "un rendiment molt baix a la taquilla italiana". Va recaptar un total de 25,4 milions de lires italianes en la seva estrena a les sales.

## Recepció

Roberto Curti va afirmar que la pel·lícula era una de les pel·lícules d'explotació més sòrdides. Curti va assenyalar que la progressió de la trama era mínima, i el que quedava era "una successió d'escenes ombrívoles, misògines i explotadores: nus adolescents, sodomitzacions a càmera lenta, ferides brutals, assassinats variats."

## Notes

* ↑ Alexandra Heller-Nicholas. Rape-Revenge Films: A Critical Study. McFarland, 2011, 14 juny 2011. ISBN 978-0-7864-4961-3.
* ↑ David Annandale. «Death-Proofing the Last House on the Beach». Upcoming Discs, 01-11-2008.
* ↑ «The Last House on the Beach - Review». Fright.com. Arxivat de l'original el 25 d’abril 2012.
* ↑ Gianluca Macrì. «Ray Lovelock: "It's easy when you're Big In Japan"» (en italian). Omero.it, 02-12-2007. Arxivat de l'original el 26 abril 2012.
* 1 2 3 4 5 6 Curti, 2013, p. 254.

## Bibliografia

* Curti, Roberto. Italian Crime Filmography, 1968-1980. McFarland, 2013. ISBN 978-0786469765.

## Enllaços externs

* La settima donna a YouTube
# Laude

Laude o sentència arbitral és la resolució que dicta un àrbitre i que serveix per a dirimir un conflicte entre dues o més parts. L'equivalent al laude en l'ordre és la sentència, que és la que dicta un jutge. La diferència entre tots dos resideix en el fet que, mentre que la jurisdicció del jutge ve marcada per la llei, la jurisdicció de l'àrbitre és dictada per l'autonomia de la voluntat: per tant l'arbitratge ha d'ésser acceptat per les parts, ja sia prèviament, mitjançant un contracte, o posteriorment com a forma de resoldre el litigi.
Per a l'execució del laude arbitral és necessari de recórrer a un jutge, el qual té la potestat d'ordenar-lo i, si s'escau, forçar-ne el compliment. Si el laude ha estat dictat conformement al dret, el jutge no entrarà en el contingut d'aquest i, simplement, ordenarà la seva aplicació; per aquesta raó un laude no té ha pas d'estar fonamentat en dret. Les parts poden haver acordat que l'arbitratge s'hagi resolt basant-se en criteris d'equitat. Cal distingir entre tres grups de laudes:
* Laudes totals o parcials.
* Laudes definitius o ferms.
* Laudes de dret o equitat.

## Referències

* ↑ http://www.terminologiajuridica.cat/laude/ Arxivat 2019-01-19 a Wayback Machine.
* ↑ «Laude». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Laudo a Enciclopedia Jurídica
* ↑ ¿Qué es el arbitraje y el laudo arbitral?, el blog salmón
* ↑ El sistema arbitral de consumo al web de FACUA
Viccionari
# La Lobièra

La Lobièra Lauragués (en francès La Louvière-Lauragais) és un municipi de França de la regió d'Occitània, al departament de l'Aude.
# La Fàbrica del Pont Vell (Sant Fruitós de Bages)

La Fàbrica del Pont Vell o La Fàbrica Vermella és una antiga indústria i colònia tèxtil del Llobregat, dins el terme municipal de Sant Fruitós de Bages, al costat del pont que comunica amb Navarcles. També s'havia conegut com a can Vives.

## Descripció

Les diferents edificacions constitueixen un recinte fabril tancat. Les diverses dependències de la fàbrica estan disposades una a tocar de l'altre, de manera que formen un triangle. D'esquerra a dreta, s'hi distingeix el que havia estat la porteria, els habitatges per als obrers, les dependències industrials i la capella. L'alçada dels edificis és de dues o tres plantes. A l'entrada del recinte, a la dreta, hi ha la capella de Santa Llúcia, datada del 1852, d'estil historicista amb elements d'inspiració neoclàssica. Sobre el portal hi ha un frontó amb un relleu sobre el baptisme de Crist. La capella està coronada per un campanar de ferro forjat en mal estat. Es conserva en bon estat el canal que donava energia a la fàbrica. Destaca l'alta xemeneia d'obra. La tipologia del recinte es correspon amb el model de clos de colònia. Tot i així, cal dir que difereix dels models de colònies industrials del Llobregat.

## Història

La fàbrica del Pont rep aquest nom perquè es troba adossada al Pont Vell de Navarcles, construït a la darreria del segle xviii. Manel Altimir i Segimon Padrón van comprar els terrenys a la vora del riu per construir-hi un molí fariner, el qual va començar a funcionar l'any 1817. Entre 1825 i 1828 es va construir la fàbrica, que va substituir el molí. Inicialment es va dedicar a la producció de teixits de llana i més endavant a la producció de teixits de cotó. Els amos de la nova fàbrica van ser els germans Herp de Manresa. El 1851 es fan obres d'ampliació i poc després es lloguen dependències a altres industrials de la comarca. El 1862 aplegava un total de 124 telers mecànics. Sembla que la família Herp finalment va vendre la fàbrica i que aquesta va acabar funcionant de lloguer en lloguer. Als anys 30 del segle xx es coneixia com a «Can Vives» i a mitjan segle la fàbrica va deixar de funcionar, de manera que el recinte va quedar abandonat. A final de la dècada dels anys 1980 es va reaprofitar l'edifici per acollir-hi diferents tallers artesans o empreses dedicades a àmbits diversos.

## Referències

* ↑ Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». www.gencat.cat. Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 01-01-2015.
* ↑ Mora Vergés, Antonio «Sant Antoni i Santa Llúcia a la fàbrica del Pont Vell a Sant Fruitós». Nació Manresa, 23-03-2013.
* 1 2 «La fàbrica del pont». pat.mapa. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r abril 2015].
* ↑ «La Fábrica del Pont Vell (Navarcles)» (en castellà). Sudor, vapor y lágrimas. Patrimonio Industrial. Chimevapor. [Consulta: 1r abril 2015].

## Enllaços externs

* «Fàbrica Vermella». Mapes de patrimoni cultural. Diputació de Barcelona. [Consulta: 1r abril 2015].
# La Fèsta de l'Issanka

Festa dé l'Issanka és una cançó tradicional de Seta.
Aquesta cançó expressa l'optimisme natural dels Setòris i marca tots els aspectes més destacats de la vida local. És tradicional que sigui cantada pels convidats en un àpat o per la multitud en grans reunions públiques.
La lletra és de Michel Pino (1851-1901). La música composta per Désiré Servel, nascut a Clarmont d'Erau el 16 decembre 1833, que era professor de música al conservatori de Sète i morí el 3 març, deixant una abundant producció d'òperes, misses, romanços, danses. i unes 260 cançons...
Aquesta cançó va ser gravada per los Moures de Porc,i Aqueles.
Issanka és un parc a Hérault.

## Notes i referències

* ↑ «La Fèsta de l'Issanka (chagrin fai ta mala ) - Mourres de Porc - Hymne de Sète - Occitan song». [Consulta: 15 octubre 2023].
* ↑ «AQUELES - La fèsta de l'Issanka». [Consulta: 15 octubre 2023].
# La Pineda (Montbui)

La Pineda és una urbanització del terme municipal de Bigues i Riells del Fai, al Vallès Oriental.
Es tracta d'una urbanització amb un nom artificial, però que respon a la presència de pins a la zona. És a la part occidental del terme, en el vessant oriental del Puig Alt de Viver, de la carena del Castell de Montbui. És al sud-est de la urbanització del Castell de Montbui i al sud-oest de la de Can Carreres. Hi passa el camí d'enllaç amb la urbanització de Can Regassol i amb Caldes de Montbui.
És una urbanització petita i de poca població, ja que el 2018 tenia 154 habitants, que representa l'1,7% del cens municipal.

## Referències

* ↑ «La Pineda». Gran Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 21 abril 2019].
* ↑ «Bigues i Riells del Fai». Idescat. [Consulta: 21 abril 2019].
# La Pineda (Sant Quirze Safaja)

La Pineda és un serrat del terme municipal de Sant Quirze Safaja, de la comarca del Moianès.
Està situada en el sector nord-occidental del terme de Sant Quirze Safaja, a llevant de les masies de Pregona i les Saleres i a ponent de la carretera C-59 entre els punts quilomètrics 27 i 28. Està delimitat al sud pel torrent de les Vinyes i al nord pel torrent del Favar.
# Labeo fulakariensis

Labeo fulakariensis és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 13 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al curs inferior del riu Congo.

## Referències

* ↑ Cuvier G. 1816. Le Règne Animal distribué d'après son organisation pour servir de base à l'histoire naturelle des animaux et d'introduction à l'anatomie comparée. Les reptiles, les poissons, les mollusques et les annélides. Edition 1. Règne Animal (ed. 1) v. 2. i-xviii + 1-532.
* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Tshibwabwa, S.M., M.L.J. Stiassny i R.C. Schelly, 2006. Description of a new species of Labeo (Teleostei: Cyprinidae) from the lower Congo River. Zootaxa 1224:33-44.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Lévêque, C. i J. Daget, 1984. Cyprinidae. p. 217-342. A J. Daget, J.-P. Gosse i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ORSTOM, París i MRAC, Tervuren. Vol. 1.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828. .
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Reid, G.M., 1985. A revision of African species of Labeo (Pisces: Cyprinidae) and a re-definition of the genus. Verlag von J. Cramer, Braunschweig. 322 p.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Labeo gedrosicus

Labeo gedrosicus és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 25 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pakistan.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Talwar, P.K. i A.G. Jhingran, 1991. Inland fishes of India and adjacent countries. vol 1. A.A. Balkema, Rotterdam. 541 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828. .
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Lactuca virosa

Lactuca virosa, enciam de bosc és un dels seus noms comuns, és una espècie de planta del gènere de l'enciam (Lactuca) que es consumeix pels seus lleus efectes psicotròpics, (específicament hipnòtics) o sedants. Es troba en estat silvestre als Països Catalans (a les Balears només a Mallorca a la Serra de Tramuntana) i altres llocs del centre i sud d'Europa. És una de les plantes dins la llista de plantes de venda regulada a Espanya.
És una planta anual o biennal de 100 a 200 cm d'alt. Les fulles no són retorçadesa la base, amb el limbe disposat generalment en un pla subhoritontal ascendent; la planta fa una olor forta (sobretot les rels). Els aquenis són porpra negrecs. Se sembla a la Lactuca serriola però és més alta. Floreix de juliol a agost. Planta anual o biennal de 100 a 200 cm d'alt. Les fulles no són retorçadesa la base, amb el limbe disposat generalment en un pla subhoritontal ascendent; la planta fa una olor forta (sobretot les rels). Els aquenis són porpra negrecs. Se sembla a la Lactuca serriola però és més alta. Floreix de juliol a agost.
L. virosa la feien servir els metges del segle xix quan no es podia obtenir opi. Els compostos químics que li donen les seves propietats són la lactucopicrina i la lactucina. Aquesta planta també conté flavonoides, amb propietats antioxidants. També conté cumarina, i metilfeniltilamina.
El seu hàbitat són les clarianes de bosc, vores de camins forestals, etc., des dels 500 fins als 1.700 m d'altitud, és una planta nitròfila.

## Referències

* ↑ Analgesic and sedative activities of lactucin and some lactucin-like guaianolides in mice
* ↑ Bolòs i Vigo Flora dels Països Catalans
* ↑ Holistic Online herb information: Wild Lettuce

## Bibliografia

* Blanchan, Neltje. Wild Flowers Worth Knowing. Project Gutenberg Literary Archive Foundation, 2005.

## Enllaços externs

* Wild lettuce wildlettuce.com
* Wild Lettuce Erowid
# Lamaigrexa

San Pedro de Lamaigrexa és una parròquia i localitat del municipi gallec d'A Pobra do Brollón, a la província de Lugo. Limita amb les parròquies de Saa al nord, Parada dos Montes i Salcedo a l'est, Castroncelos al sud i A Pobra do Brollón a l'oest.
El 2015 tenia 96 habitants agrupats en 7 entitats de població: Carril, Lamaigrexa, Martul de Alende, Recemunde, Tudriz i Vilar de Peras.
Entre el seu patrimoni destaca l'església de San Pedro, del segle xviii. Les festes se celebren en el mes de juny en honor de Sant Antoni.

## Referències

* ↑ Dades de l'Institut Gallec d'Estadística (IGE)
# Lanett

Lanett és una ciutat del Comtat de Chambers a l'estat d'Alabama (Estats Units d'Amèrica).

## Demografia

Segons el cens del 2000, Lanett tenia 7.897 habitants, 3.186 habitatges, i 2.125 famílies. La densitat de població era de 564,6 habitants/km².
Dels 3.186 habitatges en un 28,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 40,1% hi vivien parelles casades, en un 22,1% dones solteres, i en un 33,3% no eren unitats familiars. En el 30,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,46 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,06.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,9% tenia menys de 18 anys, un 8,7% entre 18 i 24, un 25% entre 25 i 44, un 22,2% de 45 a 60 i un 18,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones hi havia 83,8 homes. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 77,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 26.197 $ i la renda mediana per família de 36.481 $. Els homes tenien una renda mediana de 28.066 $ mentre que les dones 22.101 $. La renda per capita de la població era de 15.614 $. Aproximadament el 17,8% de les famílies i el 20,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Annual Estimates of the Population for Incorporated Places in Alabama». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.