OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# La gota d'aigua

La gota d'aigua és un àlbum il·lustrat d'Inês Castel-Branco, publicat l'any 2018; adaptat a partir d'un text de Raimon Panikkar i il·lustrat per la mateixa autora. És un llibre amb il·lustracions en aquarel·la, llapis de colors i collage, que parteix de la metàfora intercultural de la gota d'aigua per explicar als infants què és la mort, sense tabús. Va ser editat per primera vegada a l'abril del 2018. Està disponible en català, castellà i portuguès.

## Sinopsi

El text intenta respondre tres preguntes claus: I si la mort pogués explicar amb l'instant en el qual una gota d'aigua cau al mar? Què passa amb la gota d'aigua? Que passa amb l'aigua de la gota? La resposta sorgeix de la inspiració de Raimon Panikkar. Segons ell, «tots som com una gota que es desfà en l'oceà universal. Cada gota, fràgil, acaba desapareixent. Però l'aigua continguda en ella, per poca que sigui, mai desapareixerà, sinó que pasará a formar part del gran oceà de la existencia, de la vida, de la realitat».
L'objectiu principal del llibre és la pèrdua de la mort com a tabú. A molts països, la mort sempre ha estat un tòpic dificil d'explicar, i molt més als infants. Aquest àlbum intenta facilitar la feina dels adults a l'hora d'afrontar el moment d'explicar aquest concepte als més petits. Ho fa mitjançant aquesta metàfora de la gota de l'aigua que al final s'acaba ficant a l'aigua i perdent la seva forma, per començar a ser una porció d'un gran mar.

## Referències

* ↑ Castel-Branco, Inês. La gota d'aigua : segons Raimon Panikkar. Primera edició: abril del 2018, 2018. ISBN 978-84-17440-03-9.
* ↑ Castel-Branco, Inês. La gota de agua : según Raimon Panikkar. Primera edición, 2018. ISBN 978-84-17440-04-6.
* ↑ Castel-Branco, Inês. A gota de água : segundo Raimon Panikkar. Primeira edição: abril de 2018, 2018. ISBN 978-84-17440-05-3.
* 1 2 «La gota d'aigua de Panikkar: una metàfora útil i serena sobre la mort». Catalunya Religió, 30-10-2018. [Consulta: 2 març 2022].
* ↑ Panikkar, Raimon. «La gota d'aigua. Una metàfora intercultural». A: Mite, símbol, culte. Barcelona: Fragmenta Editorial, 2009. ISBN 978-84-92416-27-1.
* ↑ Portela, Sergi. «La gota d'aigua segons Raimon Panikkar». ClijCat Faristol, 2018. [Consulta: 6 desembre 2020].

## Enllaços externs

* Ana María Ortega Espinoza narra La gota de agua según Raimon Panikkar a YouTube (castellà)
# La gran Gilly Hopkins

La gran Gilly Hopkins (originalment en anglès, The Great Gilly Hopkins) és una pel·lícula de comèdia dramàtica estatunidenca del 2015 dirigida per Stephen Herek i escrita per David L. Paterson. Es basa en el llibre infantil homònim de Katherine Paterson de 1978. La pel·lícula és protagonitzada per Sophie Nélisse, Kathy Bates, Julia Stiles, Bill Cobbs, Billy Magnussen, Octavia Spencer i Glenn Close. La pel·lícula es va estrenar el 7 d'octubre de 2016 amb la distribució de Lionsgate Premiere. S'ha doblat al valencià per a À Punt.

## Sinopsi

Gilly Hopkins és la noia més dolenta de la ciutat: té una mare biològica que no ha vist mai i viu d'una casa d'acollida a una altra. En saber que l'enviaran a una nova llar, no perd el temps generant problemes. Aleshores coneix una dona anomenada Trotter, que vol ser la mare que necessita. Amb la Gilly plantejant un repte, Trotter ha de demostrar que una bona relació els beneficiarà a totes dues.

## Repartiment

* Sophie Nélisse com a Galadriel "Gilly" Hopkins
* Kathy Bates com a Maime Trotter
* Julia Stiles com a Courtney Rutherford Hopkins
* Zachary Hernandez com a W.E. (William Ernest)
* Bill Cobbs com el Sr. Randolph
* Billy Magnussen com a Ellis
* Octavia Spencer com a Miss Harris
* Glenn Close com a Nonnie Hopkins
* Clare Foley com a Agnes
* Sammy Pignalosa com a Rajeem
* Toby Turner com a agent d'entrades
* Frank Oz com a Cookie Monster (veu)

## Referències

* ↑ Tartaglione, Nancy. «Berlin: Stephen Herek To Direct Kathy Bates, Danny Glover In 'The Great Gilly Hopkins'». Deadline.com. [Consulta: 17 juny 2014].
* ↑ Leo Barraclough. «Glenn Close, Sophie Nelisse, Octavia Spencer Join 'The Great Gilly Hopkins'». Variety, 06-02-2014. [Consulta: 17 juny 2014].
* ↑ Wiseman, Andreas. «Lionsgate adopts 'The Great Gilly Hopkins' for US». Screen Daily, May 14, 2016. [Consulta: July 26, 2016].
* ↑ «La gran Gilly Hompkins». À Punt, 07-12-2022. [Consulta: 9 desembre 2022].
* 1 2 3 4 Leo Barraclough. «Glenn Close, Sophie Nelisse, Octavia Spencer Join 'The Great Gilly Hopkins'». Variety, 06-02-2014. [Consulta: 17 juny 2014].
* 1 2 Yamato, Jen. «Julia Stiles Joins Movie Adaptation 'The Great Gilly Hopkins'». Deadline.com. [Consulta: 17 juny 2014].
* ↑ «Billy Magnussen and Julia Stiles Join "The Great Gilly Hopkins" Film». Playbill.com, 12-05-2014. Arxivat de l'original el 2014-05-14. [Consulta: 17 juny 2014].
# Lechriodus platyceps

Lechriodus platyceps és una espècie de granota que viu a Indonèsia.

## Referències

* Richards, S. & Iskandar, D. 2004. Lechriodus platyceps. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 24 d'abril del 2008.
# Lechuguilla

«Lechuguilla» té aquests significats:
* Agave lechuguilla, planta crassa del gènere Agave
* Desert de Lechuguilla, desert d'Arizona on es troba la planta lechuguilla
* Cova Lechuguilla, gran cova a Nou Mèxic
* Lechuguilla, cràter de l'asteroide (243) Ida
# La Bourdonnais

La Bourdonnais és el nom dels següents personatges:
* Bertrand-François Mahé de La Bourdonnais (1699–1753), oficial naval francès
* Louis-Charles Mahé de La Bourdonnais (1795–1840), jugador d'escacs, net de Bertrand-François
# La Bouëxière

La Bouëxière (en bretó Beuzid-ar-C'hoadoù) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament d'Ille i Vilaine. L'any 2006 tenia 3.916 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 1.870 | 1.936 | 2.142 | 2.667 | 3.027 | 3.503 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1983-1989 | André Louazel | |
| 1989-2001 | Albert Hay | |
| 2001-2008 | Francis Havard | UDF |
| 2008- | Stéphane Piquet | Divers gauche |
# La Flaquesa

La Flaquesa és una masia situada al municipi de Navès, a la comarca catalana del Solsonès.

## Referències

* ↑ Nomenclàtor oficial de toponímia major de Catalunya (2003), pàg. 583.
# La Segalassièra

La Ségalassière és un municipi francès situat al departament de Cantal i a la regió d'Alvèrnia-Roine-Alps. L'any 2007 tenia 114 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de La Ségalassière era de 114 persones. Hi havia 44 famílies de les quals 12 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 8 dones vivint soles), 8 parelles sense fills, 16 parelles amb fills i 8 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 78 habitatges, 48 eren l'habitatge principal de la família, 26 eren segones residències i 4 estaven desocupats. 75 eren cases i 2 eren apartaments. Dels 48 habitatges principals, 43 estaven ocupats pels seus propietaris i 4 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 1 tenia una cambra, 2 en tenien dues, 6 en tenien tres, 15 en tenien quatre i 23 en tenien cinc o més. 36 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 15 habitatges hi havia un automòbil i a 24 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de La Ségalassière el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 4 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 4 | 85 a 89 | 4 |
| 4 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 4 |
| 0 | 70 a 74 | 4 |
| 8 | 65 a 69 | 0 |
| 8 | 60 a 64 | 4 |
| 4 | 55 a 59 | 8 |
| 4 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 4 | 40 a 44 | 0 |
| 0 | 35 a 39 | 8 |
| 8 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 4 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 4 | 15 a 19 | 0 |
| 8 | 10 a 14 | 4 |
| 0 | 5 a 9 | 4 |
| 0 | 0 a 4 | 4 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 61 persones, 44 eren actives i 17 eren inactives. De les 44 persones actives 41 estaven ocupades (24 homes i 17 dones) i 3 estaven aturades (2 homes i 1 dona). De les 17 persones inactives 11 estaven jubilades, 4 estaven estudiant i 2 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 3 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de fabricació d'altres productes industrials, 1 d'una empresa de comerç i reparació d'automòbils i 1 d'una empresa immobiliària.
L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era un taller de reparació d'automòbils i de material agrícola.
L'any 2000 a La Ségalassière hi havia 5 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 370 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* ↑ Exploitations agricoles

## Enllaços externs

* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# La Secanella

La Secanella és una muntanya de 610 metres que es troba al municipi de la Llacuna, a la comarca de l'Anoia.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# La Curullada

La Curullada és un poble de 47 habitants pertanyent al municipi de Granyanella (Segarra), del qual és el cap administratiu.
Fins a mitjans del segle xix fou un municipi independent. el nom del qual fins al segle xv era el de la Cruïllada. Fou fundat a la vall, a la dreta del riu d'Ondara. Des del segle xv s'anà edificant el poble prop del camí que antigament es dirigia a la Figuerosa i Agramunt, al voltant del castell de la Curullada. Aquest que pertanyia als Saportella fins al 1376, el bescanviaren amb els Desvall pel castell de Montpaó (conservaren, però, la veïna torre i quadra de Saportella). El castell fou refet al començament del segle xvii i al seu costat fou bastida la nova església parroquial de Sant Pere.
L'antiga capella de Sant Pere de la Curullada, esmentada com a Sanctus Petrus de Cruciata al segle xii, era romànica, i al seu redós hi ha sepulcres cavats a la roca, antropomorfs.
La Quadra d'en Portella, o de Saportella, és una partida de la Curullada, situada a la vall, prop del terme de Cervera. La torre d'en Portella és la gran casa senyorial, ben fortificada, que és al centre dels bons conreus del riu d'Ondara, dominant els camins de la vall.

## Referències

* ↑ «Població La Curullada». Padró continu de població. Institut d'Estadística de Catalunya. [Consulta: 5 juliol 2019].
* ↑ «Alteraciones de los municipios en los Censos de Población desde 1842». Instituto Nacional de Estadística. [Consulta: 25 juliol 2019].
* ↑ «La Curullada». Consell Comarcal de la Segarra. Arxivat de l'original el 30 de juny 2019. [Consulta: 5 juliol 2019].
* ↑ «La Curullada». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# La Cygne

La Cygne és una població dels Estats Units a l'estat de Kansas. Segons el cens del 2005 tenia 1.146 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, La Cygne tenia 1.115 habitants, 459 habitatges, i 294 famílies. La densitat de població era de 309,7 habitants/km².
Dels 459 habitatges en un 31,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 53,4% hi vivien parelles casades, en un 7,4% dones solteres, i en un 35,9% no eren unitats familiars. En el 30,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 18,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,38 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,3% tenia menys de 18 anys, un 6,8% entre 18 i 24, un 27,7% entre 25 i 44, un 21,8% de 45 a 60 i un 17,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 83,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 34.479$ i la renda mediana per família de 44.118$. Els homes tenien una renda mediana de 30.900$ mentre que les dones 19.803$. La renda per capita de la població era de 15.880$. Entorn del 5% de les famílies i el 9,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- La Cygne». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- La Cygne». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Musaranya de la tundra

La musaranya de la tundra (Sorex tundrensis) és una espècie de musaranya del gènere Sorex. És una de les poques espècies d'aquest grup present tant al paleàrtic com al neàrtic. El seu àmbit de distribució s'estén des de Sibèria a l'est del riu Petxora fins a la costa nord-oriental d'Àsia, però no es troba a Kamtxatka. També es troba a Nord-amèrica, on s'estén des de les Aleutianes, l'oest, el centre i el nord d'Alaska fins a la regió nòrdica del riu Yukon. El seu hàbitat és l'estepa de tundra. A causa d'aquest hàbitat septentrional, és un dels pocs insectívors de la fauna àrtica.
# Magistral d'escacs Ciutat de Barcelona de 2009

El Magistral d'escacs Ciutat de Barcelona de 2009 fou un torneig d'escacs que va tenir lloc entre els dies 2 i 10 de novembre del 2009, jugat al Casino de Barcelona. El torneig va ser de categoria XIV, i es va fer pel sistema lliga d'una volta a nou rondes. L'MI català Daniel Alsina va ser el sorprenent i brillant campió del torneig amb 6,5 punts de 9.

## Classificació

    14è Magistral Ciutat de Barcelona (2009) JugadorElo12345678910Punts 1 Daniel Alsina Leal2523*½½½1½11½16½ 2 Josep Manuel López Martínez2589½*1½1½½½½½5½ 3 Jordi Magem Badals2564½0*½½½½1115½ 4 Marc Narciso Dublan2510½½½*½100115 9 Aleksei Dréiev265500½½*1½11½5 9 Fernando Peralta2557½½½00*11½½4½ 9 Pàvel Tregúbov26420½½1½0*0½14 9 Omar Almeida25420½01001*½½3½ 9 Ulf Andersson2582½½000½½½*13½ 9 Alexandr Fier26530½00½½0½0*2

## Referències

* ↑ «El MI Daniel Alsina, sorprendente vencedor del XIV Magistral Ciutat de Barcelona 2009» (en castellà). ajedrez21.com. [Consulta: 20 octubre 2014].

## Enllaços externs

* Pàgina web del Ciutat de Barcelona a la web de la FCE
# József Kiprich

József Kiprich (6 de setembre de 1963) és un antic futbolista hongarès de la dècada de 1990 i entrenador.
Fou internacional amb la selecció d'Hongria, amb la qual disputà la Copa del Món de futbol de 1986.
Pel que fa a clubs, destacà a Tatabányai Bányász, Feyenoord Rotterdam i APOEL.

## Referències

* ↑ Mamrud, Roberto. «Hungary - Record International Players». RSSSF. Arxivat de l'original el 19 octubre 2006. [Consulta: 2 setembre 2006].
* ↑ «József Kiprich». National Football Teams. [Consulta: 2 setembre 2006].
* ↑ «Official József Kiprich Tribute (6 Seasons of Feyenoord)». Arxivat de l'original el 2010-04-10. [Consulta: 18 agost 2018].
# Aèrop I

Aèrop I (en grec antic: Ἀέροπος, llatí: Aëropus) fou rei de Macedònia (602 aC-576 aC), fill de Filip I de Macedònia, i besnet de Perdicas I de Macedònia. Va ser el pare del rei Alcetes de Macedònia que el va succeir, segons que diu Heròdot. Formava part de la Dinastia argèada. Segons Eusebi de Cesarea va governar durant vint anys.

## Referències

* ↑ 2.Aeropus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 36
* ↑ Eusebi de Cesarea. Crònica, p. 229
# Atilio Ancheta

Atilio Ancheta (Florida, 19 de juliol de 1948) fou un futbolista uruguaià de la dècada de 1970.
Fou 20 cops internacional amb la selecció de l'Uruguai.
Pel que fa a clubs, defensà els colors de Grêmio Foot-Ball Porto Alegrense.

## Referències

* ↑ 11v11.com; Atilio Ancheta
* ↑ Passo Alpuin, Luis Fernando. «Uruguay - Record International Players». RSSSF, 01-05-2009. Arxivat de l'original el 5 juny 2009. [Consulta: 21 juliol 2009].
* ↑ Atilio Ancheta Fitxa i estadístiques a la FIFA
* ↑ «Futpédia: Ancheta (Atilio Genaro Ancheta)» (en portuguès). Globo Esporte. Arxivat de l'original el 27 juny 2009. [Consulta: 21 juliol 2009].
* ↑ Atilio Ancheta a National-Football-Teams.com (anglès)
# Aulus Atili Serrà

Aulus Atili Serrà (en llatí: Aulus Atilius Serranus) va ser un magistrat romà. Era probablement el segon fill del pretor Gai Atili Serrà. Formava part de la gens Atília i era de la família dels Serrà.
Va ser pretor l'any 192 aC i va obtenir com a província Grècia, a més del comandament de la flota, amb l'encàrrec formal de fer operacions militars contra el tirà d'Esparta Nabis, però en realitat per preparar la guerra contra Antíoc III el Gran. L'any 191 aC va conservar el comandament de la flota fins a l'arribada del seu successor Gai Livi Salinator. Serrà, amb una part de la flota va capturar un contingent naval de transport selèucida amb moltes provisions i materials i va portar els vaixells capturats al Pireu.
Va ser altre cop pretor l'any 173 aC i va obtenir la jurisdicció urbana. El mateix any va negociar amb Antíoc IV Epífanes la renovació del tractat que s'havia signat amb el seu pare. El 171 aC va ser enviat amb Quint Marci Filip i altres com ambaixador a Grècia per contraposar-se a la influència de Perseu de Macedònia.
L'any 170 aC va ser elegit cònsol amb Aulus Hostili Mancí i va obtenir Itàlia com a província mentre el seu col·lega va fer la guerra contra Perseu de Macedònia.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Volum III. Londres: John Murray, 1876, p. 788.
# AzTV

Azərbaycan Televiziya (AzTV) o Azeri TeleVision, és un canal de televisió nacional controlat per l'estat a l'Azerbaidjan. És el canal de televisió més antic del país, que va emetre per primera vegada des de Bakú el 14 de febrer de 1956 en el que llavors era la República Socialista Soviètica de l'Azerbaidjan, la Unió Soviètica. Se li va rebutjar el seu ingrés a la Unió Europea de Radiodifusió atès que el canal no era prou independent del govern.
Al març de 2014, el 99,96% de la població de l'Azerbaidjan pot rebre AzTV mitjançant emissions terrestres, per cable o per satèl·lit, cosa que li dona l'àrea de cobertura més gran de qualsevol canal de televisió d'Azerbaidjan.
A més d'emetre a nivell nacional, AzTV emet internacionalment per Internet i per satèl·lit en directe a Europa, Amèrica del Nord i parts del nord d'Àfrica, Orient Mitjà i Àsia central.

## Programes en antena

* "Sahar", programa d'informació musical a càrrec de Qulu Mekheremli. Va ser emès per primera vegada el 14 d'agost de 1995. La versió matinera també és emesa en altres països com Rússia, Turquia, Iran, Geòrgia i Turkmenistan.
* "Khazar", informatiu a càrrec d'Ilgar Paixazade. Va ser emès per primera vegada el 10 de febrer de 1997. El programa està dividit en dos blocs; el primer dedica el temps a la informació de primera línia nacional i internacional, mentre que el segon bloc es dedica a la cultura i economia del país.

## Premis

* 1996, guanyador del "New Journalist Company generation "Media-achar"".
* 1999, "Grand-pre".

## Referències

* ↑ «Eurovision Azerbaijan - Azerbaijan at the contest». Eurovisionaz.com. Arxivat de l'original el 14 març 2014. [Consulta: 14 març 2014].
* ↑ «Teleradio PU - Statistics». The Ministry of Communications and Information Technologies of the Republic of Azerbaijan. Arxivat de l'original el 21 febrer 2015. [Consulta: 14 març 2014].
* ↑ «AzTV - LyngSat». LyngSat. Lyngemark Satellite. Arxivat de l'original el 2 octubre 2017. [Consulta: 14 març 2014].

## Enllaços externs

* AzTV no podrà ser membre de la UER degut a la seva vinculació amb el govern
# Az-Zubaidat

Az-Zubaidat (àrab: زبيدات, Zubaydāt) és una vila palestina en la governació de Jericó a l'est de Cisjordània situat a la vall del Jordà, situat 27 km al nord de Jericó. Segons l'Oficina Central Palestina d'Estadístiques, az-Zubaidat tenia una població de més de 1.340 habitants a mitjans 2006. En 1997 els refugiats palestins constituïen el 96% de la població. Els centres d'atenció primària de salut per al poble són designats pel Ministeri de salut com a nivell 2. En gener de 2010 Robert Fisk va informar que la instal·lació finançada per la UE d'un sistema d'eres d'aigua va ser aturat pels israelians.

## Referències

* ↑ Projected Mid -Year Population Arxivat 2012-02-07 a Wayback Machine. for Jericho District by Locality 2004- 2006 Palestinian Central Bureau of Statistics
* ↑ Palestinian Population by Locality and Refugee Status Arxivat 2012-02-12 a Wayback Machine. (1997) Palestinian Central Bureau of Statistics.
* ↑ «West Bank Health care». Arxivat de l'original el 2006-03-13. [Consulta: 25 març 2017].
* ↑ In the West Bank's stony hills, Palestine is slowly dying In the richest of the Occupied lands, Israeli bureaucracy is driving Palestinians out of their homes. Robert Fisk, The Independent, 30 January 2010
# Az-Zubayr

Az-Zubayr és el nom dels següents personatges:
* Abd-Al·lah ibn az-Zubayr, anti-califa 683-692.
* Àhmad ibn Ibrahim ibn az-Zubayr (1230 - 1308), historiador andalusí.
* Az-Zubayr ibn al-Awwam, company del profeta Muhàmmad.
* Mússab ibn az-Zubayr, general i governador rebel de l'Iraq, germà de l'anti-califa.
* Urwa ibn az-Zubayr (? - 712), historiador.
* Az-Zubayr Rahma Mansur conegut com a Zubayr Paixà, important mercader d'esclaus sudanès
# Banu Kharus

Banu Kharus són una tribu d'Oman, de grup Azd, fracció Yahmad. Van emigrar a Oman en època pre-islàmica i es van establir a la vall de Kharus on passava el riu uadi Banu Kharus que s'uneix al Wadi l-Far i desaigua a la mar a la plana de Batina. Prop de la confluència dels dos rius hi havia la fortalesa ibadita d'al-Rustaq.
Aquesta tribu va proporcionar la major part dels imams ibadites d'Oman, el primer dels quals fou al-Warith ibn Kab (795-808). Harun ar-Raixid va enviar una expedició però les seves forces foren derrotades a Suhar.
Al segle xix el cap dels Banu Kharus, Said ibn Khalfan al-Khalili, va exercir una gran influència en l'elecció d'Azzan ibn Kays dels Al Busaid com imam ibadita. Quan l'imamat fou restablert el 1913, Salim ibn Rashid al-Kharusi va esdevenir el cap de la comunitat fins al seu assassinat el 1920 quan el va succeir Muhammad ibn Abd Allah, net de Said ibn Khalfan, que va regnar fins a la seva mort el 1954.

## Bibliografia

* ↑ G. Badger, History of the Imams and Seyyids of Oman, Londres 1871