OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Megapogon crispatus

Megapogon crispatus és una espècie d'esponja calcària, marina i amb espícules formades per carbonat de calci. L'esponja pertany al gènere Megapogon i a la família Achramorphidae. El nom científic de l'espècie va ser publicat per primera vegada el 1908 per Charles Frewen Jenkin.

## Referències

* ↑ Van Soest, R.W.M.; Boury-Esnault, N.; Hooper, J.N.A.; Rützler, K.; de Voogd, N.J.; Alvarez, B.; Hajdu, E.; Pisera, A.B.; Manconi, R.; Schönberg, C.; Klautau, M.; Kelly, M.; Vacelet, J.; Dohrmann, M.; Díaz, M.-C.; Cárdenas, P.; Carballo, J.L.; Ríos, P.; Downey, R.; Morrow, C.C. (2021). World Porifera Database. Megapogon crispatus Jenkin, 1908. Accessed through: World Register of Marine Species at: http://marinespecies.org/aphia.php?p=taxdetails&id=164195 on 2021-03-10
# Megaprojecte

Un megaprojecte és un projecte amb una inversió extremadament gran. Altshuler i Luberoff (2003) defineixen els megaprojectes com a "iniciatives que són físiques, molt cares, i públiques". Al seu lloc web megaprojects Arxivat 2007-12-31 a Wayback Machine., Bent Flyvbjerg defineix megaprojectes com els que generalment costen més de 1.000 millions de dolars i atrauen molta atenció pública a causa del seu impacte substancial en les comunitats, el medi ambient i els pressupostos.
Els megaprojectes inclouen ponts, túnels, autopistes, ferrocarrils, aeroports, ports, plantes energètiques, preses, projectes de tractament d'aigua, projectes d'extracció de petroli i gas natural, edificis públics, sistemes de tecnologies de la informació, projectes aeroespacials, i sistemes d'armes.
# Meherrin

La Nació Meherrin és una de les vuit tribus reconegudes estatalment d'amerindis a Carolina del Nord. Vivien a la zona rural del nord-est de Carolina del Nord, prop del riu del mateix nom a la frontera de Virgínia i Carolina del Nord. Van rebre el reconeixement formal de l'Estat en 1986. Els meherrin han registrat com a membres més de 900 individus.
Els meherrin són part dels amerindis de llengua iroquesa. Estan relacionats amb els tuscarores, que en temps històrics eren una tribu veïna que van emigrar al nord de Nova York a principis del segle xviii, i les nacions de la Confederació iroquesa, històricament basades en Nova York. Originalment habitaven el piedmont de Virgínia per sobre de la fall line, però es traslladaren cap al sud vers Carolina del Nord a començaments del segle xviii per eludir la invasió dels colons angloamericans. L'evidència lingüística indica que els meherrin compartien ancestres comuns amb els tuscarores i nottoway, i probablement parlaven el mateix idioma o un dialecte similar. També s'indiquen orígens comuns en la història oral tuscarora.
Pel 1706 s'havien reassentat en terres prèviament ocupades pels chowanoc vora la desembocadura del riu Meherrin. En 1711-1712 van ser aliats dels tuscarores durant la Guerra Tuscarora. Després que la major part dels tuscarora van abandonar la colònia, fou confirmada la reserva Meherrin per tractat amb la colònia de Carolina del Nord en 1726.
Els meherrins van romandre en diferents comunitats durant els segles XIX i XX, mantenint les seves pròpies escoles i esglésies. El 1975, els descendents dels meherrin reorganitzaren la tribu i reclamaren la seva identitat sota el cap Wayne Brown. Va arribar a ser noliejats el 1977 després d'augmentar l'activisme dels membres. Van ser reconeguts per l'Estat el 1986. Molts meherrin poden rastrejar la seva ascendència a Sally M. Lewis (1838-1904), que va vendre diverses extensions de terres de reserva.
La seu tribal meherrin és a Winton (Carolina del Nord). Els residents de la nació resideixen principalment al voltant de l'àrea de l'àrea "Little California/Pleasant Plains/Union" del comtat de Hertford (Carolina del Nord). Treballen en una àmplia varietat de camps professionals, una alta proporció de membres de la tribu tenen títols universitaris en comparació amb la població general del comtat.
Meherrin és el nom d'una petita vila del Southside de Virgínia.

## Referències

* ↑ Cens dels Estats Units, 2010
* 1 2 3 Brenda Linton and Leslie S. Stewart, "Economic Development Assessment for the Meherrin Tribe", University of North Carolina, Jul 2003, accessed 26 Oct 2009
* ↑ Rudes, Blair A. Cowinchahawkon/ Akawęč?á:ka:?: The Meherrin in the Nineteenth Century. Algonquin and Iroquoian Linguistics. 6 (3) p. 32-34. London, Ontario
* ↑ Meherrin Nation, Official Website, accessed 26 Oct 2009,

## Enllaços externs

* History of the Meherrin Indians Arxivat 2008-11-21 a Wayback Machine.
* Meherrin Indian Tribe History
* Meherrin Arxivat 2008-05-10 a Wayback Machine.
# Michi Panero

José Moisés Santiago Panero Blanc més conegut pel pseudònim de Michi Panero o simplement Michi, també anomenat, equívocament per alguns mitjans de comunicació, Miguel Panero (Madrid, 14 de setembre de 1951 – Astorga, Lleó, 16 de març de 2004) fou un escriptor i columnista espanyol. Fou el fill petit del poeta Leopoldo Panero i Felicidad Blanc. Va ser l'autor de l'argument de la pel·lícula El desencanto, de Jaime Chávarri que narra les vivències de la seva família. Fou germà dels poetes Juan Luis Panero i Leopoldo María Panero.

## Biografia

Michi fou el tercer i darrer fill del matrimoni format per Felicidad Blanc i Leopoldo Panero, un dels representats de l'anomenada poesia arrelada del panorama literari de la postguerra, al qual se suposava en bona sintonia amb el règim de Franco. Rep els noms de José i Moisés en honor dels avis matern i patern respectivament, i el de Santiago li ve pel fet que el seu pare escrivia un poema llarg sobre l'apòstol Sant Jaume, patró d'Espanya, en el moment del seu naixement. Els seus germans, però, deformen el seu nom de manera que tant en l'àmbit familiar com, després, en tots els àmbits, serà conegut amb el nom de Michi. Michi naix a Madrid i passa la seva intanfesa entre aquesta ciutat i les estades a l'estiu a Astorga i Castrillo de las Piedras (Lleó). Com el seu germà Leopoldo Maria, assisteix al Liceo Italiano de Madrid.

## Referències

* ↑ León, Diario de «La extraña familia Panero» (en castellà). Diario de León. Arxivat de l'original el 2017-12-01 [Consulta: 19 novembre 2017].
* ↑ León, Diario de «El escritor Michi Panero muere a los 52 años en su casa de Astorga» (en castellà). Diario de León. Arxivat de l'original el 2017-12-01 [Consulta: 19 novembre 2017].
* ↑ ELPAIS.es «Muere el escritor y columnista Michi Panero» (en castellà). EL PAÍS, 16-03-2004.
# Metro de Glasgow

El Metro de Glasgow (en anglès, Glasgow Subway) és una línia de metro de Glasgow, Escòcia. Va obrir el 14 de desembre de 1896, sent el tercer sistema de metro més antic del món després del metro de Londres i el metro de Budapest. Antigament era un ferrocarril per cable o funicular, més tard va ser electrificat, però les dues línies circulars mai es van ampliar. Inicialment era conegut com a Glasgow District Railway, i el 1936 va ser reanomenat Glasgow Underground. Tot i el canvi de nom la gent de Glasgow es referien a la xarxa com "the subway" (el subterrani) enlloc "the underground" (el sota terra). El 2003 l'operador, Strathclyde Associació de Transport (SPT), va tornar a anomenar al sistema "Glosgow Subway". Actualment està en marxa un estudi per projectar una expansió cap al sud de la ciutat.
El sistema no és el ferrocarril subterrani més antic de Glasgow, la distinció pertany a una secció de 5 quilòmetres del ferrocarril Glasgow City and District Railway obert l'any 1863, ara part de la línia North Clyde Line de la xarxa de ferrocarrils suburbans, que circula sota la superfície en un túnel sota la ciutat entre High Street i l'oest de Charing Cross.
Metro de Glasgow :

## Descripció de la ruta

La ruta circular té uns 10,4 quilòmetres de longitud que s'estén al nord i al sud del riu Clyde. Les vies són d'ample estret, d'uns 1.219 mm, i els túnels tenen un diàmetre de 3,35 metres, fins i tot inferior que les línies tub del metro de Londres.
Tot el suburbà està soterrat menys la cotxera de manteniment de Broomloan Road que es troba a l'exterior, a propr de la cotxera de Govan. El sistema és propietat i operat per Strathclyde Partnership for Transport (SPT), abans anomenat Strathclyde Passenger Transport, i per exemple el 2005 va transportar 13,16 milions de passatgers.

## Connexions

Abans de la modernització, el metro no oferia connexionals formals amb altres transports, tot i que Merkland Street i Buchanan Street es trobaven a prop d'estacions de British Rail. Amb la modernització s'han millorat els enllaços de:
* A Partick, el sistema connecta amb les línies de rodalia North Clyde Line i Argyle Line.
* Enllaç entre Buchanan Street i Glasgow Queen Street.
* Glasgow Central i Argyle Street, es troben a propr de St. Enoch.

## Vegeu també

* Metro
* Metro de Tyne and Wear
* Metro de Londres
* Glasgow Corporation Tramways
* Scottish Tramway and Transport Society

## Referències

* ↑ SPT Intercanvi Número 9 Arxivat 2007-06-12 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Dades clau de SPT. Arxivat 2007-12-29 a Wayback Machine. (anglès)
# Micropogonias manni

Micropogonias manni és una espècie de peix de la família dels esciènids i de l'ordre dels perciformes.

## Hàbitat

És un peix marí, de clima subtropical i bentopelàgic.

## Distribució geogràfica

Es troba al sud-est de l'oceà Pacífic: Xile.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Bonaparte C. L., 1831-1832. Saggio di una distribuzione metodica degli animali vertebrati, (1831) 78 pp. Saggio d'una distribuzione .... vertebrati a sangue freddo, (1832) 86 pp. Giornale Arcadico di Scienze Lettere ed Arti, vol. 52 (1831): with fishes on pp. 155-189. Saggio. Also 1832 edition; fishes on pp. 89-123.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ «Micropogonias manni». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Pequeño, G., 1989. Peces de Chile. Lista sistemática revisada y comentada. Rev. Biol. Mar., Valparaíso 24(2):1-132.

## Enllaços externs

* uBio (anglès)
# Micropogonias fasciatus

Micropogonias fasciatus és una espècie de peix de la família dels esciènids i de l'ordre dels perciformes.

## Hàbitat

És un peix marí, de clima subtropical i demersal.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic sud-oriental: Arica (Xile).

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Bonaparte C. L., 1831-1832. Saggio di una distribuzione metodica degli animali vertebrati, (1831) 78 pp. Saggio d'una distribuzione .... vertebrati a sangue freddo, (1832) 86 pp. Giornale Arcadico di Scienze Lettere ed Arti, vol. 52 (1831): with fishes on pp. 155-189. Saggio. Also 1832 edition; fishes on pp. 89-123.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Pequeño, G., 1989. Peces de Chile. Lista sistemática revisada y comentada. Rev. Biol. Mar., Valparaíso 24(2):1-132.
* ↑ Pequeño, G. i S. Sáez, 2000. Los peces litorales del archipiélago de Juan Fernández (Chile): endemismo y relaciones ictiogeográficas. Invest. Mar. 28: 27-37.
# Moeche

Moeche és un municipi de la província de la Corunya a Galícia. Pertany a la Comarca de Ferrol.
Evolució demogràfica :
| 1900 | 1930 | 1950 | 1981 | 2004 |
| 3.168 | 3.509 | 3.432 | 2.088 | 1.461 |
| Fonts: INE i IGE (Els criteris de registre censal variaren i les dades de l'INE i de l'IGE poden no coincidir.) |||||

## Parròquies

* Abade (Santiago)
* Labacengos (Santa María)
* San Xoán de Moeche (San Xoán)
* San Xurxo de Moeche (San Xurxo)
* Santa Cruz de Moeche (Santa Cruz)
# Mauricio de la Serna

Mauricio de la Serna Espinosa de los Monteros (Ciutat de Mèxic, 26 de novembre de 1902 - 20 de març de 1986) va ser un director, guionista i productor de cinema mexicà. Estudià arquitectura, però el 1938 ho va deixar per dedicar-se al cinema.

## Filmografia
### Com a director

| 1956: Caras nuevas 1957: El Buen ladrón 1957: Pablo y Carolina 1958: ¡Viva el amor! 1958: Los Hijos del divorcio 1958: Pepito y los robachicos 1959: Cada quién su música 1959: El Derecho a la vida 1959: Las Señoritas Vivanco 1960: ¡Qué bonito amor! 1960: Un Chico valiente 1961: ¡Mis abuelitas... no más! | 1961: El Proceso de las señoritas Vivanco 1961: La Joven Mancornadora 1961: Memorias de mi general 1961: Rumbo a Brasilia 1962: Cuanto vale tu hijo 1962: Martín Santos el llanero 1962: Paraíso escondido 1962: Pecado de juventud 1963: Cuando los hijos se pierden 1964: Furia en el Edén 1979: Nora la rebelde |

### Com a guionista

| 1938: Refugiados en Madrid 1950: La Edad peligrosa 1951: Paraíso robado 1954: Hijas casaderas 1954: La Desconocida 1954: On a volé un tram 1955: La Rival 1956: Caras nuevas 1956: Primavera en el corazón 1957: El Buen ladrón | 1957: Pablo y Carolina 1958: ¡Viva el amor! 1958: Pepito y los robachicos 1959: Las Señoritas Vivanco 1960: Un Chico valiente 1961: Rumbo a Brasilia 1962: Cuanto vale tu hijo 1964: Furia en el Edén 1967: Cómo pescar marido |

### Com a productor

| 1939: La Noche de los Mayas 1941: La Liga de las canciones 1942: Las Cinco noches de Adán 1942: Yo bailé con Don Porfirio 1943: Divorciadas 1943: El Globo de Cantoya 1943: Internado para señoritas 1943: Resurrección 1944: La Trepadora 1945: Crepúsculo 1945: La Selva de fuego 1946: La Otra | 1946: Rosa del Caribe 1946: Su última aventura 1949: El Charro y la dama 1950: La Edad peligrosa 1950: La Liga de las muchachas 1951: Paraíso robado 1953: Fruto de tentación 1953: Les Orgueilleux 1954: Hijas casaderas 1954: La Desconocida 1954: La Ilusión viaja en tranvía 1955: La Rival |

## Referències

* ↑ Mauricio de la Serna a escritores.cinemxicano
# Montastruc de Salias

Montastruc de Salias (francès Montastruc-de-Salies) és un municipi del departament francès de l'Alta Garona, a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana». Arxivat de l'original el 2012-03-03. [Consulta: 1r setembre 2010].
# Montastruc de Savés

Montastruc de Savés (francès Montastruc-Savès) és un municipi del departament francès de l'Alta Garona, a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana». Arxivat de l'original el 2012-03-03. [Consulta: 29 agost 2010].
# Miner riberenc reial

El miner riberenc reial (Cinclodes aricomae) és una espècie d'ocell de la família dels furnàrids (Furnariidae) que viu a les zones obertes de páramo al sud-est del Perú, en Cuzco i Puno.

## Referències

* ↑ «Miner riberenc reial». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. REV. 8-01-2021, (català)
# Blanzy-lès-Fismes

Blanzy-lès-Fismes és un municipi francès situat al departament de l'Aisne i a la regió dels Alts de França. L'any 2007 tenia 95 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Blanzy-lès-Fismes era de 95 persones. Hi havia 32 famílies de les quals 8 eren unipersonals (8 dones vivint soles i 8 dones vivint soles), 12 parelles sense fills i 12 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 41 habitatges, 38 eren l'habitatge principal de la família, 1 era una segona residència i 3 estaven desocupats. Tots els 41 habitatges eren cases. Dels 38 habitatges principals, 28 estaven ocupats pels seus propietaris i 10 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 5 tenien tres cambres, 12 en tenien quatre i 21 en tenien cinc o més. 36 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 19 habitatges hi havia un automòbil i a 17 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Blanzy-lès-Fismes el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 4 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 4 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 8 | 65 a 69 | 4 |
| 4 | 60 a 64 | 4 |
| 4 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 4 | 45 a 49 | 4 |
| 8 | 40 a 44 | 4 |
| 4 | 35 a 39 | 4 |
| 4 | 30 a 34 | 8 |
| 4 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 8 | 10 a 14 | 4 |
| 8 | 5 a 9 | 12 |
| 8 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 61 persones, 36 eren actives i 25 eren inactives. De les 36 persones actives 33 estaven ocupades (19 homes i 14 dones) i 3 estaven aturades (2 homes i 1 dona). De les 25 persones inactives 9 estaven jubilades, 9 estaven estudiant i 7 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 2 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa extractiva i 1 d'una empresa de construcció.
L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era una fusteria.
L'any 2000 a Blanzy-lès-Fismes hi havia 3 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 603 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999 (francès)
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Blanzy-lès-Fismes a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Blanzy-lès-Fismes a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Bet-at-home Open 2013

El Torneig d'Hamburg 2013, oficialment conegut com a bet-at-home Open 2013, és una competició tennística jugada sobre terra batuda que està inclosa dins de les sèries 500 de l'ATP. La 106a edició del torneig es va celebrar entre el 13 i el 21 de juliol de 2013 a l'Am Rothenbaum d'Hamburg, Alemanya.
El tennista italià Fabio Fognini va guanyar el segon títol de la temporada, aconseguits en dues setmanes consecutives.

## Quadre individual masculí

| 3a ronda | 3a ronda | 3a ronda | 3a ronda | 3a ronda | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Final | Final | Final | Final | Final |
| 1/WC | R. Federer | 6 | 6 | |
| Q | J. Hájek | 4 | 3 | | 1/WC | R. Federer | 7 | 3 | 7 |
| 11 | F. López | 6¹ | 2 | | | F. Mayer | 6$^4$ | 6 | 5 |
| | F. Mayer | 7 | 6 | | | | | | | 1/WC | R. Federer | 6$^7$ | 6$^4$ |
| 4 | J. Janowicz | 5 | 0 | r | | | | | | Q | F. Delbonis | 7 | 7 |
| 11 | F. Verdasco | 7 | 4 | | 11 | F. Verdasco | 7 | 6$^8$ | 4 | | | | |
| Q | F. Delbonis | 6 | 6 | | Q | F. Delbonis | 6⁵ | 7 | 6 | | | | |
| | D. Tursúnov | 4 | 3 | | | | | | | | | | | Q | F. Delbonis | 6 | 6$^8$ | 2 |
| 5 | J. Mónaco | 6 | 2 | 6 | | | | | | | | | | 12 | F. Fognini | 4 | 7 | 6 |
| 9 | B. Paire | 3 | 6 | 2 | 5 | J. Mónaco | 6 | 0 | 3 | | | | |
| | G. García López | 2 | 3 | | 3 | N. Almagro | 4 | 6 | 6 | | | | |
| 3 | N. Almagro | 6 | 6 | | | | | | | 3 | N. Almagro | 4 | 6¹ |
| | M. Granollers | 2 | 4 | | | | | | | 12 | F. Fognini | 6 | 7 |
| 12 | F. Fognini | 6 | 6 | | 12 | F. Fognini | 6 | 6 | | | | | |
| | C. Berlocq | 2 | 4 | | 2 | T. Haas | 2 | 4 | |
| 2 | T. Haas | 6 | 6 | | | | | | |

## Quadre dobles masculins

| Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Final | Final | Final | Final | Final |
| 1 | Marcel Granollers Marc López | 6⁵ | 4 | |
| | Mariusz Fyrstenberg Marcin Matkowski | 7 | 6 | | | Mariusz Fyrstenberg Marcin Matkowski | 7 | 4 | [10] |
| | Thomaz Bellucci Benoît Paire | | | | | Lukáš Dlouhý Martin Kližan | 5 | 6 | [7] |
| | Lukáš Dlouhý Martin Kližan | w/o | | | | | | | | | Mariusz Fyrstenberg Marcin Matkowski | 3 | 6 | [10] |
| | František Čermák Filip Polášek | 3 | 6 | [8] | | | | | | 2 | Alexander Peya Bruno Soares | 6 | 1 | [8] |
| 3 | David Marrero Fernando Verdasco | 6 | 4 | [10] | 3 | David Marrero Fernando Verdasco | | | |
| | Lukáš Rosol Andreas Seppi | 1 | 4 | | 2 | Alexander Peya Bruno Soares | w/o | | |
| 2 | Alexander Peya Bruno Soares | 6 | 6 | | | | | | |

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2010-06-11 a Wayback Machine. (alemany) (anglès)
* Quadre individual masculí PDF
* Quadre dobles masculins PDF
Hamburg :
1968
1969
1970
1971
1972
1973
1974
1975
1976
1977
1978
1979
1980
1981
1982
1983
1984
1985
1986
1987
1988
1989
1990
1991
1992
1993
1994
1995
1996
1997
1998
1999
2000
2001
2002
2003
2004
2005
2006
2007
2008
2009
2010
2011
2012
2013
2014
2015
2016
2017
2018
2019
2020
2021
2022
2023
2024 :
ATP World Tour 2013
< 2012
2014 > :
ATP World Tour Finals, Londres :
# Bel Amica

Bel Amica és un vaixell, qualificat com un «vaixell fantasma» descobert a la costa de Sardenya, a la vora de Punta Volpe, el 24 d'agost de 2006. El servei de guardacostes italià va descobrir el vaixell sense aparent tripulació a bord. Es va abordar la nau i va ser dirigida lluny de la costa rocosa i les aigües poc profundes. Una vegada abordat el vaixell, es va descobrir un dinar mig consumit d'origen egipci, mapes francesos de mars nord-africans, una pila de roba, i la bandera de Luxemburg.
El vaixell ha estat descrit com una goleta «clàssica» d'estil abans mai vist a Itàlia, ni havia estat matriculada a Itàlia ni qualsevol altre país on es va investigar. L'única identificació a bord del vaixell va ser una placa de fusta descrita com «Bel Amica», o «Bona Amiga». Interessant sobre aquest nom per al vaixell és que estava ortografiat malament, faltant-ne una addicional «L» per llegir aquesta frase en italià modern.
Poc després, diaris italians van informar que el propietari havia estat trobat. Franco Rouayrux, de Luxemburg, va ser identificat com l'amo de la nau. Havia deixat ancorada la nau en alta mar -per raons nebuloses»- i va indicar que havia esperat tornar al iot, després d'una estada a casa seva per una emergència. La premsa italiana va informar que podria tractar-se d'una temptativa d'evitar pagar els elevats impostos de naus de luxe.
Molts informes en el temps van identificar el «Bel Amica» com una goleta. Aquest terme és associat amb freqüència amb velers de l'era de prevapor; tanmateix, és simplement un nom tècnic per a la disposició de les veles. Goletes de moltes mides estan en la producció actual. L'errada a l'hora d'identificar aquest iot modern com un vaixell antic va aprofundir el misteri i probablement va contribuir a l'interès internacional, encara que solament breument. De tota manera, no s'ha pogut precisar l'edat del vaixell, encara que podria ser de finals del segle xix. Es va valorar en 300.000 lliures esterlines.

## Referències

* ↑ Pisa, Nick. «Mysterious yacht found empty off millionaire's playground» (en anglès). The Scotsman. [Consulta: 5 desembre 2014].
* ↑ «Ghost ship discovered in the Italian waters». Pravda Online.
* ↑ «Veliero fantasma, trovato il proprietario» (en italià). Corriere della Sera [Consulta: 5 desembre dee 2014].