OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Manuel Iglesias Corral

Manuel Iglesias Corral (La Corunya, 1 de gener de 1901 - 8 de setembre de 1989) va ser un polític, fiscal, empresari i advocat gallec, diputat a les Corts de la República i senador durant la Transició Espanyola

## Biografia

Després de viatjar a Cuba durant uns anys, va estudiar Dret a la Universitat de Valladolid i es va llicenciar en la de Santiago de Compostel·la. Durant la Segona República Espanyola era membre de l'Organització Republicana Galega Autònoma (ORGA), amb la qual va ser escollit regidor, i després alcalde de La Corunya, després de les eleccions municipals de 1931. Després va ser diputat a Corts en les eleccions generals de 1933. En aquest període, i com a jurista, va ser Fiscal General de la República Espanyola, Fiscal Cap del Tribunal Suprem i del Tribunal de Garanties Constitucionals.
En esclatar la Guerra Civil i ocupada Galícia pel exèrcit revoltat, va tractar de ser advocat defensor de diversos acusats en els consells de guerra sumaríssims, però diferents amenaces i registres al seu domicili el van fer desistir. En finalitzar el conflicte el Tribunal de Responsabilitats Polítiques li va imposar una forta multa, si bé va poder evitar altres represàlies majors gràcies a la seva amistat amb un militar del servei jurídic.
Va poder dedicar-se a l'activitat privada, prestant els seus serveis com a advocat en la Càmera Oficial de Comerç, Indústria i Navegació de La Corunya. Dins de l'activitat empresarial, va ser Secretari General de la Indústria Balenera Espanyola, S. A, President de Frigorífics del Nord-oest, S. a., conseller del Banc del Nord-Oest i Secretari del Consell d'Administració de La Voz de Galicia. Com a jurista va ser degà del Col·legi d'Advocats, president de l'Acadèmia Gallega de Jurisprudència i Legislació, president de la Comissió del Consell General de l'Advocacia Espanyola per a la Unió d'Advocats Hispanoamericans i membre de la Comissió General de Codificació, a més de ser-ho de nombroses institucions públiques de l'àmbit jurídic espanyoles, portugueses i franceses.
A les eleccions generals espanyoles de 1977 fou escollit senador per la província de la Corunya dins de la Candidatura Democràtica Gallega, però al Senat d'Espanya es va integrar en el grup d'UCD. A les eleccions generals espanyoles de 1979 fou escollit novament senador per UCD. En desintegrar-se UCD es va passar a Aliança Popular (després Partit Popular), amb la qual fou elegit diputat a les eleccions al Parlament de Galícia de 1981 i 1985. Després de les eleccions generals espanyoles de 1986 fou designat senador per la comunitat autònoma, càrrec que ocupà fins a la seva mort.

## Referències

* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats
* ↑ «informació del Senat». Arxivat de l'original el 2011-12-19. [Consulta: 19 desembre 2011].
* ↑ Fitxa del Senat
* ↑ Manuel Iglesias, senador y diputado en el Parlamento gallego, El País, 11 de setembre de 1989

## Enllaços externs

* Recordando a Manuel Iglesias Corral Arxivat 2016-08-05 a Wayback Machine. per Luis Martí Mingarro
# José Luis Bustamante y Rivero

José Luis Bustamante y Rivero (Arequipa, 15 de gener de 1894 - Lima, 11 de gener de 1989) va ser un advocat, diplomàtic, escriptor i polític peruà. Va ser el president del Perú de 28 de juliol de 1945 a 29 d'octubre de 1948. Va ser també president del Tribunal Internacional de Justícia, en la Haia.
Home de formació jurídica reconeguda, va arribar en poder representant una aliança de partits, el Front Democràtic Nacional (FDN), de la qual formava part el partit APRA, i va governar el país amb una inclinació a les lleis inusual en la història peruana. El seu govern va ser d'àmplies llibertats públiques, però va sofrir l'oposició de la APRA i de la dreta reaccionària. Fet notable de la seva gestió va ser estendre la sobirania peruana fins a dues-centes milles marítimes el 1947. En 29 d'octubre de 1948 va ser esfondrat per un cop d'estat encapçalat pel general Manuel A. Odría i exiliat del país.
# Font de Peguera (el Pont d'Orrit)

La Font de Peguera és una font del terme municipal de Tremp, del Pallars Jussà, a l'antic terme ribagorçà de Sapeira, en territori del poble del Pont d'Orrit.
Està situada a 680 m d'altitud, a llevant del Pont d'Orrit, a peu de la pista -al costat nord, en un revolt pronunciat- que mena a Sapeira i Esplugafreda. És al lloc anomenat Peguera, a llevant de Casa Mundet i la Borda de Mariana.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Betschwanden

Betschwanden és un antic municipi del cantó de Glarus (Suïssa). A partir de l'1 de gener de 2011, Betschwanden es fusiona amb onze municipis i conformen el "municipi nou" Glarus Süd.

## Referències

* ↑ Swiss Confederation. map.geo.admin.ch [mapa]. [Consulta: 29 abril 2015].
* ↑ «Gemeinde Glarus Süd» (en alemany). Gemeinde Glarus Süd. Arxivat de l'original el 22 maig 2015. [Consulta: 27 abril 2015].
# Álvaro Gil-Robles

Álvaro Gil-Robles (Lisboa, 9 de setembre de 1944) és un polític, advocat i professor universitari espanyol de la segona meitat del segle XX i principis del XXI, fill de José María Gil-Robles y Quiñones, líder històric de la CEDA. Encara que va néixer a Portugal, als pocs anys es va traslladar a Madrid, on va estudiar Dret, llicenciant-se en 1966 per la Universitat Complutense. El 1973 va obtenir el doctorat per la mateixa universitat, en la qual va exercir com a professor de dret administratiu els anys següents. En 1981 va redactar el projecte de llei que regula les competències del Defensor del Poble, càrrec del qual va ser primer adjunt entre 1983 i 1985, i que va ocupar de 1988 a 1993. Del 15 d'octubre de 1999 al 31 de març de 2006 va ser el primer Comissari de Drets Humans del Consell d'Europa, càrrec en el qual va ser succeït pel suec Thomas Hammarberg. Ha exercit diversos càrrecs en organismes nacionals i internacionames relacionats amb els drets humans. Ha publicat gran quantitat d'articles i llibres sobre drets humans.
# Natura non facit saltus

Natura non facit saltus ("la natura no fa salts", en llatí) ha estat un principi de la filosofia natural com a mínim des de l'època d'Aristòtil. Apareix en forma d'axioma a les obres de Gottfried Leibniz (Nous assaigs, IV, 16) i Isaac Newton, els coinventors del càlcul infinitesimal, vegeu principi de continuïtat. També és un element clau de la descripció que feu Charles Darwin de la selecció natural a la seva obra L'origen de les espècies. L'expresisó prové de l'obra de Carl von Linné Philosophia Botanica.
El principi expressa la idea que les coses i les propietats naturals canvien de manera gradual, no sobtadament. En un context matemàtic, això permet assumir que les equacions que governen els fenòmens són contínues i en certa manera derivables. A vegades es diu que la mecànica quàntica d'avui en dia viola aquest principi a causa del concepte de transició quàntica, que Erwin Schrödinger criticà utilitzant el principi.
En un context biològic, el principi fou utilitzat per Darwin i altres per defensar el postular evolucionista que diu que totes les espècies sorgeixen d'espècies anteriors a través de canvis graduals i ínfims, i no a través de l'aparició sobtada de formes noves. La biologia evolutiva d'avui en dia fa servir terminologia que es refereix tant a canvis constants, com ara la deriva genètica, com variació discontínua, com ara les mutacions. Tanmateix, com que l'estructura bàsica de l'ADN és diferenciada, actualment se sap que la natura sí que fa salts des d'un punt de vista biològic, tot i que a una escala molt petita.

## Referències

* ↑ Scienceblogs.com Arxivat 2012-02-02 a Wayback Machine., Article "Nature makes no leaps..." (anglès)
* ↑ Ús d'infinitesimals per part d'Arquimedes
* ↑ L'origen de les espècies, 1859, pàg. 194
* ↑ Citacions de Gottfried Leibniz a Viquidites
* ↑ Marxists.org i Arizona.edu Arxivat 2007-03-14 a Wayback Machine. (anglès)
# Quint Cedici Noctua

Quint Cedici Noctua (en llatí: Quintus Caedicius Noctua) va ser un magistrat romà. Formava part de la gens Cedícia, d'origen plebeu.
El seu nom es troba als Fasti que indiquen que era cònsol l'any 289 aC juntament amb Marc Valeri Màxim Corví i censor sis anys més tard, el 283 aC, però fora d'això no en parla cap autor clàssic.

## Referències

* ↑ «Noctua, Q. Caedi'cius». A: William Smith (ed.). A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology (en anglès). Londres: John Murray, 1870.
# Rafael Nuritdínov

Rafael Nuritdínov (en rus Рафаэль Нуритдинов) (Fergana, 12 de juny de 1977), va ser un ciclista uzbek professional del 2002 al 2005. Del seu palmarès destaca el campionat nacional en ruta de 2004.

## Palmarès

* 2001
** 1r a la Gran Premi de la indústria i el comerç artesanal de Carnago
* 2004
** Campió de l'Uzbekistan en ruta

### Resultats al Tour de França

* 2005. 147è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2005. 119è de la classificació general

## Referències

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Maquí

«Maquí» té aquests significats:
# Fomorians

Els fomorians (Fomoire, Fomorii) eren a la mitologia irlandesa els déus de la Mort, del Mal i de la Nit, aberracions infernals que tenien diverses formes: alguns amb un ull, un peu i una mà; d'altres tenien caps d'animals, en general de cabra, encara que d'altres no, com Elatha, que era ros i formós.

## Característiques

Habitaven en una fosca regió que es trobava més enllà de l'oceà desconegut, i la cornella i el corb anunciaven la seva presència. Balor, que tenia un ull al front i un altre a la nuca, era el seu rei. Una bellíssima bruixa, que era la missatgera de la mort, els lliurava les ànimes dels morts. Usava una barca de vidre en els seus viatges, i els joves, que seduïts per la seva bellesa, es llançaven contra aquesta, que després servia per traslladar-los al país dels fomorians, on eren esclavitzats.

## Història

Van lluitar contra Partholón i el seu poble, i després de la pesta bubònica que va posar fi a la vida dels descendents de Partholón, que vivien a l'illa d'Irlanda, els fomorians la van repoblar. Però van tornar a tenir enfrontaments, aquesta vegada amb els nemeds (que van arribar des de les regions dels morts). Nemed va desafiar fins a quatre vegades els fomorians i les quatre batalles les va perdre, acabant també amb la seva vida, el que va fer que els fomorians establissin una hegemonia sobre les terres irlandeses.
En aquesta etapa el poder estava disputat per dos reis: Connan i Morc. Tots dos mantenien una tirania sobre els nemeds, els quals van acabar rebel·lant-se. Liderats per tres caps, van entrar a l'illa i van prendre la torre. Un agressiu Morc va posar fi a les vides dels nemeds, exceptuant 30 d'ells. Es comenta que aquest grup de supervivents va acabar morint al fons dels mars d'Irlanda.
Només van poder ser derrotats pels Tuatha Dé Danann, després d'això van tornar a la seva pàtria.

## Orna

Orna era una espasa màgica propietat de Tethra, rei dels fomorians, que durant la segona Batalla de Mag Tured, va ser trobada per Ogma, un dels Tuatha Dé Danann. Aquesta espasa tenia la capacitat de parlar i relatava les seves gestes quan era desembeinada.

## Referències

* ↑ «The Second Battle of Mag Tuired, sección 162» (en anglès). Whitley Stokes. Arxivat de l'original el 2004-12-30. [Consulta: 25 abril 2013].
* ↑ «The Second Battle of Mag Tuired, sección 163» (en anglès). Whitley Stokes. Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 25 abril 2013].

## Bibliografia

* Donnelly, Ignatius L. Atlantis: The Antediluvian World. Dover Publications, pàgina 406. ISBN 0-486-23371-5 (anglès)
Temes de la mitologia celta :
Part de {{Mitologies europees}} :
Temes generals :
Mitologia irlandesa :
Mitologia escocesa :
Mitologia gal·lesa :
Mitologia bretona :
Vegeu també: Mitologia de les illes Hèbrides, {{Mitologia gal·lo-britònica}}, {{Mitologia gallega}}, {{Mitologia irlandesa (Ulster)}} i {{Llegenda del Rei Artús}} :
# Betsabé

Betsabé (en hebreu בַּת שֶׁבַע Bat Xéva) segons la Bíblia fou l'esposa del rei David i la mare de Salomó. Abans de casar-s'hi, però, David va cometre adulteri amb ella, quan era l'esposa d'un dels seus millors guerrers. D'aquesta relació adúltera n'esperaven un fill. Davant això, els amants intentaren ocultar la identitat del pare de la criatura i alhora tapar el seu pecat: Per això, David posà en perill de mort el marit de Betsabé, per d'aquesta manera quedar-se amb ella quan enviudés. La història apareix a l'Antic Testament, en el Segon llibre de Samuel i el Primer Llibre dels Reis.
Betsabé era filla d'Eliam i estava casada amb un dels herois de David, de nom Uries l'hitita. El Rei David va enamorar-se d'ella i la va portar a palau. Després de jeure amb ella es va quedar embarassada. Aleshores, David va fer portar-li alguns presents al marit i després el va posar a primera línia de l'exèrcit d'Israel, donant ordre a la resta de soldats de l'exèrcit que se n'allunyessin perquè l'enemic el pogués matar més fàcilment. Un cop Uries fou mort, David va poder casar-se amb Betsabé.
El fill que havia engendrat va morir pocs dies després de néixer, segons el profeta Natan com a càstig diví pel comportament menyspreable de David. Més tard, Betsabé i David tingueren un altre fill, de nom Salomó, que succeiria David i seria l'últim dels reis d'Israel de la història. Aquest episodi bíblic va inspirar la cançó Hallelujah de Leonard Cohen, que ha estat molt versionada posteriorment.

## Referències

* ↑ «Betsabé». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Álvaro García Rodríguez

Álvaro García Rodríguez (Montevideo, 19 de setembre de 1961) és un comptador públic i polític uruguaià pertanyent al Partit Socialista (PSU), sector que integra el Front Ampli. Va ser ministre d'Economia del seu país des del 18 de setembre de 2008 fins a l'1 de març del 2010. És l'expresident de la Corporació Nacional per al Desenvolupament.

## Biografia

Álvaro García es va graduar de la Universitat de la República el 1985 amb el títol de Comptador públic.
Entre 1986 i 2002, va treballar a l'empresa Citesa com a comptador i gerent administratiu-financer, té al seu càrrec les funcions de comptabilitat, despeses, impostos, crèdits, cobraments, tresoreria, pressupost, anàlisi financera, compres i informàtica. L'any 2002 va treballar com a gerent de Planejament i Control de Gestió i Despeses de Pirelli Caps, Energia i Telecomunicacions a Santo André, Estat de São Paulo, Brasil.
Entre 1995 i 2002 va exercir la docència tant a la Universitat de la República com a la Universitat Catòlica de l'Uruguai. Va reprendre la docència el 2006 quan va ingressar a treballar a la Universitat ORT Uruguai.

### Actuació pública

García és membre del Partit Socialista, sector que integra la coalició política esquerrana Front Ampli, des de molt jove. El 2005 Tabaré Vázquez el va nomenar president de la Corporació Nacional per al Desenvolupament, càrrec que va ocupar fins al 2 d'abril del 2008 quan va presentar la seva renúncia al President de la República. No obstant això, per petició seva, García va continuar treballant per al govern des de l'Oficina de Planejament i Pressupost amb l'objectiu de crear una Agència Nacional per al Desenvolupament.
Després de la notícia de la renúncia de Danilo Astori al Ministeri d'Economia per raons electorals, se li va proposar a García la titularitat del càrrec. Havent acceptat, es va dir en primera instància que assumiria el 15 de setembre de 2008, però va fer-ho el dia 18 del mateix mes.

## Referències

* ↑ «Álvaro García pasó a la OPP» (en castellà). LR21. larepublica.com.uy, 31-08-2008. [Consulta: 3 novembre 2010].
* ↑ «Álvaro García: "Yo soy un letrista de murga"» (en castellà). LR21, 31-08-2008. [Consulta: 3 novembre 2010].
* ↑ «Presentan nuevo equipo económico» (en castellà). PSU. ps.org.uy, 2008. [Consulta: 3 novembre 2010].
# Ratesh

Ratesh (popularment anomenat Kot) fou un estat tributari protegit del grup d'estats de les muntanyes Simla, sota administració del Panjab. la població era d'uns 437 habitants (449 el 1901) i la superfície aproximadament de 8 km² (12 km² assenyalats el 1901). Els ingressos s'estimaven vers 1880 en 20 lliures (62,5 lliures el 1901). El títol del sobirà era thakur.
Fou fundat per Rai Singh, germà petit de Raja Karam Prakash de Sirmoor (1616-1630). El 1789 va ser ocupat per Keonthal del que va esdevenir feudatari. L'estat fou declarat feudatari de Keonthal vers 1816, per un sanad britànic específic.

## Llista de ranes

* Jit Singh 1781-1801
* Kishan Singh 1801-1860 (fill)
* Ram Singh 1860-1891 (fill)
* Hira Singh 1890-1925
* Shamsher Singh 1925-1974

## Referències

Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885. article Keonthal
# Rafael Núñez

Rafael Wenceslao Núñez Moledo (Cartagena de Indias, 28 de setembre de 1825 - 18 de setembre de 1894) va ser un polític, militar i escriptor colombià que va ocupar el càrrec del president de Colòmbia en diverses ocasions. Va liderar la Regeneració, amb el qual es va acabar el règim federal dels Estats Units de Colòmbia, va promulgar la Constitució de Colòmbia de 1886 i va ser l'autor de la lletra del himne nacional de Colòmbia.

## Obres publicades

Dins de les obres escrites per Rafael Núñez es poden destacar:
* La federación (1855).
* Ensayos de crítica social (1874).
* La rebelión: noticias de la guerra (1885).
* La reforma política en Colombia (1885).
* Versos (1885).
* Poesías (1889).
* Poesías y artículos críticos (1894).

## Referències

* ↑ «Rafael Núñez, 1825-1894». Banco de la República. Arxivat de l'original el 2017-11-22. [Consulta: 29 juliol 2011].

## Enllaços externs

* Biografía de Rafael Núñez Moledo Arxivat 2011-10-16 a Wayback Machine.(castellà), Presidencia de la República de Colombia.
# Majowy Wyścig Klasyczny-Lublin

La Majowy Wyścig Klasyczny-Lublin va ser una cursa ciclista d'un dia que es disputava a Lublin (Polònia). Es va crear el 2000 i el 2005 va entrar al calendari de l'UCI Europa Tour. El 2008 va ser la seva última edició.

## Palmarès

| Any | Vencedor | Segon | Tercer |
| 2000 | Piotr Chmielewski | Marcin Lewandowski | Slawomir Chrzamowski |
| 2001 | Piotr Przydział | Zbigniew Piatek | Piotr Chmielewski |
| 2002 | Oleksandr Klymenko | Bogdan Bondariew | Robert Radosz |
| 2003 | Piotr Mazur | Oleksandr Klymenko | Slawomir Chrzamowski |
| 2004 | Piotr Przydział | Wojciech Pawlak | Lukasz Podolski |
| 2005 | Cezary Zamana | Wojciech Pawlak | Ondrej Fadrny |
| 2006-2007 | no disputat | no disputat | no disputat |
| 2008 | Mateusz Mróz | Marek Rutkiewicz | Dariusz Baranowski |

## Referències

* ↑ «Lubelski Wyscig (Pol) - Cat.1.2». [Consulta: 31 octubre 2023].
# Evagri

Evagri és el nom dels següents personatges:
* Evagri d'Antioquia, Patriarca d'Antioquia
* Evagri l'Asceta, possiblement un altre nom d'Evagri d'Antioquia
* Evagri de Constantinoble, Patriarca de Constantinoble al s. IV
* Evagri d'Epifania o Evagri Escolàstic o Evagri Exprefecte, advocat i historiador grec
* Evagri del Pont, asceta i escriptor eclesiàstic georgià.
* Evagri, escriptor eclesiàstic
* Evagri, escriptor eclesiàstic
# Betsaida

Betsaida o Bethsaida (en grec: Βηθσαΐδά ; de l'hebreu: Bet'shayid que significa "casa de pesca") és una vila a la vora del llac de Tiberíades a l'actual Israel que es menciona al Nou Testament. Segons la tradició cristiana prop de Betsaida Jesús va caminar sobre les aigües.
Betsaida Julias era una ciutat a l'est del riu Jordà, en un "lloc desert" (o sia sense cultivar i usat per a pasturar) possiblement on Jesús (segons l'Evangeli de Marc 6:32 i de Lluc 9:10) hauria fet el miracle dels pans i els peixos per alimentar una gernació que el seguia. Betsaida va ser reanomenada, cap a l'any 30, Julias, en honor de Lívia Drusil·la, l'esposa de Cèsar August. Després va passar a ser un Tell (un munt de runes d'interès arqueològic). Hi ha altres opinions sobre la ubicació antiga de Betsaida: el-Araj i El-Mesydiah.
A Betsaida de Galilea hi visqueren segons l'Evangeli de Joan, l'Apòstol Felip, Andreu apòstol, Sant Pere (qui també consta que hi va néixer) i potser també Sant Jaume el Major i l'Apòstol Joan. La casa d'Andreu i Pere sembla no haver estat gaire lluny de la sinagoga de Cafarnaüm (segons els Evangelis de Mateu i de Marc). Com en el cas de la Betsaida Julias no s'han trobat restes amb el nom de la població.

## Bibliografia

* Arav R and RA Freund (2004) Betsaida: Una ciutat a la costa nord del Mar de galilea Truman State University. ISBN 978-1-931112-39-0.
* Bethsaida: An Ancient Fishing Village on the shore of the Sea of Galilee , 2001, Ministeri d'aers estrangers d'Israel.

## Enllaços externs

* Bibleplaces.com Bethsaida Arxivat 2012-12-22 a Wayback Machine.
* Strong's G966 Arxivat 2016-08-13 a Wayback Machine.
# Çò des de Jaima

Çò des de Jaima és una casa de Vilac al municipi de Vielha e Mijaran (Vall d'Aran) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un antic habitatge amb els edificis formant una L entorn del pati que queda al davant com ens organitzador del conjunt, tancat per un mur i un portal sense caràcter. El casal presenta la façana principal paral·lela a la "capièra" orientada a llevant. Les obertures de fusta, disposades de manera simètrica de tres en tres, evidencien l'existència de dues plantes sota un "humarau" que aixopluga una estructura d'encavallades de fusta i un "losat" de dos vessants. L'edifici integra per la banda nord un annex residencial que interpretem producte d'una refacció posterior, actualment comunicant per una porta elevada.
L'antiga porta principal és presidida per un bloc de marbre que conté entre les bandes de separació la de separació la següent inscripció en relleu : 1783//[Jo]AN.G[abri]EL// S[ant] { Beat}. Sense dubte, però l'edifici més característic del conjunt és la petita borda que es troba en el costat més curt, atès que conserva sota la prolongació de les pales de la coberta una balconada de fusta que dona la impressió d'estar suspesa en l'aire, tot i els elements de suport disposats en colze.

## Història

En el llibre de Vilac trobem esment de Joan Gabriel Sambeat de Jaima (1730) Els Santbeat són un llinatge d'arrels antigues i dels principals a la Val d'Aran. Com a conseqüència del procés d'emigració que patí la Val, els darrers hereus la vengueren als de Juliana.

## Referències

* 1 2 3 «Çò des de Jaima». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 11 desembre 2016].