OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Johan Vansummeren

Johan Vansummeren (Lommel, 4 de febrer de 1981) és un ciclista belga, ja retirat, que fou professional des del 2003 fins al 2016, quan s'hagué de retirar després de ser diagnosticat amb un problema cardíac que se li havia detectat al Tour d'Oman i que li va fer perdre la temporada de clàssiques.
En el seu palmarès destaca la Volta a Polònia de 2007. El 2008 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Pequín. Va fet bons papers a la París-Roubaix, quedant dues vegades entre els deu primers, i guanyant l'edició de 2011, la seva victòria més important com a professional.

## Palmarès

* 2002
** 1r a la Het Volk sub-23
** 1r a la Zellik-Galmaarden
** 1r al Circuit d'Hainaut
* 2003
** 1r a la Lieja-Bastogne-Lieja sub-23
** 1r a la Volta a la Província de Lieja i vencedor d'una etapa
** Medalla de plata al Campionat del món en ruta sub-23
* 2007
** 1r a la Volta a Polònia i vencedor d'una etapa
* 2011
** 1r a la París-Roubaix
** 1r al Duo Normand, amb Thomas Dekker

### Resultats al Tour de França

* 2005. 136è de la classificació general
* 2006. 112è de la classificació general
* 2007. 63è de la classificació general
* 2008. 87è de la classificació general
* 2009. 93è de la classificació general
* 2010. 30è de la classificació general
* 2012. 147è de la classificació general
* 2014. 74è de la classificació general
* 2015. Abandona (11a etapa)

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2004. 35è de la classificació general
* 2011. 70è de la classificació general
* 2012. 79è de la classificació general
* 2013. 88è de la classificació general
* 2014. 118è de la classificació general
* 2015. 121è de la classificació general

## Referències

* ↑ «Johan Vansummeren announces retirement from pro cycling after heart problem», 29-06-2016. [Consulta: 2 juliol 2016].
* ↑ «Olympedia – Johan Vansummeren». [Consulta: 3 desembre 2023].
* ↑ «París-Roubaix: Johan Van Summeren gana en solitario la 109 edición» (en spanish), 10-04-2011. [Consulta: 3 desembre 2023].

## Enllaços externs

* Web personal Arxivat 2011-07-19 a Wayback Machine. (neerlandès)
* Fitxa de Johan Vansummeren a sitiodeciclismo.net
# Johan Walem

Johan Walem (1 de febrer de 1972) és un exfutbolista belga.

## Selecció de Bèlgica

Va formar part de l'equip belga a la Copa del Món de 2002.

## Referències

* ↑ Johan Walem Arxivat 2018-01-24 a Wayback Machine. a L'Équipe Football (francès)
* ↑ Voetbal international website Arxivat 2007-02-22 a Wayback Machine. (neerlandès)
* ↑ Johan Walem a FootballDatabase.eu
# Josep Maria Gallifa i Espiell

Josep Maria Gallifa i Espiell (Barcelona, 8 de febrer de 1942 - Mataró, 17 de gener de 1993) fou alcalde d'Argentona des del 1983 fins al 1987 amb Convergència i Unió.

## Biografia

Josep Maria Gallifa viu a Barcelona fins als set anys, en què la seva família torna a Mataró. Cursa estudis universitaris en Dret a la Universitat Central de Barcelona, llicenciant-se l'any 1966. El 1982 fixa la residència a Argentona, a Can Calopa, que és la casa pairal de la família Gallifa. Sent militant d'UDC és cap de llista per CiU a les eleccions municipals de 1983, que guanya i li permet ser alcalde. La seva legislatura es va caracteritzar per una feina perseverant i constant de Gallifa, si bé va haver de bregar constantment amb l'oposició i el secretari municipal. Al cap de dos anys de començar la legislatura, Gallifa es fa càrrec de les carteres d'urbanisme, hisenda i governació. És aleshores quan ofereix a Jordi Suari i Joan Casanovas de la Candidatura Democràtica d'Argentona, entrar al govern. Com a fets destacats de la seva legislatura tenim la realització de la piscina municipal i el camp d'esports del Cros i la projecció de l'escola Francesc Burniol. També va consolidar Ràdio Argentona com a emissora municipal i va acabar de cobrir el torrent d'en Tossa.
Després de la seva experiència política retorna a l'exercici de l'advocacia, i el 1992 se'l distingeix com a Membre d'Honor del Patronat Municipal del Museu del Càntir. Mor al seu domicili de Mataró el 17 de gener de 1993.

## Bibliografia

* Recull Enciclopèdic d'Argentona, de Josep Lladó i Pasqual
# Josep Maria Gatell Artigas

Josep Maria Gatell Artigas (Bràfim, Alt Camp, 1951) és doctor en medicina i científic català, cap del Servei de Malalties Infecciones i SIDA de l'Hospital Clínic de Barcelona.
Va estudiar la carrera de medicina a la Facultat de Medicina (UB), on es graduà el 1976. Posteriorment realitzà el doctorat a la mateixa universitat catalana, aconseguint el títol de doctor summa cum laude l'any 1981.
Des del 1976, en què començà com a resident de medicina interna a l'Hospital Clínic de Barcelona, ha mantingut la seva vinculació amb aquest centre, essent actualment el cap de les Unitats de Malalties Infeccioses i SIDA.
És també director, conjuntament amb Bonaventura Clotet, de l'Hivacat (Centre Català d'Investigació i Desenvolupament de Vacunes contra la Sida). El setembre de 2015 va signar un manifest de científics a favors de Junts pel Sí, candidatura independentista a les eleccions al Parlament de Catalunya de 2015.

## Referències

* 1 2 «Josep Maria Gatell: «Aconseguir una vacuna antisida ja no és utòpic»». El Periódico, 26-02-2010. [Consulta: 12 juny 2012].
* ↑ «Entrevista con Josep María Gatell». El País, 01-12-2006. [Consulta: 12 juny 2012].
* ↑ «Currículum Vitae - Josep María Gatell» (pdf). International Center for Scientific Debate. [Consulta: 12 juny 2012].
* ↑ Palou, Ricard «Científics de fama mundial, per l'estat propi» (paper). El Punt Avui, 23-09-2015, p. 6 [Consulta: 24 setembre 2015].
# Josep d'Oriola-Cortada i Salses

Josep d'Oriola-Cortada i Salses (Vic, ca 1847 - Barcelona, 15 d'octubre de 1899) fou un aristòcrata i polític català, diputat a les Corts Espanyoles durant la restauració borbònica.
Fill de Marià Oriola-Cortada i d'Ibáñez-Cuevas, descendent dels barons de Savassona, el 1883 va heretar del seu germà Joaquim el títol de comte de la Vall de Merlès. Membre del Partit Liberal Conservador, en 1890 va substituir en el seu escó Fèlix Macià i Bonaplata, elegit diputat a les eleccions generals espanyoles de 1886 pel districte de Puigcerdà. Va mantenir l'escó a les eleccions generals espanyoles de 1891.

## Referències

* ↑ «esquela de :José de Oriola-Cortada y de Salsas». La Vanguardia, 19-10-1899, pàg. 2.
* ↑ Francesc Pla, El Vigatà, i la decoració de la casa Fontcoberta de Vic
* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats
# John George Diefenbaker

John George Diefenbaker (18 de setembre de 1895 - 16 d'agost de 1979) va ser el tretzè primer ministre del Canadà. Va exercir el seu mandat durant el període 1957 - 1963.
Diefenbaker va ser conegut per diversos sobrenoms durant la seva carrera, J.G.D. (els seus inicials) i el líder (un sobrenom pel qual va seguir sent conegut fins i tot després que va deixar el càrrec de primer ministre), però afectuosament com “Dief el cap”, (o simplement “el cap”).
# John Gates Powell

John Gates Powell (25 de juny del 1947) és un atleta de pista i camp especialista en el llançament de disc. Fixà un rècord mundial als 69,08 metres l'any 1975, i la seva millor marca personal és de 71,26 metres que el col·loca al novè lloc de llançadors de disc a nivell mundial. Powell fou quatre cops membre de l'equip olímpic americà. Powell acabà quart als Jocs Olímpics del 1972 a Múnic, guanyant una medalla de bronze als Jocs Olímpics d'Estiu de 1972 de Mont-real, estava convocat amb l'equip dels EUA als Jocs Olímpics de 1980 EUA que no va competir a l'URSS degut al boicot als Jocs Olímpics del 1980. Amb tot va rebre una de les 461 medalles d'or del Congrés creades especialment per als atletes afectats. Va guanyar la medalla de bronze als Jocs Olímpics d'Estiu de 1984 a Los Angeles. Algunes competicions de pista i camp del 1987 semblen haver sigut les darreres aparicions de Powell a nivell internacional esfumant-se de les competicions d'alt nivell després de participar en una gira prohibida a la Sud-àfrica de l'època de l'apartheid. Powell encara participa en algunes proves de llançament de pes amb els seus companys llançadors de pes olímpics. Powell també entrena alguns joves llançadors a la Universitat de Nevada a Las Vegas gairebé cada setmana.
El 2019 fou inclòs al National Track and Field Hall of Fame. El seu discurs a la cerimònia d'entrega va exhibir que podria haver triomfat també tan com a actor de stand up.

## Resultats

* Quart amb 62,82 als Jocs Olímpics d'Estiu de 1972 celebrat a Múnic
* Primer amb 62,37 als Jocs Panamericans del 1975 celebrats a Ciutat de Mèxic
* Tercer amb 65,70 als Jocs Olímpics d'Estiu de 1976 celebrat a Mont-real
* Tercer amb 65,46 als Jocs Olímpics d'Estiu de 1984 celebrat a Los Angeles
* Segon amb 66,22 al Campionat del Món d'atletisme de 1987 celebrat a Roma
Powell fou el campió estatunidenc de llançament de disc set cops els anys 1974, 1975, 1983, 1984, 1985, 1986 i 1987.

## Referències

* ↑ «John Gates Powell». Sports-Reference.com. Sports Reference LLC. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2009-04-20. [Consulta: 4 abril 2020].
* ↑ John Powell. trackfield.brinkster.net
* ↑ Caroccioli, Tom. Boycott: Stolen Dreams of the 1980 Moscow Olympic Games. Highland Park, IL: New Chapter Press, p. 243–253. ISBN 978-0942257403.
* ↑ https://www.usatf.org/news/2019/the-year’s-best-athletes-performances-and-hall-of-
| Precedit per: John van Reenen | ' 3 de maig del 1975 - 24 d'abril del 1976 | Succeït per: Mac Wilkins |
# Juan José Urquizu Sustaeta

Juan José Urquizu Sustaeta (Ondarroa, 24 de juny de 1901 - Ondarroa, 22 de novembre de 1982) va ser un futbolista basc de la dècada de 1930 i entrenador.
Durant la seva carrera defensà els colors de Reial Madrid, Athletic Club i Barakaldo CF. Va participar amb el RCD Espanyol a la gira que el club va fer per Sud-amèrica.
Trajectòria com a entrenador:
* 1940–1947 Athletic Club
* 1947 Barakaldo CF
* 1948–1950 Reial Oviedo
* 1950–1952 Barakaldo CF
* 1952–1954 Reial Múrcia
* 1956–1958 Llevant UE
* 1962–1963 CD Ourense
* 1963–1964 Alavés

## Referències

* ↑ Juan José Urquizu Sustaeta a BDFutbol
* ↑ «La aventura del RCD Español en Sudamérica». CIHEFE. [Consulta: 9 abril 2019].
* ↑ Juan José Urquizu Sustaeta Fitxa com a entrenador a BDFutbol
# Juan José Tenorio González

Juan José Tenorio González, conegut com a Juanjo Tenorio, (Balaguer, 23 de juny de 1971) és un exfutbolista català.
Juanjo Tenorio es formà a les categories inferiors del CF Balaguer. Durant aquests anys va jugar amb la selecció catalana juvenil. Fitxà per l'CA Osasuna el 1992, jugant amb el segon equip a Segona Divisió B i arribant a jugar un partit amb el primer equip a una eliminatòria de Copa del Rei davant el Getafe CF. Posteriorment jugà a l'FC Andorra i breument al UE Tàrrega on romangué cedit sis mesos. Posteriorment retornà al Balaguer, on ha jugat més de 15 temporades, esdevenint figura emblemàtica del club. Guanyà la Copa Catalunya l'any 2001.
Juanjo Tenorio és llicenciat en Educació Física i ha estat regidor d'esports de l'ajuntament de Balaguer, a més de coordinador de totes les categories del CF Balaguer.

## Palmarès

* 1 Copa Catalunya (2000-01)

## Referències

* ↑ http://hemeroteca.elmundodeportivo.es/preview/1996/07/31/pagina-42/1473460/pdf.html

## Enllaços externs

* Informació a Mundo Deportivo
# Jonas Ogandaga

Jonas Ogandaga (1 d'agost de 1975, Gabon) és un futbolista professional gabonès que juga pel club gabonès Stade Mandji. Juga de migcampista, i ha passat pels clubs Petrosport, Sogara, Mbilinga, Raja Casablanca, Olympique Kef, i Medenine. També va ser internacional amb el Gabon entre 1993 i 2000. Va participar amb la seva selecció a la Copa d'Àfrica dels anys 1994, 1996, i 2000.

## Enllaços externs

* Jonas Ogandaga a National-Football-Teams.com (anglès)
# Josep Lluís Vilaseca i Requena

Josep Lluís Vilaseca i Requena és un advocat català. Està especialitzat en dret mercantil i més concretament en el sector audiovisual. És secretari de la Fundació Enciclopèdia Catalana. Anteriorment havia estat cap d'assessoria de la Corporació Catalana de Ràdio i Televisió. El 2005 va formar part de la junta directiva del Futbol Club Barcelona, on s'encarregà dels drets audiovisuals, dins de la junta de Joan Laporta, amb qui havia coincidit en la candidatura de Lluís Bassat l'any 2000.

## Referències

* ↑ «Evarist Murtra i Josep Lluís Vilaseca seran nomenats nous directius del Barça». 324.cat, 13-12-2005 [Consulta: 8 juliol 2014].
# Julien Escudé

Julien Escudé (nascut el 17 d'agost de 1979 a Chartres) és un futbolista de nacionalitat francesa que es formà als equips inferiors de l'Olympique de Lió.
Destacà com a jugador del Sevilla FC. Acabà la seva carrera al Beşiktaş JK.
Fou internacional amb la selecció francesa.

## Referències

* ↑ «Julien Escudé». UEFA.com. [Consulta: 13 juny 2013].
* ↑ «El Sevilla se disfrazó de verdugo en el Carnaval» (en castellà). Diari AS, 12-02-2006. [Consulta: 17 agost 2016].
* ↑ Escude pleased at Sevilla start; at Sky Sports
* ↑ «La France corrige les Iles Féroé» (en francès). L'Express, 12-10-2006. [Consulta: 17 agost 2016].
* ↑ Escude out for two weeks; Sky Sports, 19 novembre 2009
# Julien Duval

Julien Duval (Évreux, Eure, 27 de maig de 1990) és un ciclista francès, professional des del 2013 i actualment a l'equip AG2R La Mondiale. Combina la carretera amb el ciclisme en pista, on ha aconseguit diferents campionats nacionals.

## Palmarès en pista

* 2008
** Campió d'Europa júnior en Persecució per equips (amb Julien Morice, Erwan Téguel i Emmanuel Kéo)
* 2010
** Campió de França en Òmnium
* 2011
** Campió de França en Madison (amb Alexandre Lemair)
* 2011
** Campió de França en Persecució per equips (amb Alexandre Lemair, Alexis Gougeard i Kévin Lesellier)
* 2013
** Campió de França en Persecució
** Campió de França en Madison (amb Morgan Kneisky)

## Palmarès en ruta

* 2012
** Vencedor d'una etapa al Tour de Mareuil-Verteillac-Ribérac

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2017. 108è de la classificació general
* 2018. 157è de la classificació general

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Julio Soler Guerrero

Julio Soler Guerrero (Ceuta, 4 de juny de 1965) és un exfutbolista espanyol, que ocupava la posició de migcampista.
Al llarg de la seua carrera, el migcampista va militar en diversos clubs. Va debutar a primera divisió a la campanya 91/92 formant amb l'Albacete Balompié, on hi va romandre fins a 1993. La temporada 93/94 recala al Reial Betis, amb qui aconsegueix l'ascens a la màxima categoria, i a l'any següent milita al CD Badajoz, de Segona Divisió. En total, va sumar 122 partits entre Primera i Segona Divisió, tot marcant 9 gols.

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador
# Kafehidrocianita

La kafehidrocianita és un mineral de la classe dels compostos orgànics.

## Característiques

La kafehidrocianita és una substància orgànica de fórmula química K₄[Fe(CN)₆]·H₂O. Cristal·litza en el sistema tetragonal. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 2 i 2,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la kafehidrocianita pertany a «10.A - Sals d'àcids orgànics: cianats» juntament amb la julienita.

## Formació i jaciments

Possiblement originada a causa de la lixiviació amb cianur. Va ser descoberta al dipòsit d'or de Medvezhii Log, a les muntanyes Saian, a la República de Tuva (Rússia). També a Rússia, la kafehidrocianita ha estat descrita als dipòsits de Kaliostrovskoye i Saralinskoye, a la regió del Transbaikal, i al dipòsit de coure de Blyava, a l'óblast d'Orenburg.

## Referències

* ↑ «Kafehydrocyanite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 2 novembre 2016].
# Kaffa

«Kafa o Kaffa» té aquests significats:
* Província de Kaffa (Etiòpia)
* Regne de Kaffa (Etiòpia)
* Kaffa, antic nom de Feodòssia, ciutat a la costa de la mar Negra de Crimea (Ucraïna)
# Joseph Salerno

Joseph T. Salerno és un economista de l'escola austríaca i un anarquista capitalista nord-americà. És professor de la Pace University, és acadèmic actiu en diferents temes com la teoria i la política monetària, els sistemes econòmics comparats, la història del pensament econòmic i l'anàlisi macroeconòmica. El seu interès per la ideologia llibertària el va portar a l'estudi de la teoria econòmica. Joseph Salern és un alumne directe de Murray N. Rothbard i va rebre el seu doctorat en economia de la Rutgers University el 1980. És també membre del Ludwig von Mises Institute on sovint presenta conferències i escrits, i és editor del Quarterly Journal of Austrian Economics.

## Referències

* 1 2 Salerno, Joseph. "It Usually Ends With Murray Rothbard." LewRockwell.com, 23 June 2005
* ↑ "Faculty Department Listing." Lubin School of Business. Pace University

## Enllaços externs

* Pace University faculty biography Arxivat 2006-06-22 a Wayback Machine. (anglès)
* Mises.org faculty biography Arxivat 2007-08-15 a Wayback Machine. (anglès)
* ¿Per què estem guanyant?: Entrevista a Joseph Salerno Arxivat 2008-08-19 a Wayback Machine., per Jeffrey Tucker (pg. 3) (castellà)
# Kalghay

Kalghay o khalgay (també kalgha i kalghagha) era el títol del representant i de l'hereu del Kan de Crimea i també en altres kanats de l'estepa. Kalghay és l'equivalent tàtar del turc kalsun o kala; la paraula vol dir "roman" (el que roman al front dels afers en absència del titular).
El khalgay ja existia a l'Horda d'Or i era sempre un fill o germà del kan i prenia les decisions en absència del cap sent el guardià de la llar. Segons la tradició mongola aquesta funció pertanyia al fill petit i fins al segle xvi eren escollits quasi sempre els fills petits o els germans petits.
Poc més de la meitat dels kans de Crimea foren abans khalgay (que se sàpiga) el que indicava que la seva funció de representant era més important que la d'hereu. Dins el Kanat de Crimea els khalgay tenien un feu, centrat a Akmesdjid (propera a la moderna Simferòpol), on era sobirà absolut, dominant la part interior de Crimea, la ciutat i l'enclavament otomà de Feodòssia; el seu palau i residència oficial era a Ak Mejid, a uns 30 km de Bakhtxisarai a la riba esquerra del Salgir (fou demolit el 1783 després de la conquesta russa). Tenia el seu propi diwan o consell.
A partir del 1584 va sorgir la figura del nureddin (de Nur al-Din) o segon hereu; la tendència fou que el khalgay era un germà del kan de més o menys edat que ell mateix, i el nureddin era el fill favorit del kan. El khalgay podia ser cridat a dirigir les tropes en cas de guerra (si era per servir als otomans aquestos li pagaven un subsidi, si era contra Rússia o Polònia-Lituània, tenia el 10% del botí). Si el kan dirigia l'exèrcit el khalgay restava a Crimea per protegir el país contra atacs de cosacs o altres; si els dos dirigien les tropes el khalgay manava l'ala dreta. Quan moria un kan el kalghay assolia la direcció dels afers fins al nomenament del següent.

## Bibliografia

* H. Howorth, History of the Mongols, Londres 1876-1929
# Kazys Grinius

Kazys Grinius (19 de desembre de 1866 en Selema - 4 de juny de 1950 en Chicago, Estats Units) va ser el tercer president de Lituània, governant entre el 7 de juny i el 17 de desembre de 1926.
Quan Grinius va néixer en Selema, Lituània era part de l'Imperi Rus. Ell va estudiar medicina en la Universitat de Moscou i es va graduar metge. Durant la seva joventut ell es va embolicar en activitats polítiques, i va ser perseguit per la policia del tsar.
El 1896 ell es va casar amb Joana Pavalkytė. Durant alguns anys van viure en Virbalis. Van tenir un fill el 1899, Kazys, i una filla el 1902, Gražina. Durant la Primera Guerra Mundial van viure en Kislovodsk. La seva esposa i fills van ser morts el 1918 en un atac de l'Exèrcit Roig. Elles estan sepultades en un cementiri de Kislovodsk.
Quan Lituània va obtenir el seu independència el 1918, Grinius es va tornar membre de l'Assemblea Nacional com a membre del Partit Popular Camperol. Ell va servir com primer ministre entre 1920 i 1922 i va signar un pacte amb la Unió Soviètica. Ell va ser elegit president pel Tercer Seimas, però va servir per amb prou feines 6 mesos, sent deposat pel cop d'estat del 1926, liderat per Antanas Smetona.
Quan l'Alemanya Nazi va envair Lituània, Grinius es va recusar a col·laborar, a causa de la seva oposició a qualsevol ocupació estrangera. Ell va fugir a l'Occident quan Lituània va ser ocupada pels soviètics el 1944, i va immigrar als Estats Units el 1947.
Ell va morir en Chicago, Illinois el 1950. Després que Lituània va recobrar la seva independència el 1990 les seves restes mortals van ser sepultats allà.

## Referències

* 1 2 3 Kazys Grinius - Encyclopaedia Britannica
# José Luis Villar Palasí

José Luis Villar Palasí (València, 1922 - Madrid, 7 de maig del 2012) fou un polític valencià. Va ser President del Consell Superior d'Investigacions Científiques i Ministre d'Educació en el govern de Franco des del 18 d'abril de 1968 a l'11 de juny de 1973. Va deixar el govern després de ser nomenat President l'Almirall Luis Carrero Blanco que va nomenar en aquest lloc Julio Rodríguez Martínez. Pertanyia al que durant el Franquisme es va considerar tendència democristiana del Règim, amb vincles amb l'Opus Dei, encara que no hi va pertànyer directament.

## Càrrecs

Llicenciat en Dret (1945) i Filosofia i Lletres, secció d'Història (1945), per la Universitat de València. Es va traslladar a la Universitat de Madrid, en la Facultat de la qual de Ciències Polítiques i Econòmiques va treballar com auxiliar de càtedra de Teoria Econòmica. El 1951 va ser nomenat secretari tècnic del director general del recentment creat Ministeri d'Informació i Turisme. El 1962 va arribar a sotssecretari de Comerç, un lloc per al va anar nomenat per Alberto Ullastres, ministre de Comerç de Franco. Després de tres anys servint al Ministeri de Comerç, Villar Palasí va passar a dirigir l'Institut d'Estudis Administratius situat en el Centre de Funcionaris Civils, a Alcalá El 1968 va ser nomenat Ministre d'Educació franquista. El 1971, va passar a compaginar el seu càrrec com a Ministre amb el de President del CSIC fins a la seva destitució d'ambdós el 1973.

## Llei General d'Educació de 1970

Va impulsar la Llei General d'Educació de 1970 que va suposar un important esforç de modernització del sistema educatiu, entre les principals fites del qual destaquen l'ensenyament primari obligatòria fins als 14 anys (EGB) i la Universitat Nacional d'Educació a Distància, que, no obstant això, no va estar acompanyat dels recursos econòmics necessaris. L'anterior sotssecretari d'Educació, Alberto Monreal, va ser substituït per Ricardo Díez Hotchleiner a qui va fer responsable de la comissió de llibres encarregada d'establir les pautes per les quals s'anaven a regir els nous textos escolars. Hotchleiner va ser destituït per la suposada revelació a Jesús de Polanco d'informació privilegiada sobre els textos escolars i el seu lloc el va ocupar Rafael Mendizábal (Cacho, 1999: 89).

## Referències

* ↑ «José Luis Villar Palasí». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ secreto/capitulo 7.htm Opus Dei. Política y negocios del Opus Dei

## Bibliografia

* Cacho Cortés, Jesús (1999). El negocio de la libertad. Madrid: Foca, ediciones y distribuciones, S.L.. 84-930481-9-4.

## Enllaços externs

* José Luis Villar Palasí al CSIC Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
# José Luis Villanueva Orihuela

José Luis Villanueva Orihuela (Jerez de la Frontera, 28 d'abril de 1965) fou un ciclista espanyol que fou professional entre 1987 i 1993. La principal victòria de la seva carrera fou la Volta a Múrcia de 1991.

## Palmarès

* 1985
** 1r a la Volta a l'Empordà
* 1988
** 1r al Circuit de Getxo
* 1991
** 1r de la Volta a Múrcia
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Andalusia

### Resultats al Tour de França

* 1991. Abandona (12a etapa)

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1989. 129è de la classificació general
* 1991. 60è de la classificació general

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1990. 89è de la classificació general
* 1992. 146è de la classificació general

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it