OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Eva Golinger

Eve Winifred Golinger (Nova York, 19 de febrer de 1973), coneguda com a Eva Golinger, és una advocada, escriptora i investigadora nord-americana nacionalitzada veneçolana per matrimoni i jus sanguinis. En l'actualitat està dedicada a la recerca sobre la qual considera l'ingerència dels Estats Units a Veneçuela i altres països d'Amèrica. Autora de El código Chávez (2005) i Bush vs. Chávez: la guerra de Washington contra Veneçuela, els seus llibres han estat traduïts a l'anglès, francès, alemany i italià.
Nascuda a Nova York, però de família veneçolana, va viure diversos anys a Mèrida (Veneçuela) abans de l'ascensió al poder del president Hugo Chávez.
Actualment viu a Nova York, sent una destacada defensora del projecte polític de Chávez basada en les seves recerques.
El 2009 va guanyar el Premi Internacional de Periodisme del Club de Periodistes de Mèxic A. de C.

## Carrera

Especialitzada en drets humans internacionals i dret d'immigració. Participa en un bufet especialitzat a validar vises per a artistes i persones destacades en les seves respectives carreres. És editora del Correo del Orinoco. Advoca per a l'aplicació del dret internacional als Estats Units. Es va doctorar en jurisprudència (Juris Doctor) per la Facultat de Dret de la Universitat de la Ciutat de Nova York i de la Universitat de Nou Mèxic. Va servir a la Cort de Justícia d'aquest estat i va ser membre de l'Associació de Dones de la Cort de Nova York. És llicenciada en arts per la Universitat Sarah Lawrence, Bronxville (Nova York) i traductora certificada d'espanyol-anglès i anglès-espanyol, a més de defensora certificada per a assistència i serveis a víctimes, Westchester, NY.
Ha rebut la Condecoració Gran Còndor a la seva Primera Classe, el Botó d'Honor de la Infanteria de l'Exèrcit Veneçolà, l'ordre Guaraira Repano a la seva Primera Classe, l'Ordre Sol de Taguanes a la seva Segona classe, dos Premis Nacionals del Llibre, el Premi Nacional de Comunicació Alternativa i Comunitària del Ministeri del Poder Popular per a la Comunicació i Informació i el Premi Municipal del Llibre.
Actualment és investigadora del Centre Internacional Miranda (CIM), co-fundadora i directora general de la Fundació Centro d'Estudis Estratègics (CESSAMENT) a Caracas i presentadora del programa "Darrere de la notícia" en la cadena de televisió RT en espanyol.

## Inclinació pel socialisme

Actualment treballa i viu a Nova York. Ha realitzat contribucions a pàgines web altermundistes o partidaries del Socialisme, com Bastoneja i rebelion.org.

## Llibres

* El Código Chávez: Descifrando la Intervención de Estados Unidos en Venezuela (2005)
* Bush vs. Chávez: la Guerra de Washington contra Venezuela (2006)
* La Telaraña Imperial, Enciclopedia de Injerencia y Subversión (2009)

## Referències

* ↑ Chavez Code.com, blog de Eva Golinger.
* ↑ «Eva Golinger vs. María Corina Machado». Arxivat de l'original el 2016-04-11. [Consulta: 13 juny 2016].
* ↑ «Lista de Premiados XXXIX Certamen Nacional de Periodismo 8 de diciembre de 2009». Arxivat de l'original el 2016-06-02. [Consulta: 13 juny 2016].
* ↑ «Eva Golinger». Arxivat de l'original el 2009-01-26. [Consulta: 13 juny 2016].
# Federació Internacional per a la Música Coral

La Federació Internacional per a la Música Coral –en anglès, International Federation for Choral Music (IFCM–) és una associació internacional fundada el 1982 que té per objectiu facilitar la comunicació i l'intercanvi entre músics corals de tot el món. Els objectius es compleixen principalment per mitjà dels projectes següents:
* African Children Sing!
* Choral music database (música Internacional)
* ChoralNet web
* Conductors without borders (Directors sense fronteres)
* International Centre for Choral Music in Namur, Belgium
* Classes magistrals
* OpusChoral
* iSmposis regionals
* Songbridge
* Cens Coral mundial
* Butlletí Coral internacional
* Dia Mundial del Cant Coral
* Simposi Mundial en Música Coral
* Simposi mundial 2011 a Puerto Madryn, Argentina
* Cor de Cambra Mundial
* Cor de Joventut Mundial
* Comitè de Joventut
L'IFCM té prop de 900 membres de tots els continents. Els membres són individus, cors, organitzacions o empreses. Per mitjà de les organitzacions i dels cors l'IFCM juga una funció en música coral i esdeveniments corals en el món.
En el Consell de Música Internacional de la UNESCO l'IFCM és el representant oficial de música coral.
L'IFCM el van fundar set organitzacions corals internacionals de cinc continents, que són:
* L'Associació Americana de Directors Corals ACDA
* Un Coeur Joie Internacional (França)
* Arbeitsgemeinschaft Europäsicher Chorverbände (Europa)
* Asociación Interamericana de Directores de Coros (Llatinoamèrica)
* Europa Cantat - Federació Européenne des Jeunes Chorales (Europa)
* Japó Associació Coral (Japó)
* Nordisk Korforum - (Escandinàvia)
Del 22 al 29 de juliol de 2017 va organitzar, conjuntament amb la Federació Catalana d'Entitats Corals, l'11è Simposi Mundial de Música Coral a Barcelona, amb el lema Els colors de la pau.

## Referències

* ↑ «Barcelona és aquests dies la seu del Simposi Mundial de Música Coral». Revista Musical Catalana, 24-07-2017. [Consulta: 28 juliol 2017].

## Enllaços externs

* Lloc de web oficial
* Cor de Joventut mundial lloc de web Oficial
# Fernando Mendes dos Reis

Fernando Mendes dos Reis (Rio Meão, Santa Maria da Feira, 15 de setembre de 1946 - Porto, 6 d'octubre de 2001) va ser un ciclista portuguès que fou professional entre 1965 i 1981. Va ser gran amic i rival de Joaquim Agostinho.
En el seu palmarès destaca la Volta a Portugal de 1974, tres campionats de Portugal en ruta, el 1974, 1975 i 1978, dos en contrarellotge, el 1974 i 1975, i la sisena posició final a la Volta a Espanya de 1975. Un cop retirat va dirigir diferents equips.

## Palmarès

* 1966
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Portugal
* 1968
** 1r al GP de Robbialac i vencedor de 3 etapes
** Vencedor d'una etapa del GP Philips
** Vencedor d'una etapa del GP de Porto
** 1r al GP de Casal i vencedor d'una etapa
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Portugal
* 1969
** Vencedor de 3 etapes a la Volta a Portugal
* 1970
** 1r al GP de Riopele i vencedor d'una etapa
** 1r al GP de Casal i vencedor de 2 etapes
** 1r al GP Philips i vencedor d'una etapa
** Vencedor d'una etapa al GP de Robbialac
* 1971
** 1r a la Porto-Lisboa
** 1r al GP de Riopele i vencedor de 2 etapes
* 1972
** 1r a la Porto-Lisboa
* 1973
** 1r a la Porto-Lisboa
** Vencedor de 2 etapes a la Volta a Portugal
** Vencedor d'una etapa a la Lisboa-Algarve
** 1r a Malveira
* 1974
** Campió de Portugal en ruta
** Campió de Portugal en contrarellotge
** 1r a la Volta a Portugal i vencedor de 3 etapes
** 1r a la Volta a les Açores
* 1975
** Campió de Portugal en ruta
** Campió de Portugal en contrarellotge
** 1r a la Rapport Toer
* 1978
** Campió de Portugal en ruta
** 1r al Gran Premi Duas Rodas i vencedor d'una etap
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Portugal
** Vencedor d'una etapa a la Volta a l'Algarve

### Resultats al Tour de França

* 1972. Abandona (14a etapa)
* 1973. 18è de la classificació general
* 1975. Abandona (7a etapa)
* 1977. 27è de la classificació general
* 1981. Abandona (6a etapa)

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1973. 28è de la classificació general
* 1974. 11è de la classificació general
* 1975. 6è de la classificació general. 1r Classificació Metes volants
* 1976. 20è de la classificació general
* 1977. 13è de la classificació general

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1976. 17è de la classificació general

## Referències

* 1 2 «MENDES Fernando DOS REIS-DIAS». [Consulta: 12 desembre 2022].
* 1 2 ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Fernando MENDES DOS REIS» (en italià). [Consulta: 12 desembre 2022].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Federació Centreafricana de Futbol

La Federació Centreafricana de Futbol (FCF) —en francès: Fédération Centrafricaine de Football— és la institució que regeix el futbol a la República Centreafricana. Agrupa tots els clubs de futbol del país i es fa càrrec de l'organització de la Lliga centreafricana de futbol i la Copa. També és titular de la Selecció de futbol de la República Centreafricana absoluta i les de les altres categories.
Va ser formada el 1961.
* Afiliació a la FIFA: 1964
* Afiliació a la CAF: 1968

## Referències

* ↑ Central African Republic Arxivat 2018-08-18 a Wayback Machine. at the FIFA website.
* ↑ Central African Republic at the CAF website.
* 1 2 CAF and FIFA, 50 years of African football - the DVD, 2009
# Federació Costa-riquenya de Futbol

La Federació Costa-riquenya de Futbol, també coneguda per l'acrònim FEDEFUTBOL (en espanyol: Federación Costarricense de Fútbol), és la institució que regeix el futbol a Costa Rica. Agrupa tots els clubs de futbol del país i es fa càrrec de l'organització de la Lliga costa-riquenya de futbol i la Copa. També és titular de la Selecció de futbol de Costa Rica absoluta i les de les altres categories.
Va ser formada el 1921.
* Afiliació a la FIFA: 1927
* Afiliació a la CONCACAF: 1961

## Referències

* ↑ Costa Rica Arxivat 2017-11-17 a Wayback Machine. at FIFA website.
* ↑ Costa Rica Arxivat 2017-06-30 a Wayback Machine. at CONCACAF site
* ↑ «Ramón Coll, electo Presidente de la Confederación de Futbol de América del Norte, América Central y el Caribe». La Nación (Google News Archive), 23-09-1961.

## Enllaços externs

* Web oficial
# Fey-en-Haye

Fey-en-Haye és un municipi francès situat al departament de Meurthe i Mosel·la i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 74 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Fey-en-Haye era de 74 persones. Hi havia 28 famílies, de les quals 4 eren unipersonals (4 dones vivint soles i 4 dones vivint soles), 16 parelles sense fills, 4 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 31 habitatges, 29 eren l'habitatge principal de la família i 2 estaven desocupats. 30 eren cases i 1 era un apartament. Dels 29 habitatges principals, 26 estaven ocupats pels seus propietaris, 2 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 1 tenia dues cambres, 1 en tenia tres, 9 en tenien quatre i 18 en tenien cinc o més. 28 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 10 habitatges hi havia un automòbil i a 19 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Fey-en-Haye el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 8 | 60 a 64 | 4 |
| 4 | 55 a 59 | 4 |
| 4 | 50 a 54 | 4 |
| 8 | 45 a 49 | 8 |
| 0 | 40 a 44 | 4 |
| 4 | 35 a 39 | 4 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 8 | 25 a 29 | 4 |
| 8 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 8 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 48 persones, 36 eren actives i 12 eren inactives. De les 36 persones actives 31 estaven ocupades (14 homes i 17 dones) i 5 estaven aturades (4 homes i 1 dona). De les 12 persones inactives 4 estaven jubilades, 1 estava estudiant i 7 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 4 establiments que hi havia el 2007, 2 eren d'empreses de comerç i reparació d'automòbils, 1 d'una empresa de transport i 1 d'una empresa financera.
L'any 2000 a Fey-en-Haye hi havia 3 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 513 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Fey-en-Haye a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Fey-en-Haye a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Font del Canalet

La font del Canalet és una font del terme municipal de Castell de Mur, en territori del poble de Cellers, de l'antic municipi de Guàrdia de Tremp. És a 397 msnm., a l'esquerra del barranc de la Gessera. És a poc més de 600 metres al nord-oest del poble de Cellers, al nord de la plana de Carrió i ran del camí de Canalets.
# Filotex (equip ciclista)

L'equip Filotex, conegut anteriorment com a Springoil i posteriorment com a Sanson, va ser un equip ciclista italià, de ciclisme en ruta que va competir entre 1963 a 1980.

## Principals resultats

* Volta a Suïssa: Franco Bitossi (1965)
* Campionat de Zuric: Franco Bitossi (1965, 1968), Francesco Moser (1977)
* Tirrena-Adriàtica: Franco Bitossi (1967), Francesco Moser (1980)
* Volta a Llombardia: Franco Bitossi (1967, 1970), Francesco Moser (1975, 1978)
* Giro del Vèneto: Alberto Della Torre (1968), Franco Bitossi (1970), Francesco Moser (1979), Carmelo Barone (1980)
* Giro de Toscana: Franco Bitossi (1968), Giorgio Favaro (1969), Josef Fuchs (1972), Francesco Moser (1974, 1976, 1977)
* Volta a Catalunya: Franco Bitossi (1970), Francesco Moser (1978)
* Giro de l'Emília: Franco Bitossi (1970), Francesco Moser (1974, 1979), Mario Beccia (1977)
* París-Tours: Francesco Moser (1974)
* Gran Premi del Midi Libre: Francesco Moser (1975), Claudio Bortolotto (1978)
* Fletxa Valona: Francesco Moser (1977)
* París-Roubaix: Francesco Moser (1978, 1979, 1980)
* Milà-San Remo: Roger De Vlaeminck (1978)
* Gant-Wevelgem: Francesco Moser (1979)
* Volta a Alemanya: Gregor Braun (1980)

### A les grans voltes

* Giro d'Itàlia
** 17 participacions (1963, 1964, 1965, 1966, 1967, 1968, 1969, 1970, 1971, 1972, 1973, 1974, 1976, 1977, 1978, 1979, 1980)
** 43 victòries d'etapa:
*** 4 el 1964: Franco Bitossi (4)
*** 3 el 1965: Guido Carlesi (2), Franco Bitossi
*** 2 el 1966: Franco Bitossi (2)
*** 2 el 1967: Franco Bitossi, Marcello Mugnaini
*** 3 el 1968: Franco Bitossi (2), Italo Zilioli
*** 4 el 1969: Franco Bitossi (2), Ugo Colombo, Italo Zilioli
*** 4 el 1970: Franco Bitossi (4)
*** 1 el 1971: Franco Bitossi
*** 1 el 1972: Ugo Colombo
*** 1 el 1973: Francesco Moser
*** 1 el 1974: Ugo Colombo
*** 4 el 1976: Francesco Moser (3), Sigfrido Fontanelli
*** 2 el 1977: Mario Beccia, Claudio Bortolotto
*** 4 el 1978: Francesco Moser (4)
*** 4 el 1979: Francesco Moser (3), Claudio Bortolotto
*** 2 el 1980: Francesco Moser, Carmelo Barone
** 0 classificació finals:
** 10 classificacions secundàries:
*** Gran Premi de la muntanya: Franco Bitossi (1964, 1965, 1966), Claudio Bortolotto (1979)
*** Classificació per punts: Franco Bitossi (1969, 1970), Francesco Moser (1976, 1977, 1978)
*** Classificació dels joves: Mario Beccia (1977)
* Tour de França
** 2 participacions (1966, 1975)
** 5 victòries d'etapa:
*** 3 el 1966: Franco Bitossi (2), Marcello Mugnaini
*** 2 el 1975: Francesco Moser (2)
** 1 classificacions secundàries:
*** Classificació dels joves: Francesco Moser (1975)
* Volta a Espanya
** 0 participacions

## Enllaços externs

* Plantilles 1 a firstcycling.com Arxivat 2016-01-13 a Wayback Machine.
* Plantilles 2 a firstcycling.com Arxivat 2016-01-19 a Wayback Machine.
* Plantilles a memoire-du-cyclisme.eu
# Foster

«Foster» té aquests significats:
* Topònims:
** Foster (Missouri)
** Foster (Nebraska)
** Foster (Rhode Island)
** Foster City, població dels Estats Units a l'estat de Califòrnia
* Biografies:
** Cognom:
*** Harold Rudolph Foster (1892-1982), dibuixant de còmics canadenc
*** Jodie Foster (Los Angeles, 1962), actriu de cinema estatunidenca
*** Norman Robert Foster (Manchester, 1935), arquitecte britànic
*** Norman Foster (director) (1900, Richmond, Indiana – 1976, Santa Monica, Califòrnia), director, actor i guionista
*** Norman Foster Ramsey (Washington DC, 1915 - Wayland, Massachusetts, 2011), físic estatunidenc
*** Stephen Foster (Lawrenceville, Pennsilvània, 1826 – Nova York, 1864), cantautor estatunidenc
** Prenom:
*** David Foster Wallace (1962 –2008), escriptor estatunidenc
*** Earl Foster Thomson (Cleveland, 1900 - Santa Bàrbara, 1971), genet estatunidenc
*** Florence Foster Jenkins (1868 - 1944), soprano estatunidenca
*** Lawrence Foster (Los Angeles, 1941), director d'orquestra estatunidenc
# Fernando Cortizo Rodríguez

Fernando Cortizo Rodríguez (Santiago de Compostel·la, 1973) és un guionista i director de cinema gallec.

## Trajectòria

Després d'exercir un temps com a veterinari, va començar a interessar-se pel cinema d'imatge real, i va realitzar dos curtmetratges d'imatge real per després passar a l'animació en stop motion amb el curtmetratge Black Cat Spantat. Després d'aquesta primera experiència, el 2007 va crear Artefacto Producciones, on va realitzar O Boiro, O Ladrón de Bonecas, Leo, Sombras na noite i Promesa.
El 2009 va començar la producció del seu primer llargmetratge, O Apóstolo, que va ser la primera pel·lícula europea en stop motion estereoscòpic. Per tirar endavant el projecte va aconseguir involucrar tècnics procedents de les majors productores mundials, així com el músic estatunidenc Philip Glass per la realització de la banda sonora. La pel·lícula va guanyar diversos premis internacionals com el premi del públic del Festival de Cinema d'Animació d'Annecy (2013), el premi del Jurat al Fantasporto (2013), va guanyar l'Animamundi (Brasil, 2013), millor pel·lícula de l'Animpact (Corea, 2013), millor pel·lícula d'Expotoons (Argentina 2012), i fou nominat al Goya a la millor pel·lícula d'animació. El 2019 va iniciar una campanya de micromecenatge per tal de finançar la seva pròxima pel·lícula, Shkid, sobre els nens en els camps de concentració nazis.

## Filmografia
### Llargmetratges

* O Apóstolo (2012), animació.
* Terry´s Way. O Camiño acaba en Obradoiro (2016), documental.

### Curtmetratges

* O monstro da praia (2000), imatge real.
* Sólo (2002), imatge real.
* Blackat spantat (2004), animació.
* Dez Olladas (2004), documental.
* Bucowski (2004), imatge real.
* O Boiro (2005), animació.
* O Ladrón de Bonecas (2005), animació.
* Promesa (2006), animació.
* Leo (2007), animació.
* O coidador de gatos (2008), animació.

## Guardons i nominacions
### Premis Mestre Mateo

| Any | Categoria | Pel·lícula | Resultat |
| 2012 | Millor director | O Apóstolo | Guanyador |
| 2012 | Millor guió | O Apóstolo | Nominat |

## Referències

* ↑ Fernando Cortizo Arxivat 2020-07-17 a Wayback Machine., al web del CREA
* ↑ Hemeroteca: Fernando Cortizo dio sus primeros pasos en tierras barbanzanas, La voz de Galicia, 23 de febrer de 2019
* ↑ Fernando Cortizo inicia un crowfunding para realizar un film de animación sobre niños en un campo de concentración nazi, la Vanguardia, 17 de febrer de 2019
* ↑ Fernando Cortizo regresa a la animación con ‘Shkid', una república imaginaria contra el horror nazi a panoramaaudiovisual.com
* ↑ «O Apóstolo» arrasa en los Mestre Mateo, ABC, 7 d'abril de 2013
# Fra Junoy o l'agonia dels sons

Fra Junoy o l'agonia dels sons és una novel·la de Jaume Cabré publicada el 1984 que narra la lluita d'un frare contra el poder eclesiàstic. És la novel·la central del cicle narratiu que s'inicia amb La teranyina (1984) i clou Luvowsky o la desraó. Va rebre els premis Prudenci Bertrana, Crítica Serra d'Or i de la Crítica espanyola. Per a descriure el monestir fictici de la Ràpita la novel·la s'inspira en el monestir de Santa Maria de Benifassà.
Fra Junoy és un organista del monestir de Sant Aniol. La jerarquia eclesiàstica el castiga a un monestir de monges de clausura de la Ràpita on haurà de romandre en el silenci més auster per purgar la seva passió per la música. La novícia sor Clara li explica les pors i dubtes espirituals que comparteix amb la també novícia sor Rosalia, amb qui viu una estreta i tendra relació. El confessor fra Junoy absol les novícies i l'abadessa Dorotea inicia un judici del tribunal diocesà contra el frare per salvar la moralitat del monestir. El frare és condemnat.
La narració no és lineal sinó fragmentària, alternant capítols sobre el procés judicial amb els que narren els fets que l'han portat a la situació. D'aquesta manera el lector veu diverses versions dels mateixos fets en tercera persona interpretats des del punt de vista dels personatges. És una mena de faula moral ambientada en el passat.

## Referències

* ↑ «Fra Junoy o l'agonia dels sons». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Institut d'Estudis Catalans; Publicacions generals Acte d'homenatge a Jordi Mir : Institut d'Estudis Catalans: Sala Prat de la Riba, 9 de juny de 2010 / Edició a cura de `Joan Anton Rabella i Ribasurl=https://books.google.cat/books?id=V0i8DgAAQBAJ&pg=PT41. Institut d'Estudis Catalans, 16 novembre 2011, p. 41–. ISBN 978-84-9965-077-7.
* ↑ Joan Garí Clofent. L'ofici de lector. Universitat de València, 28 febrer 2017, p. 129–. ISBN 978-84-9134-022-5.
* 1 2 Jordi Marrugat. Narrativa catalana de la postmodernitat. Històries, formes i motius. Edicions Universitat Barcelona, 20 març 2014, p. 136–. ISBN 978-84-475-3758-7.
# Ferrotorryweiserita

La ferrotorryweiserita és un mineral de la classe dels sulfurs que pertany al grup de la kuvaevita.

## Característiques

La ferrotorryweiserita és un sulfur de fórmula química Rh₅Fe$_{10}$S$_{16}$. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2021, sent publicada per primera vegada poc temps després. Cristal·litza en el sistema trigonal. És l'anàleg ferro de la torryweiserita.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a les col·leccions del Museu geològic de Sibèria Central, a Novosibirsk (Rússia), amb el número de catàleg: iii‐105/1.

## Formació i jaciments

És una espècie d'etapa tardana formada a partir de petites quantitats d'una fosa residual. Cristal·litza a partir d'aliatges amb osmi i iridi dominants. Va ser descoberta al placer del riu Ko, al krai de Krasnoiarsk (Rússia), on es troba com a grans petits inferiors a 20 μm. També ha estat descrita al riu Miass, a l'óblast de Txeliàbinsk, també a Rússia, a Gimbi (Etiòpia), i a dos indrets del Canadà: el dipòsit de Marathon, a Ontario, i el riu Tulameen, a la Colúmbia Britànica.

## Referències

* ↑ «Ferrotorryweiserite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 13 gener 2022].
# Firmin Bernicat

Claude Firmin Bernicat (Lió, el 13 de gener de 1842 - Asnières, el 5 de març de 1883) va ser un músic i compositor francès, especialitzat en operetes.

## Obra

* 1875. Cabinet numèro six
* 1876. Le Voyage du petit marquis
* 1877. La Jeunesse de Béranger
* 1878. Le Moulin des amours
* 1878. Les Cadets de Gascogne
* 1878. Le Triomphe d'Arlequin
* 1882. Le Torchon

## Referències

* ↑ «Firmin Bernicat» (en francès). Opérette n° 148, 11-10-2008. Arxivat de l'original el 2009-02-13. [Consulta: 7 maig 2023].
# Firmo (Cosenza)

Firmo (albanès Ferma) és un municipi italià, dins de la província de Cosenza. L'any 2006 tenia 2.365 habitants. És un dels municipis on viu la comunitat arbëreshë. Limita amb els municipis d'Altomonte, Lungro i Saracena.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2006- | Antonio Salvatore Palermo | Llista cívica |
Viccionari