OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ricard Crespo Boquera

Ricard Crespo Boquera (Cambrils, 1891 – Barcelona, 1949) fou un vitraller català. Es conserven algunes de les seves obres al Museu Nacional d'Art de Catalunya, procedents de la col·lecció Riera.
Fill de Lamberto Crespo i Dolors Boquera, fou el cinquè de 7 germans. El seu pare morí quan ell era petit, fet que provocà que entrés a treballar de molt jove en el taller de vitralls de Can Rigalt i Granell, un dels tallers més prestigiosos de l'època. Mentrestant va estudiar Belles Arts a l'escola de Bells Oficis, on va aprendre a treballar amb l'esmaltat al foc sota les ordres de Francesc Quer.
Al cap de poc temps es va incorporar a l'esmpresa Espejos Murguía, S.A. on al cap d'un temps va esdevenir director artístic, tot fent la competència a Rigalt i Granell i especialitzant-se en artistes noucentistes.
Gràcies al seu talent, la seva empresa va rebre l'encàrrec de realitzar tots els vidres de totes les obres de l'Exposició Internacional de 1929.
Va col·laborar sovint amb Carles Buïgas, amb qui faria els espàrrecs de l'Avinguda Maria Cristina de Barcelona i en la decoració de jardins diferents.
Crespo es va interessar també en l'esmaltat de gots i d'altres objectes, i amb la seva dona Conxa Doménech Colls va realitzar diverses sèries de copes i gots amb elements decoratius. Arran d'aquests objectes va col·laborar amb Xavier Nogués, via un petit encàrrec de Santiago Segura per a les seves Galeries Laietanes.

## Premis i reconeixements

* 1925 - Medalla d'or a l'exposició d'arts decoratives. París
* 1926 - Medalla d'or a l'exposició nacional d'art. Madrid

## Referències

* ↑ Fitxa de l'obra 207742-000 al web del Museu Nacional d'Art de Catalunya.
* 1 2 3 4 5 Miscel·lània en Homenatge a Joan Ainaud de Lasarte. L'Abadia de Montserrat, 1999, p. 229–. ISBN 978-84-7826-970-9 [Consulta: 31 març 2013].
# Restes de Solleric - Pleta de sa Cisterna

Les restes de Solleric - Pleta de sa Cisterna és un conjunt de restes arqueològiques situades al lloc anomenat sa Pleta de sa Cisterna, de la possessió de Solleric, al municipi de Llucmajor, Mallorca.
En aquest jaciment arqueològic s'hi han trobat restes de dos talaiots de planta circular, en runes; una naveta d'habitació, habitatge de planta ogival, construït sobre el parament del xaloc d'un altre talaiot de planta rectangular que conserva part de la seva columna central polilítica; i d'altres restes de menor importància.

## Referències

* ↑ Font, B. Història de Llucmajor. Volum 1. Palma: Ajuntament de Llucmajor, 1973, p. 61. ISBN 84-500-5970-4.
# Robert Kasting

Robert Kasting (Ottawa, 28 d'agost de 1950) va ser un nedador canadenc, ja retirat, especialista en estil lliure, que va competir durant les dècades de 1960 i 1970.
El 1972 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Múnic, on va disputar quatre proves del programa de natació. Guanyà la medalla de bronze en els 4x100 metres estils, formant equip amb Erik Fish, William Mahony i Bruce Robertson i fou cinquè en els 4x100 metres lliures. En les altres proves quedà eliminat en sèries.
En el seu palmarès també destaquen una medalla d'or i quatre de plata als Jocs de la Commonwealth de 1966 i 1970; quatre de plata i una de bronze als Jocs Panamericans de 1967 i 1971 i nombrosos campionats nacionals. Es retirà el 1976, poc després de no classificar-se pels Jocs de Mont-real.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Robert Kasting». [Consulta: 18 juliol 2021].
# Rascló de Tahití

El rascló de Tahití (Hypotaenidia pacifica) és un ocell extint de la família dels ràl·lids (Rallidae) que habitava l'illa de Tahití.
# Resistència induïda

En aerodinàmica, la resistència induïda és una forma de resistència aerodinàmica que es produeix quan un objecte en moviment desvia el flux d'aire que es troba pel camí. Es dona en els avions, en els quals les ales o un fuselatge autosostingut desvien l'aire per generar sustentació, així com en els cotxes equipats amb alerons que desvien l'aire per generar sustentació negativa.
Samuel Langley observà que les plaques planes allargades produïen més sustentació i menys resistència i, el 1902, establí que «com més alta sigui la seva velocitat, menys força propulsora necessitarà un avió d'una certa mida i un cert pes», que és un efecte sorprenent a primera vista de la resistència induïda.

## Referències

* ↑ Bjorn Fehrm «Bjorn's Corner: Aircraft drag reduction, Part 3» (en anglès). Leeham, 03-11-2017.
# Ribadeo Fútbol Club

El Ribadeo Fútbol Club és un club de futbol gallec, de la vila de Ribadeo, a la província de Lugo. Va ser fundat el 1913 i actualment juga a la Tercera Divisió.

## Estadi

El Ribadeo disputa els seus partits com a local a l'Estadi Pepe Barrera, amb capacitat per 2.500 espectadors.

## Dades del club

* Temporades a Primera divisió: 0
* Temporades a Segona divisió: 0
* Temporades a Segona divisió B: 0
* Temporades a Tercera divisió: 4
* Millor posició a la lliga: 6è (Tercera divisió temporada 2014-15)

## Palmarès

* Preferent Autonòmica (2): 1994-95, 2013-14.

## Futbolistes destacats

* Miguel Ángel Ochoa

## Vegeu també

* Trofeu Emma Cuervo

## Enllaços externs

* Pàgina oficial Arxivat 2019-01-12 a Wayback Machine. (castellà)
# Responsabilitat moral

La responsabilitat moral és la imputació o qualificació que rep una persona per les seues accions des del punt de vista d'una teoria ètica o de valors morals particulars. Es tracta llavors de la responsabilitat que es relaciona amb les accions i el seu valor moral. Des d'una ètica consequencialista, aquest valor serà depenent de les conseqüències de tals accions. Siga llavors al dany causat a un individu, a un grup o a la societat sencera per les accions o les no-accions d'altre individu o grup.
En una ètica deontològica, en canvi, tals accions tindran un valor intrínsec, independent de les seues conseqüències. Des d'aquesta perspectiva, és un sistema de principis i de judicis compartits pels conceptes i les creences culturals, religioses i filosòfiques, el que determina si algunes accions donades són correctes o incorrectes. Aquests conceptes són generalitzats i codificats sovint per una cultura o un grup, i serveixen així per a regular el comportament dels seus membres. De conformitat a tal codificació se li pot també cridar moralitat i el grup pot dependre d'un àmplia conformitat a tals codis per a la seua existència duradora.
Des del punt de vista de l'organització social, la responsabilitat moral es diferencia de la responsabilitat jurídica pel seu caràcter intern. La responsabilitat moral es refereix principalment al caràcter intern de les conductes (la consciència o intenció de qui ha actuat), sense importar aspectes externs com el fet que aquestes hagen estat descobertes o sancionades. Per contra, els processos jurídics no són necessàriament processos d'intenció (per exemple, la prescripció del delicte de robatori pel mer transcurs del temps pot invalidar la responsabilitat jurídica sense invalidar la responsabilitat moral).
La responsabilitat moral ocupa un lloc cada vegada més important en l'opinió pública quan l'adjudicació de la responsabilitat jurídica a través dels tribunals és insuficient per a tancar casos com són, per exemple, escàndols de corrupció lligats a l'amagament de xifres en la comptabilitat d'empreses, vessament de petroli en zones naturals, finançaments il·legals de campanyes i escàndols de corrupció política.
El terme apareix també en la discussió de temes com determinisme o lliure albir, ja que sense la llibertat és difícil ser culpat per les pròpies accions, i sense aquesta responsabilitat moral la naturalesa del càstig i l'ètica es converteixen en una interrogant.

## Referències

* Collective Moral Responsibility des d'Internet Encyclopedia of Philosophy (anglès)
* Aristotle on Moral Responsibility, (anglès)

## Vegeu també

* Lliure albir
# Ricardo Acedo Lobaton

Ricardo Acedo Lobaton (1923) va ser un guionista de còmics català. Algunes de les sèries en les quals ha treballat són; El Capitán Trueno, Mary Noticias o bé Claro de Luna. També va treballar a la radio i el cinema. Al llarg de la seva carrera va usar diferents pseudònims, entre ells; Seis Dedos, Lobatón o Roy Mark.

## Biografia

Ricardo Acedo Lobaton, neix al districte de Sant Andreu de Barcelona, l'11 de novembre de 1923, l'any 1948 va escriure el guió del seu primer personatge de còmic, anomenat Skilled, a la revista de còmic El Coyote amb dibuixos de Francisco Hidalgo. Pel suplement editat color de Prensa Española editat a Barcelona, va crear entre el 1952 i el 1953 la sèrie Raf McLane, amb dibuixos d'Antonio Bernal i la sèrie Kane. Posterior-ment va escriure guions per Ediciones Cliper i l'Editorial Bruguera.
Per la sèrie de quaderns d'El Capitán Trueno, editats per l'editorial Bruguera, va escriure els guions dels números vint-i-sis al quaranta-cinc i al Album Gigantef. a petició d'Armonia Rodríguez, esposa del guionista de la sèrie Víctor Mora quan aquest va ser detingut per les seves activitats polítiques. Per la mateixa editorial va fer els guions per la revista Sissi i per la revista El Capitán Trueno Extra, va crear la sèrie Chico y Trilita.
Per Ibero Mundial de Ediciones, va fer els guions de les sèries, Claro de Luna, Lilian azafata del aire i per Mary Noticias, per aquesta sèrie hi va fer els guions al llarg de deu anys.
A Ediciones Toray, va treballar en els guions de les sèries, Oeste, Arizona i El mundo futuro. Un altre dels seus èxits com a guionista el va obtenir amb la sèrie de Tamar, amb dibuixos d'Antoni Borell.
L'any 1980 va treballar fent classes de guió a l'Instituto Tecnológico de Madrid.

### A radio i televisió

A la radio hi va treballar escrivint guions a Radio Juventud, Radio Barcelona i Radio España de Barcelona. A televisió va treballar per la d'El Salvador.
L'any 1963 li varen donar el premi al millor guionista dins els "Premios nacionales para la prensa y literatura infantil y juvenil".
Pseudonims; Roy Mark (Ibero Mundial de Ediciones) i Seisdedos (Toray), Acedo, R.Acedo Lobatón, Ricardo.

## Referències

* 1 2 3 4 «El Capitán Trueno» (en castellà). Antonio Barba Jiménez, 05-02-2016. [Consulta: 13 novembre 2017].
* 1 2 3 4 Coll Monteagudo, Ramon; Xavier Garriga Miracle, Ramon Járrega Domínguez. El Jabato. Barcelona: El Boletin:Carlos Gonzalez, 2009.
* ↑ «ABC Madrid, 11 de Diciembre de 1963», 11-12-1963. [Consulta: 19 novembre 2017].
# Roberto Lago Soto

Roberto Lago (Vigo, Galícia, 30 d'agost de 1985) és un futbolista gallec. És un jugador format a les categories inferiors del Celta de Vigo, actualment és jugador de l'APOEL FC Nicòsia.

## Trajectòria
### Celta de Vigo

La seua trajectòria futbolística ja va començar en les categories inferiors de l'equip de la seua ciutat natal, el Celta de Vigo. Des de les categories inferiors va anar ascendint fins a arribar a l'equip filial vigués. A finals del 2006 va ser convocat amb el primer equip per primera vegada, malgrat això el seu debut oficial no va ser fins a la següent temporada, en un partit contra el Córdoba CF, era el 26 d'agost del 2007 en la primera jornada de la Lliga Adelante 2007/08. Després del seu debut al primer equip de la mà Hristo Stoítxkov ja no va abandonar la titularitat del lateral esquerre.
Després de tres temporades al primer equip el mes de febrer del 2010 es va fer oficial la seua renovació per tres temporades més. Aquest va ser el seu últim contracte amb el conjunt de Vigo abans d'arribar lliure al Getafe CF. La no renovació del jugador del contracte del jugador ja es va fer oficial a finals del 2012, quan el president de l'equip va dir que no podien satisfer les demandes econòmiques del jugador. La seua marxa a l'equip madrileny va ser curiosa perquè durant mesos se l'havia relacionat amb el València CF igual que el seu company Iago Aspas, casualment, cap dels dos jugador va acabar arribant a Mestalla. El jugador va declarar-se del Celta ara i sempre, i sentir-se feliç de deixar el club de la seua ciutat natal a Primera Divisió.

### Getafe CF

Després de 18 anys vestint la samarreta del Celta, el 12 de juny de 2013 es va fer oficial el seu traspàs a l'equip madrileny. Va arribar-hi amb la carta de llibertat i va firmar un contracte per quatre anys. El 23 d'agost del 2013 va debutar amb la samarreta del Getafe CF, era la segona jornada de lliga contra la UD Almería, Lago va disputar tot el partit.

## Referències

* ↑ «Celta de Vigo 1-1 Córdoba CF» (en castellà). Web de BDFutbol. [Consulta: 14 juny 2013].
* 1 2 3 «Roberto Lago se despide del Celta con la cabeza alta» (en castellà). Web del Diari La Voz de Galicia. [Consulta: 14 juny 2013].
* ↑ «El Celta renueva a Roberto Lago hasta el 2013» (en castellà). Web del Marca. [Consulta: 14 juny 2013].
* ↑ «El presidente del Celta ve "casi imposible" la renovación de Roberto Lago» (en castellà). Web de Terra.es. Arxivat de l'original el 2016-09-11. [Consulta: 14 juny 2013].
* ↑ «El Valencia planea el fichaje de Roberto Lago a coste cero» (en castellà). Web del Diari La Voz de Galicia. [Consulta: 14 juny 2013].
* ↑ «Roberto Lago será azulón las cuatro próximas temporadas» (en castellà). Diari As. [Consulta: 14 juny 2013].
* ↑ «El Getafe confirma el fichaje de Roberto Lago» (en castellà). Marca. [Consulta: 13 juny 2013].
* ↑ «Roberto Lago azulón» (en castellà). Getafe CF. [Consulta: 14 juny 2013].

## Enllaços externs

* Fitxa al web de Soccerway (castellà)
* Fitxa al web de BDFutbol (castellà)
# Retrat d'un boter a la Barceloneta

Retrat d'un boter de la Barceloneta és una pintura sobre tela feta per Dionís Baixeras i Verdaguer el 1890 i que es troba conservada actualment a la Biblioteca Museu Víctor Balaguer, amb el número de registre 229 d'ençà que va ingressar el 26 de juliol de 1892 donada pel mateix artista.

## Descripció

Retrat de tres quarts i en escorç cap a l'esquerra d'un home vell amb les mans a les butxaques de la seva americana blava, del mateix color són els seus pantalons, amb gorro, bufanda i amb una pipa a la boca. Al fons hi ha el port de la Barceloneta, amb diversos vaixells i el cel ennuvolat.
Les escenes de pescadors i mariners, com aquesta es van convertir en l'especialitat de Baixeras. En un fons mariner, ja sigui el port o la platja, situa als personatges abillats amb els vestits propis del seu ofici: les gorres, la pipa, les barbes, la pell adobada pel sol, els barrets, etc. Són quadres que encaixen perfectament amb els postulats del Cercle Artístic de Sant Lluc, grups de treballadors apacibles en escenes de calma i conformes amb el seu destí.

## Inscripció

Al quadre es pot llegir la inscripció "D. Baixeras V."; "1890".

## Mirada tàctil

Al mateix museu existeix una versió de l'obra adaptada per a persones amb dificultats visuals.

## Referències

* ↑ TRULLEN, 2001: p.124

## Bibliografia

* Trullén, Josep Maria (dir.). Biblioteca Museu Víctor Balaguer. Guia de les col·leccions del museu. 2001a ed.. Vilanova i la Geltrú: Organisme Autònom Biblioteca Museu V.Balaguer, 2001. B-10-437/2001. ISBN 84-931438-3-9.

## Enllaços externs

* Web oficial del museu
# Roland Van De Rijse

Roland Van De Rijse (Beernem, 2 d'agost de 1942) va ser un ciclista belga, que fou professional entre 1966 i 1971. Com amateur, va participar en els Jocs Olímpics de 1964.

## Palmarès

* 1966
* 1r al Gran Premi Marcel Kint
* 1967
* 1r al Gran Premi de la vila de Zottegem

### Resultats al Tour de França

* 1965. 59è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1967. 61è de la classificació general
* 1969. 66è de la classificació general

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1968. 93è de la classificació general

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# SAPI

En PHP, SAPI, acrònim d'interfície de programació d'aplicació de servidor, són interfícies de mòdul directes per aplicacions de servidor de web com el servidor HTTP Apache, Microsoft IIS, o iPlanet. Microsoft també utilitza el terme ISAPI. Per a molts servidors, PHP té una interfície de mòdul directa anomenada SAPI. Està en forma d'un arxiu de DLL; per exemple, per a l'Apache 2.0, s'anomena php5apache2.dll. El DLL és un mòdul que proporciona una interfície entre PHP i el servidor de web, el qual s'escriu en un formulari que el servidor entengui. Per a més confusió, Microsoft també utilitza aquest acrònim per a l'API de Parla.

## Referències

* ↑ http://www.microsoft.com/speech/ Arxivat 2005-02-14 a Wayback Machine.
# Riesita

La riesita és un mineral de la classe dels òxids.

## Característiques

La riesita és un òxid de fórmula química TiO₂. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2016. Cristal·litza en el sistema monoclínic. És el cinquè polimorf conegut del diòxid de titani, juntament amb l'akaogiïta, l'anatasa, la brookita i el rútil. L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a les col·leccions del Institut für Geowissenschaften, de la Universitat Ruprecht Karls de Heidelberg, a Alemanya, com a secció fina ZLN114c.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al cràter Nördlinger Ries, un gran cràter de meteorit d'uns 22 x 24 km. situat a Suàbia, a l'estat de Baviera, a Alemanya. Es tracta de l'únic indret on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Riesite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 24 novembre 2017].
# Rubens Figueiredo

Rubens Batista Figueiredo (Rio de Janeiro, 9 de febrer de 1956) és un escriptor i traductor brasiler.

## Biografia

Graduat en traducció i interpretació en portuguès-rus a la Facultat de Lletres de la Universitat Federal de Rio de Janeiro. Ha treballat com a traductor en diverses editorials de Rio de Janeiro. Ha estat també professor de traducció literària a la Universitat Catòlica de Rio de Janeiro. Ha publicat més de set llibres com a autor, si bé ha realitzat més de quaranta traduccions de l'anglès al portuguès i del rus al portuguès. És professor d'educació secundària i d'educació bàsica per a adults.
El seu debut com a escriptor es va produir el 1986, amb la publicació de la novel·la O mistério da samambaia bailarina. L'any següent va publicar la seva segona novel·la, Essa maldita farinha. Obligat a repartir el seu temps com a escriptor amb les seves altres professions, traducció i docència, no va publicar una altra novel·la fins al 1990, any en què va presentar A festa do milênio. Quatre anys després va publicar la seva quarta obra, O livro dos lobos. El 1998 comença a publicar amb l'editorial brasilera Companhia das Letras.
La seva primera novel·la amb aquesta editorial va ser el llibre de contes As palavras secretas (1998). Aquest títol va resultar vencedor l'any següent del Prêmio Jabuti de Literatura i del Premi Artur Azevedo. El 2002 va guanyar de nou el Jabuti, aquesta vegada en la categoria novel·la, amb el seu llibre Barco seco. El 2006 va publicar Contos de Pedro i el 2010, la que és la seva darrera novel·la Passageiro do fim do dia, guanyadora del Premi São Paulo de Literatura i del Premi Portugal Telecom de Literatura.
El 2013 la seva última obra va ser traduïda al català per l'editorial Raig Verd com a Passatger del final del dia.

## Obra

* O mistério da samambaia bailarina (1986)
* Essa maldita farinha (1987)
* A festa do milênio (1990)
* O livro dos lobos (1994)
* As palavras secretas (1998)
* Barco a seco (2002)
* Contos de Pedro (2006)
* Passageiro do fim do dia (2010)

### Traduccions al català

* Figueiredo, Rubens; trad. Núria Prats. Passatger del final del dia [«Passageiro do fim do dia»]. 1ª ed. Barcelona: Raig Verd. ISBN 9788415539322.

## Referències

* ↑ «Rubens Figueiredo» (en portuguès). Dicionário de tradutores literários no Brasil. [Consulta: 25 gener 2014].
* 1 2 «Figueiredo, Rubens». A: Enciclopédia Itaú Cultural Literatura Brasilera (en castellà) [Consulta: 25 gener 2014]. Arxivat 1 de febrer 2014 a Wayback Machine.
* ↑ de Andrade Lota, Roberto. «Gritos e ressonancia de secreto: a poética narrativa de Rubens Figueiredo» p. 11. Universidade Federal do Rio de Janeiro, 01-02-2011. Arxivat de l'original el 2014-02-21. [Consulta: 25 gener 2014].
* ↑ Rubens Figueiredo, Portal de Literatura (portuguès)
* ↑ Cony, Carlos Heitor. Ficções urbanas (en portuguès). SESC São Paulo, 2003, p. 99.
* 1 2 Basagaña, Laura. «Rubens Figueiredo: “Volia narrar la desigualtat”». Núvol, 19-03-2013.
# SK1

sK1 és una aplicació de gràfics vectorials construïda en python, per a construir la interficie d'usuari s'empra wxWidgets en C. Sk1 s'enfoca en oferir característiques de publicació professional, com ara color CMYK, separacions, gestió del color ICC i preimpressió de sortida PDF i una impressió professional precisa. El seu referent són aplicacions com CorelDRAW, Adobe Illustrator, o Freehand. L'aplicació ha estat sota el comandament de Igor E. Novikov

## Vegeu també

* Akira
* Inkscape
* Karbon

## Notes

* ↑ Igor Novikov qui fou el principal contribuïdor del projecte va morir el 15 de març del 2021 a conseqüència de la COVID-19.RIP Igor Novikov

## Referències

* 1 2 «sk1project/sk1-wx», 21-08-2020. [Consulta: 5 setembre 2020].
* ↑ «sK1 2.0 vector graphics editor» (en anglès). [Consulta: 5 setembre 2020].

## Enllaços externs

* Lloc web de sK1
* «RIP Igor Novikov» (en anglès). [Consulta: 22 març 2021].
# Reforma de Nicó

La reforma de Nicó va ser, a Rússia, la nova redacció de llibres de cànons i llibres litúrgics ordenada el 1654 pel patriarca Nicó per tal d'apropar a l'Església ortodoxa russa a l'Església Ortodoxa Grega, prevalent el paper intervencionista de l'estat en els afers eclesiàstics. L'ordre de cremar llibres vells va provocar una forta resistència entre els creients i part del clergat, iniciant-se així el cisma dels Vells creients, acabdillat pel protopapa Petrov Avvakum.
# SM U-8

El SM U-8 era un submarí de l'Imperi Alemany de tipus U-Boot que va participar en la Primera Guerra Mundial en la Marina Imperial Alemanya. Va enfonsar a 5 vaixells en la seva única operació abans de ser enfonsat.

## Historial de servei

El SM U-8 va ser un dels 329 submarins que van servir en la Marina Imperial Alemanya durant la Primera Guerra Mundial. El U-8 va ser enviat a les campanyes marítimes de l'Atlàntic, i va participar en la Primera Batalla de l'Altantic.

### Pèrdua

Va ser atrapat amb unes reds, i forçat a emergir, on va ser enfonsat pel foc dels vaixells HMS Gurkha I el HMS Maori, en el Canal de la Mànega, en la posició 50° 56′ N, 01° 16′ E﻿ / ﻿50.933°N,1.267°E﻿ / 50.933; 1.267. En juny de 2015, el motor del submarí, el qual havia sigut extret il·legalment del submarí, va ser recuperat i presentat a la Marina Alemanya. Serà exposat en el Memorial Naval de Laboe, en Kiel. En Juliol de 2016, el lloc on estan les restes del U-8, van ser designades com a lloc protegit.

## Operacions

Durant el seu servei en la Primera Guerra Mundial, el U-8 va enfonsar 5 vaixells.
El 23 de febrer de 1915, el U-8 va enfonsar els vaixells mercants britànics:
* Branksome Chine, un vaixell de 2.026 tones.
* Oakby, un vaixell de 1.976 tones.
El 24 de febrer de 1915, el U-8 va enfonsar els vaixells mercants britànics:
* Harpalion, un vaixell de 5.867 tones.
* Rio Parana, un vaixell de 4.015 tones.
* Western Coast, un vaixell de 1.165 tones.

## Vegeu també

* SM U-10
* SM U-7
* SM U-6
* SM U-5
* SM U-4
* SM U-3
* SM U-2

## Referències

* ↑ Helgason, Guðmundur. «WWI U-boat commanders: Konrad Gansser (Royal House Order of Hohenzollern)». [Consulta: 13 març 2015].
* ↑ Helgason, Guðmundur. «WWI U-boat commanders: Alfred Stoß». [Consulta: 13 març 2015].
* ↑ «WW1 German U-boat propeller returned». BBC News, 16-06-2015 [Consulta: 18 juny 2015].
* ↑ «A symbol of friendship and reconcilation(sic)...». Maritime and Coastguard Agency, 17-06-2015. [Consulta: 18 juny 2015].
* ↑ «British A3 submarine sunk off Jurassic Coast in 1912 gets protected status». Dorset Echo. Newsquest Media, 22-07-2016 [Consulta: 24 juliol 2016].

## Bibliografia

* Gröner, Erich; Jung, Dieter; Maass, Martin. U-boats and Mine Warfare Vessels. 2. London: Conway Maritime Press, 1991. ISBN 0-85177-593-4.
* Rössler, Eberhard. U-Bootbau bis Ende des 1. Weltkriegs, Konstruktionen für das Ausland und die Jahre 1935-1945 (en alemany). I. Koblenz: Bernard & Graefe, 1985. ISBN 3-7637-5213-7.

## Enllaços externs

* 'U-8 Off South Varne Buoy, English Channel: Undesignated Site Assessment'
* Historic England project to research First World War Submarines Arxivat 2016-06-24 a Wayback Machine.