OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Trémont (Orne)

Trémont és un municipi francès situat al departament de l'Orne i a la regió de Normandia. L'any 2007 tenia 101 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Trémont era de 101 persones. Hi havia 40 famílies de les quals 12 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 8 dones vivint soles), 16 parelles sense fills i 12 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 52 habitatges, 40 eren l'habitatge principal de la família, 10 eren segones residències i 2 estaven desocupats. Tots els 48 habitatges eren cases. Dels 40 habitatges principals, 27 estaven ocupats pels seus propietaris, 11 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 2 estaven cedits a títol gratuït; 4 tenien dues cambres, 4 en tenien tres, 13 en tenien quatre i 19 en tenien cinc o més. 35 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 23 habitatges hi havia un automòbil i a 16 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Trémont el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 4 | 65 a 69 | 0 |
| 4 | 60 a 64 | 8 |
| 0 | 55 a 59 | 4 |
| 4 | 50 a 54 | 0 |
| 8 | 45 a 49 | 4 |
| 0 | 40 a 44 | 8 |
| 4 | 35 a 39 | 4 |
| 0 | 30 a 34 | 4 |
| 12 | 25 a 29 | 4 |
| 0 | 20 a 24 | 4 |
| 8 | 15 a 19 | 4 |
| 4 | 10 a 14 | 4 |
| 4 | 5 a 9 | 4 |
| 8 | 0 a 4 | 8 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 59 persones, 42 eren actives i 17 eren inactives. De les 42 persones actives 39 estaven ocupades (22 homes i 17 dones) i 3 estaven aturades (1 home i 2 dones). De les 17 persones inactives 12 estaven jubilades, 3 estaven estudiant i 2 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 4 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa extractiva, 2 d'empreses d'hostatgeria i restauració i 1 d'una empresa de serveis.
L'any 2000 a Trémont hi havia 13 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 776 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Trémont a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Trémont a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Abu-Saïd

* No s'ha de confondre amb Abu-Zayd.
Abu-Saïd o Abu Said és el nom dels següents personatges:
* Abu-Saïd (timúrida), (1424-1469) soldà timúrida
* Abu-Saïd Gardezí (Gardiz, Afganistan, ? - ~1061), geògraf i historiador musulmà
* Abu-Saïd Abd-al-Màlik ibn Kurayb al-Asmaí (~741-828), filòleg àrab, probablement de la regió de Bàssora
* Abu-Saïd al-Jannabí, (845/855- 913/914), daï ismaïlita i fundador de l'estat càrmata a Bahrayn
* Abu-Saïd al-Muhàl·lab ibn Abi-Sufra (Tawwaj, 632 - Merv, ~702), general àrab del segle vii, epònim dels muhal·làbides
* Abu Said Bahadur Khan, (Udjan, 1305 - Karabagh, 1335), novè il-khan de Pèrsia
* Abu-Saïd ibn Abi-l-Khayr (Mayhana, Khurasan, 967- 1049), místic persa.
* Abu Said Khan, kan uzbek xaibànida de Transoxiana (1530-1533)
* Abu-Saïd Uthman I, segon emir independent dels abdalwadites o zayyànides de Tlemcen (1283 - ?)
* Abu-Saïd Uthman II, sultà abdalwadita de Tlemcen del 1348 al 1352, juntament amb el seu germà Abu-Thàbit I
* Abu-Uthman Saïd ibn al-Hàkam al-Quraixí (Tavira, Gharb al-Àndalus, 1204 - Madina Manurqa, 1282), savi i arrais de Manurqa (1234-1282)
# Can Viola de la Plaça

Can Viola de la Plaça és una casa de Maçanet de Cabrenys (Alt Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici aïllat situat a la plaça del poble. És un edifici amb dues façanes molt diferents. La que dona a la plaça és una façana de planta baixa, dos pisos i golfes, amb la planta baixa amb paredat de pedra, però no la resta de la façana que està arrebossada. Les obertures dels pisos superiors estan decorades amb una motllura i pintada, tot i que la major part d'aquesta pintura ha desaparegut. La façana posterior té un pis menys, ja que l'edifici es troba en un desnivell. Aquesta façana és molt diferent respecte la principal. El paredat és de pedres sense escairar, de planta baixa i dues plantes. Les obertures estan totes carreuades, amb carreus ben escairats. Dues llindes d'aquesta façana es troben decorades amb una inicial, amb una creu. Desconeixem el significat d'aquest motiu però podrien ser la inicial de l'antic propietari de la casa. A la zona alta de la façana queden restes d'un antic paredat que podrien ser de l'antiga muralla. La coberta de la casa és a dues vessants.

## Referències

* ↑ «Can Viola de la Plaça». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 15 octubre 2017].
# Sant Miquel de Fluvià

Sant Miquel de Fluvià és un municipi de la comarca de l'Alt Empordà d'aproximadament 700 habitants. S'anomena així perquè pel poble hi passa el riu Fluvià.
Els llocs més importants són: el forn romà, la font, el rentador, l'ermita de Sant Sebastià i el monestir.
El poble es divideix en dues parts: la part antiga i la part nova. A la part moderna es troba l'escola, que es diu Escola Vallgarriga, i més enllà, hi ha l'ermita, que es troba a l'entrada d'un bosc.
Al costat té un llogaret anomenat Sant Tomàs de Fluvià.

## Geografia

* Llista de topònims de Sant Miquel de Fluvià (Orografia: muntanyes, serres, collades, indrets..; hidrografia: rius, fonts...; edificis: cases, masies, esglésies, etc).

## El monestir

El monestir de Sant Miquel de Fluvià és romànic i data del segle xi. Està situat a la part antiga del poble, al mig de la plaça de l'Església, que es troba al costat de l'ajuntament.
L'alçada de la torre és de 28 metres aproximadament. Té tres naus i forma de creu llatina. A la part est hi ha l'altar i a la part oest hi ha la porta d'entrada. Té dues voltes de creueria, un arc de migpunt i una volta de canó. A la part d'entrada hi ha una clau de l'arc i les finestres són d'arc de mig punt.

## Demografia

| 1497 f | 1515 f | 1553 f | 1717 | 1787 | 1857 | 1877 | 1887 | 1900 | 1910 |
| 22 | - | 27 | 71 | 114 | 377 | 340 | 281 | 286 | 278 |
| 1920 | 1930 | 1940 | 1950 | 1960 | 1970 | 1981 | 1990 | 1992 | 1994 |
| 301 | 260 | 248 | 246 | 296 | 392 | 473 | 563 | 549 | 549 |
| 1996 | 1998 | 2000 | 2002 | 2004 | 2006 | 2008 | 2010 | 2012 | 2014 |
| 576 | 539 | 625 | 609 | 654 | 671 | 718 | 765 | 780 | 798 |
| 2016 | 2018 | 2020 | 2022 | 2024 | 2026 | 2028 | 2030 | 2032 | 2034 |
| 742 | 746 | 761 | 808 | - | - | - | - | - | - |
1497-1553: focs; 1717-1981: població de fet; 1990- : població de dret (més info.) :

## Vegeu també

* Escuts i banderes de l'Alt Empordà

## Enllaços externs

* Lloc web del municipi
* Informació de l'Institut d'Estadística de Catalunya
# Umak

Umak (en aleutià: Uhmax̂) és una illa que forma part del grup de les illes Andreanof, al sud-oest de les illes Aleutianes, Alaska. Es troba entre les illes Little Tanaga i Chugul. Té una llargada d'11,7 quilòmetres i 7,8 quilòmetres d'amplada. La seva alçada màxima és de 117 metres.

## Referències

* ↑ Bergsland, K. Aleut Dictionary. Fairbanks: Alaska Native Language Center, 1994.
* ↑ «Aleutian Islands - Umak», 23-12-2010. Arxivat de l'original el 2010-12-23. [Consulta: 28 octubre 2022].
* ↑ «Umak Island. Geographic Names Information System». [Consulta: 28 octubre 2022].
# Umaixaül

Umaixaül (en rus: Умашаул) és un poble de la república del Daguestan, a Rússia. Segons el cens del 2010 tenia 1.453 habitants.

## Referències

* ↑ «Всероссийская перепись населения 2010 года. Таблица № 11. Численность населения городских округов, муниципальных районов, городских и сельских поселений, городских и сельских населённых пунктов Республики Дагестан». Arxivat de l'original el 2013-12-24. [Consulta: 30 juliol 2022].
* ↑ Село Ортатюбе на карте
* ↑ «Всероссийская перепись населения 2010 года. Таблица № 11. Численность населения городских округов, муниципальных районов, городских и сельских поселений, городских и сельских населённых пунктов Республики Дагестан». Arxivat de l'original el 2013-12-24.
* ↑ Село Кандаураул на карте
# Un homme et une femme : Vingt ans déjà

Un homme et une femme: Vingt ans déjà és una pel·lícula francesa dirigida per Claude Lelouch i estrenada el 1986.

## Argument

Vint anys després, els amants d'Un homme et une femme, que s'havien perdut de vista, es troben. El pilot s'ha fet organitzador de ral·lis, la guionista productora de cinema. S'adonaran que moltes coses han canviat, i que el temps separa - vertaderament - els qui s'estimen.

## Repartiment

* Jean-Louis Trintignant: Jean-Louis Duroc
* Anouk Aimée: Anne Gauthier
* Richard Berry: Ell mateix
* Évelyne Bouix: Françoise
* Marie-Sophie L.: Marie-Sophie
* Philippe Leroy
* Charles Gérard: Charlot
* Patrick Poivre d'Arvor: Ell mateix
* Thierry Sabine: Ell mateix
* Robert Hossein: Ell mateix
* Jacques Weber: Ell mateix
* Tanya Lopert: Ella mateixa
* Nicole Garcia: Ella mateixa
* Jacques Weber: Ell mateix
* Jean-Claude Brialy:Un espectador
* Michèle Morgan: Una espectadora
* Gérard Oury: Un espectador

## Al voltant de la pel·lícula

* Presentat fora de competició al Festival de Canes 1986
* Rodada en part a Deauville, als escenaris d'Un homme et une femme (1966)
# Vescomtat de Conteville

El vescomtat de Conteville fou una jurisdicció feudal de Normandia.
El primer vescomte esmentat fou Herluí, mort el 1066, que després del 1050 va fundar l'abadia de Grestain. Es va casar amb Herleva, amant del duc Robert I de Normandia, probablement després del 1035; després es va casar en segones noces amb Fredisenda. De la primera esposa va tenir tres fills (per tant germanastres per part de mare de Guillem el Conqueridor) dels quals Eudes o Odó fou bisbe de Bayeux i fou earl de Kent nomenat per Guillem el Conqueridor, combatent una revolta a Norfolk i Hereford el 1075; presoner a Rouen entre 1082 i 1087 va dirigir una rebel·lió el 1088 en favor de Robert II de Normandia i al fracassar fou desterrat i els seus dominis confiscats; va morir el gener del 1097 i va deixar un fill de nom Joan. Un altre fill d'Herluí, Robert, va rebre de Guillem el comtat de Mortain, arrabassat a Guillem Guerlenc el 1063; va participar en la batalla de Hastings el 1066 però encara que va rebre terres a Cornualla (quasi tota la regió) no en fou earl. El 1088 va donar suport al seu germà Eudes en favor de Robert II de Normandia pel tron anglès, i fou derrotat però fou perdonat. Nascut vers 1040, va morir el 8 de desembre de 1090. Es va casar amb Matilde de Montgomery filla de Roger senyor de Montgomery vescomte d'Hiémois i en segones noces amb Almodis i va deixar cinc fills dels quals Robert és esmentat com a comte de Mortain però potser va morir abans doncs el successor fou el fill Guillem que també el va succeir a les terres que li quedaven a Cornwall i va reclamar sense èxit la senyoria de Kent a la mort del seu oncle Eudes el 1097. El 1104 les seves terres a Anglaterra li foren confiscades per rebel·lió contra el rei Enric I i va combatre per Robert II de Normandia a Tinchebrai el 1106 on fou capturat i tots els seus dominis a Normandia foren confiscats; uns anys després es va poder escapar; el 1140 es va fer monjo a Bermondsey i va morir algun temps després. Va estar casat amb Adilildis.

## Llista de vescomtes

* Herluí vers 1050-1066
* Robert comte de Mortain 1063-1090
* Robert II? comte de Mortain 1090
* Guillem, comte de Mortain 1090-1106

## Referències

* Genealogia Arxivat 2008-05-08 a Wayback Machine.
# Urai

Urai (en rus: Ураи) és un poble del Poblament Rural Asovskoye, Districte Beryozovsky, krai de Perm (Rússia), i que el 2010 tenia 35 habitants. Hi ha un carrer.
És localitzat en el riu Asovka.

## Referències

* ↑ «ВПН-2010. Численность и размещение населения Пермского края». Arxivat de l'original el 2013-08-31. [Consulta: 15 setembre 2020].
* ↑ «Карта деревни Ураи в Пермском крае с улицами и номерами домов» (en rus). [Consulta: 15 setembre 2020].
# Primer Ministre de Liechtenstein

El Primer Ministre de Liechtenstein és el cap de govern del Regne de Liechtenstein, actualment Adrian Hasler (Partit Burguès Progressista, FBP) ocupa aquest càrrec.
| No. | Nom | Inici | Fi | Partit |
| 1. | Josef Ospelt | 2 de març de 1921 | 27 d'abril de 1922 | Cap |
| 2. | Gustav Schädler | 27 d'abril de 1922 | 15 de juny de 1928 | Cap |
| 3. | Josef Hoop | 15 de juny de 1928 | 3 de setembre de 1945 | FBP |
| 4. | Alexander Frick | 3 de setembre de 1945 | 16 de juliol de 1962 | FBP |
| 5. | Gerard Batliner | 16 de juliol de 1962 | 18 de març de 1970 | FBP |
| 6. | Alfred Hilbe | 18 de març de 1970 | 27 de març de 1974 | VU |
| 7. | Walter Kieber | 27 de març de 1974 | 26 d'abril de 1978 | FBP |
| 8. | Hans Brunhart | 26 d'abril de 1978 | 26 de maig de 1993 | VU |
| 9. | Markus Büchel | 26 de maig de 1993 | 15 de desembre de 1993 | FBP |
| 10. | Mario Frick | 15 de desembre de 1993 | 5 d'abril de 2001 | VU |
| 11. | Otmar Hasler | 5 d'abril de 2001 | 25 de març de 2009 | FBP |
| 12. | Klaus Tschütscher | 25 de març de 2009 | 25 de març 2013 | VU |
| 13. | Adrian Hasler | 27 de març de 2013 | actualitat | FBP |

## Referències

* ↑ cahoon, ben. «Liechtenstein». [Consulta: 18 novembre 2018].
# Sant Sebastià de Guàrdia de Noguera

L'església de Sant Sebastià de Guàrdia de Noguera és una església del terme municipal de Castell de Mur, a l'antic terme de Guàrdia de Tremp. Es troba a mig camí entre Guàrdia de Noguera i Cellers.
Situada a la partida de lo Lledó, al lloc on es troben els camins de Sant Sebastià i de les Esplanes, al sud-est de la partida de l'Hospital, a poc més d'un quilòmetre de Guàrdia de Noguera.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Hrubý Šúr

Hrubý Šúr és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Bratislava, a l'extrem occidental del país, prop de la frontera amb Àustria.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1245.
# Tetragonopterus anomalus

Tetragonopterus anomalus és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Referències

* ↑ Cuvier, G. 1816. Le Règne Animal distribué d'après son organisation pour servir de base à l'histoire naturelle des animaux et d'introduction à l'anatomie comparée. Les reptiles, les poissons, les mollusques et les annélides. Edition 1. Règne Animal (ed. 1) v. 2: i-xviii + 1-532, (Pls. 9-10, in v. 4).
* ↑ BioLib (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. 2006: Fishes of the world. Quarta edició. John Wiley & Sons, Inc. Hoboken, Nova Jersey, Estats Units. 601 p. ISBN 0471250317.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.
# Abu-Saïd Muhàmmad ibn Marwazi

Abu-Saïd Muhàmmad ibn Marwazi fou ostikan (governador) d'Armènia del 849 al 851.
El 849 el nou califa al-Mutawàkkil va enviar un exèrcit a Armènia sota el comandament d'Abu-Saïd Muhàmmad ibn Marwazi. Aquest va exigir un fort tribut al nakharark armenis, que feia un temps que de fet no pagaven. Alguns emirs foren encarregats de la recaptació sobretot a Vaspurakan i al Taron, sense èxit.
Va morir el 851 i el califa va nomenar nou ostikan el seu fill Yússuf ibn Muhàmmad ibn Yússuf al-Marwazi.

## Referències

* Al-Baladhuri, Ahmad ibn Jabir. The Origins of the Islamic State, Part I. Nova York: Universitat de Colúmbia, 1916.
* Al-Tabari, Abu Ja'far Muhammad ibn Jarir. The History of al-Ṭabarī, Volume XXXIV: Incipient Decline.. Albany, NY: State University of New York Press, 1989. ISBN 0-88706-874-X.
* Ter-Ghevondyan, Aram. The Arab emirates in Bagratid Armenia. Lisboa: Fundació Calouste Gulbenkian, 1976.
* Al-Ya'qubi, Ahmad ibn Abu Ya'qub. Historiae, Vol. 2. Leiden: E. J. Brill, 1883.
# Primer Ministre de Montenegro

El Primer ministre de Montenegro (en montenegrí: Premijer CRnE Gore) és el cap de Govern de Montenegro. El Primer Ministre dirigeix la tasca de Govern, i presenta a Parlament el programa d'el Govern, incloent una llista de ministres proposats. La dimissió del primer ministre provocarà la dissolució del seu Govern.
L'actual primer ministre, Milojko Spajić, candidat independent, va ser elegit pel Parlament de Montenegro el 31 d'octubre de 2023, després dels resultats de les eleccions parlamentàries de 2023 de Montenegro.

## Primers ministres

| Cap de govern Neix - Mort | Cap de govern Neix - Mort | Elegit | Inici del mandat | Fi del mandat | Partit |
| República de Montenegro (1992–2006) ||||||
| | Milo Đukanović (1962–) | 1990 1992 2996 | 15 de febrer de 1991 | 5 de febrer de 1998 | Demokratska Partija Socijalista Crna Gore |
| | Filip Vujanović (1954-) | 1998 2001 | 5 de febrer de 1998 | 8 de gener de 2003 | Demokratska Partija Socijalista Crna Gore |
| | Milo Đukanović (1962–) | 2002 | 8 de gener de 2003 | 5 de juny de 2006 | Demokratska Partija Socijalista Crna Gore |
| Montenegro (2006 -) - Estat independent ||||||
| | Milo Đukanović (1962–) | - | 5 de juny de 2006 | 10 de novembre de 2006 | Demokratska Partija Socijalista Crna Gore |
| | Željko Šturanović (1960–2014) | 2006 | 10 de novembre de 2006 | 29 de febrer de 2008 | Demokratska Partija Socijalista Crna Gore |
| | Milo Đukanović (1962–) | 2009 | 29 de febrer de 2008 | 21 de desembre de 2010 | Demokratska Partija Socijalista Crna Gore |
| | Igor Lukšić (1976–) | - | 21 de desembre de 2010 | 2 de desembre de 2012 | Demokratska Partija Socijalista Crna Gore |
| | Milo Đukanović (1962–) | 2012 | 2 de desembre de 2012 | 28 de novembre de 2016 | Demokratska Partija Socijalista Crna Gore |
| | Duško Marković (1958–) | 2016 | 28 de novembre de 2016 | 4 de desembre de 2020 | Demokratska Partija Socijalista Crna Gore |
| | Zdravko Krivokapic (1958–) | 2020 | 4 de desembre de 2020 | 28 d'abril de 2022 | Candidat independent |
| | Dritan Abazović (1985–) | — | 28 d'abril de 2022 | 31 d'octubre de 2023 | Acció Reformista Unida |
| | Milojko Spajić (1987–) | 2023 | 31 d'octubre de 2023 | actualitat | Pokret Evropa sad! |

## Referències

* ↑ «Prime Minister of Montenegro». Predsjednik. Arxivat de l'original el 10 de març 2018. [Consulta: 18 desembre 2020].
# Potí d'Atenes

Potí (Potheinus, Ποθει̂νος) fou un escultor atenenc el nom del qual és preservat en una antiga inscripció a una estàtua d'un personatge de nom Nimfòdot (no identificat) que es trobava a la palestra d'Atenes. Segons la inscripció el mateix escultor es va dedicar l'estàtua, cosa que no era infreqüent.

## Referències

* ↑ Smith, William (editor). A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology (en anglès), 1870.
# Província d'Holguín

La província d'Holguín (Cuba), amb 9.295km² i quasi 1 milió d'habitants, és una de les més riques del país. La seva capital és la ciutat d'Holguín. Se la denomina "el granero de Cuba" per la fertilitat del seu sòl, vorejat per nombrosos rius. La seva superfície és plana a la part occidental i muntanyosa a la part oriental, on es troba la màxima altura (Pico Cristal, 1.231m). La costa atlàntica és plena de badies, entre les quals destaca la de Nipe, una de les més grans del món, i dotada d'un calador molt profund.

## Història

Segons el diari de l'almirall Cristòfor Colom, el dia 28 d'octubre es va produir el primer desembarcament dels espanyols a terra cubana. La badia de Bariay, enclavada a la costa nord d'aquesta provincía, va ser el lloc con van tenir contacte amb els indis de la cultura seboruco que, amb més de 6.000 anys, és la civilització més antinga del Carib. Aquest fet determina que Holguín posseeix la major riquesa arqueològica de Cuba, com testimonieja el Museu Indocubà Baní o el Chorro de Maíta. El territori va ser cedit com a "regal" per part de Diego Velázquez de Cuéllar al notari sevillà Rodrigo de las Bastidas, que li entregà a un dels lloctinents anomenat García Holguín, que acabà donant nom a la província.

## Economia

A la riquesa agrícola de l'est de la província, que posseeix grans plantacions de canya de sucre, se sumen les mines de cobalt i níquel a la seva part muntanyosa. Cuba és el quart exportador mundial d'aquest últim mineral, després del Canadà, la CEI i França; els jaciments de Moa i Nícaro es troben en terreny holguinès.
En el capítol industrial, Holguín posseeix la primera fàbrica de maquinària per a la recol·lecció de la canya de sucre.
Les reserves forestals són també destacables.

## Municipis

La província està formada per 14 municipis: Antilla, Báguanos, Banes, Cacocum, Calixto García, Cueto, Frank País, Gibara, Holguín (la capital), Mayarí, Moa, Rafael Freyre, Sagua de Tánamo i Urbano Noris.

## Referències

* Cabrera Torres, Juan; De Giles Pacheco, Fernando. Guía Total - Cuba (en castellà). Madrid: Editorial Anaya, 2005, p. 260 pàgs. (Anaya Touring Club). ISBN 84-9776-203-7.
# Província d'Ichilo

La província d'Ichilo és una de les 15 províncies del Departament de Santa Cruz a Bolívia. Està dividida administrativament en quatre municipis: Buena Vista (la capital), San Carlos, Santa Fe de Yapacaní i San Juan de Yapacaní.
La província va ser creada el 1926, durant la presidència d'Hernando Siles Reyes, i rep el nom del riu que recorre aquest territori.

## Referències

* ↑ https://gacetaoficial.santacruz.gob.bo/archivos/estatuto_autonomico.pdf
# Problema socràtic

El problema socràtic o qüestió socràtica és un terme utilitzat en la recerca històrica sobre els intents de reconstruir una imatge històrica i filosòfica de Sòcrates a partir de la naturalesa variable i, de vegades contradictòria, de les fonts existents en la seva vida. Els estudiosos confien en les fonts existents, com ara les de contemporanis seus com Aristòfanes o deixebles com Plató i Xenofont per conèixer qualsevol cosa de Sòcrates. Tanmateix, aquestes fonts contenen detalls contradictoris de la seva vida, paraules i creences quan es prenen junts. Això complica els intents de reconstruir les creences i opinions filosòfiques envers l'històric Sòcrates. Aquest problema es considera una tasca que sembla impossible d'aclarir i, per tant, actualment es classifica com una qüestió sense solució.

## Vegeu també

* Problema.

## Enllaços externs

* «Citacions en el seu context».
# Propietat química

Una propietat química és qualsevol propietat evident durant una reacció química, és a dir, qualsevol qualitat que pot ser establerta solament en canviar la identitat o estructura química d'una substància. En altres paraules, les propietats químiques no es determinen simplement veient o tocant la substància, sinó que l'estructura interna ha de resultar afectada perquè les seves propietats hagin estat modificades. Les propietats químiques poden ser contrastades amb les propietats físiques, les quals es poden discernir sense canviar l'estructura de la substància.
Les propietats químiques poden ser usades per crear classificacions dels elements químics i per la nomenclatura dels compostos químics.

## Vegeu també

* Propietat física
* Estructura química
* Llista de propietats dels materials

## Referències

* ↑ E. Davis, Raymond; W. Whitten, Kenneth. Quimica/ Chemistry. Cengage Learning, 2 de gener de 2008. ISBN 9789706867988.