OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Claudi Elià

Claudi Elià, en llatí Claudius Ælianus, en grec antic Κλαύδιος Αἰλιανός, fou un escriptor i compilador romà nascut a Praeneste pel 175 i mort al voltant del 235. Escriví en grec.
Va estudiar retòrica amb el sofista Pausànias i fou admirador d'Herodes Àtic. Va morir solter sense descendència. La seva obra va conservar-se per transcripcions, de les quals les més antigues daten del segle x.

## Obres

Les obres d'Elià, escrites en grec antic són compilacions d'altres obres de la literatura àtica clàssica. Tres escrits van conservar-se.
* «Història vària» (Ποικίλη ἱστορία – Varia historia): 14 llibres amb miscel·lània anecdòtica sobre la natura i sobre homes i pobles notables. El manuscrit més vell data del segle x i es troba al Codex Ambrosianus.
* «Sobre la natura dels animals» (Περὶ ζῴων ἰδιότητος – De natura animalium): 17 llibres, d'uns quals només queden fragments, una compilació d'històries i llegendes sobre animals. El manuscrit més vell data del segle X (Codex Parisinus).
* «Cartes rústiques» (Ἐπιστολαὶ ἀγροικικαί – Epistulae rusticae), una col·lecció de 20 cartes d'una temàtica preponderantment eròtica, de les quals l'autenticitat és dubtosa, també al Codex Ambrosianus.
Altres obres només són conegudes pel seu títol o uns fragments escassos: Sobre l'Art endevinatòria, (Περὶ προνοίας), sobre l'activitat directiva dels déus (Περὶ θείων ἐναργειῶν) i una acusació contra un home efeminat que podria estar pensat contra l'emperador Elagàbal.

## Edicions disponibles en línia

* Aeliani Varia historia (grec antic), Halle, in Libraria Orphanotrophei, 1826, 250 pàgines
* De natura animalium (grec antic) amb una introducció (llatí) de Friedrich Christian Wilhelm Jacobs i Johann Gottlob Schneider, Jena, Editorial Frommann, 1832, 719 pàgines

## Referències

* ↑ «Aelianus» in: Bibliotheca Augusta, Universitat d'Augsburg
* ↑ Albrecht Dihle, Die griechische und lateinische Literatur der Kaiserzeit. (alemany), Editorial C.H.Beck, 1989, pàgina 245, ISBN 9783406337949 (en català: La literatura grega i llatina al temps dels emperadors)
# Sarmientita

La sarmientita és un mineral de la classe dels fosfats que pertany al grup de la sanjuanita-destinezita. Va ser anomenada en honor de Domingo Faustino Sarmiento (1811-1888), educador, escriptor, i president de l'Argentina.

## Característiques

La sarmientita és un arsenat de fórmula química Fe3+ 2(AsO₄)(SO₄)(OH)·5H₂O. Cristal·litza en el sistema monoclínic en cristalls prismàtics [001] i aplanats en {010}, mostrant les cares {010}, {110} i {011}, que mesuren fins a 20 μm, agregats en masses nodulars. És l'anàleg mineral amb arsenat de la diadoquita.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la sarmientita pertany a «08.D - Fosfats, etc, només amb cations de mida mitjana, (OH, etc.):RO₄ < 1:1» juntament amb els següents minerals: diadoquita, pitticita, destinezita, vashegyita, schoonerita, sinkankasita, mitryaevaïta, sanjuanita, bukovskyita, zýkaïta, giniïta, sasaïta, mcauslanita, goldquarryita, birchita i braithwaiteïta.

## Formació i jaciments

La sarmientita apareix en filons pirítics oxidats en diabasa. Va ser descoberta a la mina Santa Elena, a Quebrada Alcaparrosa (Calingasta, Província de San Juan, Argentina). També ha estat descrita als Estats Units, Grècia, el Marroc i Sud-àfrica.

## Referències

* ↑ «Sarmientite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 21 desembre 2019].
* 1 2 «Sarmientite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. Arxivat de l'original el 8 de maig 2019. [Consulta: 19 gener 2020].
# Empresa contractista de defensa

Una empresa contractista de defensa (també anomenada contractista militar) és una organització comercial que forma part de la indústria armamentística, i que ofereix productes o serveis al departament de defensa d'un govern. Entre els seus productes hi ha: avions militars, vaixells de guerra, vehicles blindats, armament, i sistemes electrònics. Els seus serveis poden incloure: la logística, el suport tècnic, i el suport de telecomunicacions. Els contractistes de defensa, generalment no ofereixen el seu suport directe en les operacions militars. En virtut de les Convencions de Ginebra de 1949, els contractistes de defensa, i les empreses militars privades, que participen en el suport directe de les operacions militars, poden ser objectius legítims d'un atac militar.

## Referències

* ↑ Defense News: Top 100

## Enllaços externs

* The British Library - finding information on the defence industry Arxivat 2006-05-27 a Wayback Machine.
* Private Security Transnational Enterprises in Colombia Arxivat 2008-04-17 a Wayback Machine.
* Human Rights First; Private Security Contractors at War: Ending the Culture of Impunity (2008)
* Defense Contracting Jobseekers FAQ Arxivat 2016-03-06 a Wayback Machine.
# Maylandia cyneusmarginata

Maylandia cyneusmarginata és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 8 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

És un endemisme del llac Malawi (Àfrica oriental).

## Referències

* ↑ ITIS (anglès)
* ↑ «Maylandia cyneusmarginata». Catalogue of Life. (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, H. R., 1993. The most complete colored lexicon of cichlids. T.F.H. Publications, Neptune City (Estats Units).
* Goldstein, R.J.: Cichlids of the world.T.F.H. Publications Inc. Neptune City, Nova Jersey, Estats Units. Any 1988.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Konings, A. 2001. Malawi Cichlids in their natural habitat. Cichlid Press, Estats Units. 3a edició.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Ribbink, A. 1991. Distribution and Ecology of the Cichlids of the African Great Lakes. Pp. 36-59 a M. Keenleyside, ed. Cichlid Fishes: Behavior, Ecology and Evolution. Londres, Gran Bretanya: Chapman and Hall.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Stauffer, J.R., Jr., N.J. Bowers, K.A. Kellogg i K.R. McKaye, 1997. A revision of the blue-black Pseudotropheus zebra (Teleostei: Cichlidae) complex from Lake Malawi, Africa, with a description of a new genus and ten new species. Proc. Acad. Nat. Sci. Philad. 148:189-230.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Iotichthys phlegethontis

Iotichthys phlegethontis és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 6,4 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima temperat (10 °C-26 °C).

## Distribució geogràfica

Es troba a Nord-amèrica: nord de Utah (Estats Units).

## Referències

* ↑ «Iotichthys phlegethontis». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Page, L. M.; Burr, B. M. A field guide to freshwater fishes: North America north of Mexico (en anglès). Houghton Mifflin Company, 1991. ISBN 0-395-35307-6.
* ↑ Baensch, H.A. i R. Riehl, 1991. Aquarien atlas. Bd. 3. Melle: Mergus, Verlag für Natur- und Heimtierkunde, Alemanya. 1104 p.
* ↑ Jelks, H.L., S.J. Walsh, N.M. Burkhead, S. Contreras-Balderas, E. Díaz-Pardo, D.A. Hendrickson, J. Lyons, N.E. Mandrak, F. McCormick, J.S. Nelson, S.P> Platania, B.A. Porter, C.B. Renaud, J.J. Schmitter-Soto, E.B. Taylor i M.L. Warren, Jr., 2008. Conservation status of imperiled North American freshwater and diadromous fishes. Fisheries 33(8): 372-407.

## Bibliografia

* Anònim, 2001. Base de dades de la col·lecció de peixos del National Museum of Natural History (Smithsonian Institution). Smithsonian Institution - Division of Fishes.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J.S., E.J. Crossman, H. Espinosa-Pérez, L.T. Findley, C.R. Gilbert, R.N. Lea i J.D. Williams, 2004. Common and scientific names of fishes from the United States, Canada, and Mexico. American Fisheries Society, Special Publication 29, Bethesda, Maryland, Estats Units.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Robins, C.R., R.M. Bailey, C.E. Bond, J.R. Brooker, E.A. Lachner, R.N. Lea i W.B. Scott, 1980. A list of common and scientific names of fishes from the United States and Canada. Am. Fish. Soc. Spec. Publ. (12)1-174.
* Robins, C.R., R.M. Bailey, C.E. Bond, J.R. Brooker, E.A. Lachner, R.N. Lea i W.B. Scott, 1991. Common and scientific names of fishes from the United States and Canada. Am. Fish. Soc. Spec. Pub. (20):183 p.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Compost del petit dodecàedre estelat i el gran dodecàedre

El compost del petit dodecàedre estelat i el gran dodecàedre és un compost polièdric en el qual el gran dodecàedre és interior al seu dual, el petit dodecàedre estel·lat.

## Bibliografia

* Weisstein, Eric W., «Great Dodecahedron-Small Stellated Dodecahedron Compound» a MathWorld (en anglès).

## Vegeu també

* Políedre compost
* Compost del gran icosàedre i el gran dodecàedre estelat
# Sarmizegethusa

Sarmizegethusa (Ulpia Traiana Sarmizegetusa, Ζαρμιζεγέθουσα) fou una ciutat romana de Dàcia a la vora del riu, que va ser capital de la província que no s'ha de confondre amb Sarmizegetusa Regia, capital dels dacis i situada uns 40 quilòmetres a l'est.
# Eleccions a governador d'Osaka de 2004

Les eleccions a governador d'Osaka de 2004 (2004年大阪府知事選挙, 2004 nen Ōsaka-fu Chiji Senkyo) foren unes eleccions per tal de renovar el càrrec de governador d'Osaka per un nou mandat de quatre anys i celebrades l'1 de febrer de 2004, fora del marc de les eleccions locals unificades. La triomfadora dels comicis fou l'aleshores governadora Fusae Ōta, candidata independent pròxima al Partit Liberal Democràtic (PLD), que tornà a ser reelegida.
La participació fou del 40,49 percent dels vots, el que suposa un descens de vora els quatre punts respecte a les anteriors eleccions de l'any 2000. L'ex-jugador de baseball reconvertit en polític, Takenori Emoto, va quedar segon a quasi un milió de vots de diferència de la guanyadora. Shōji Umeda, el canidat de les esquerres amb suport del Partit Comunista del Japó (PCJ) i el Nou Partit Socialista (NPS), va quedar tercer en vots però prop del segon candidat més votat. Els dos altres candidats independents, van aconseguir menys d'un un percent dels vots cadascun.

## Candidats

| Candidat | Edat | Partit | Professió |
| Fusae Ōta | 52 | Independent (PLD, KM, PD, PSD) | Polític |
| Shōji Umeda | 53 | Independent (PCJ, NPS) | Advocat |
| Takenori Emoto | 56 | Independent | Esportista |
| Shigezō Nishimura | 74 | Independent | Executiu |
| Hiroaki Koyama | 61 | Independent | Polític |

## Resultats

| Candidat | Candidat | Partit | Percentatges | Percentatges |
| Candidat | Candidat | Partit | Vots | % |
| | Fusae Ōta | Independent | 1.558.626 | 56,18 |
| | Takenori Emoto | Independent | 670.717 | 24,18 |
| | Shōji Umeda | Independent | 505.167 | 18,21 |
| | Hiroaki Koyama | Independent | 25.851 | 0,93 |
| | Shigezō Nishimura | Independent | 13.885 | 0,50 |
| TOTAL | TOTAL | | 2.774.246 | n/a |
| PARTICIPACIÓ | PARTICIPACIÓ | | 2.804.820 | 40,49 |
| CENS | CENS | | 6.926.408 | 100 |

## Referències

* ↑ Llista a l'Associació Nacional de Governadors
* ↑ Dades de Fusae Ota al web de l'Associació Nacional de Governadors
* ↑ 投票率推移　大阪府知事選挙 Arxivat 2022-02-06 a Wayback Machine. - 大阪府選挙管理委員会（2011年1月10日閲覧）
* ↑ 大阪府知事選挙　候補者別得票数（大阪府計） Arxivat 2016-03-10 a Wayback Machine. - 大阪府選挙管理委員会（2011年1月10日閲覧）
* 1 2 大阪府知事選挙　投票速報（最終） Arxivat 2023-04-10 a Wayback Machine. - 大阪府選挙管理委員会（2011年1月10日閲覧）
# Martín Pica Ramírez

Martín Pica Ramírez (Cadis, 18 de gener de 1918 - Barcelona, 23 de març de 1985) fou un futbolista català d'origen andalús de la dècada de 1940.

## Trajectòria

Es formà futbolísticament a Catalunya durant la dècada de 1930, formant part del CE Sabadell, del CE Europa, del RCD Espanyol i del FC Barcelona. Durant la dècada de 1940 va jugar a primera divisió amb el Celta de Vigo, el Granada CF i el CE Sabadell i a Segona amb el RCD Mallorca. Cap al final de la seva carrera també defensà els colors del Reial Saragossa, el CD Badajoz, i novament a Catalunya de la UE Sant Andreu o el CA Poble Nou.
Un germà seu, Juan Bautista Pica Ramírez, també fou futbolista.

## Referències

* 1 2 3 «MARTÍN PICA». yojugueenelcelta.com, 13-11-2011. [Consulta: 9 gener 2017].
* ↑ «Futbol, Partidos para mañana». La Vanguardia, 17-05-1939. [Consulta: 9 gener 2017].
* 1 2 Toni Closa; Josep Pablo, José Alberto Salas i Jordi Mas. Gran diccionari de jugadors del Barça. Editorial Base, 2015. ISBN 978-84-16166-62-6.
* ↑ «Fitxa a aupazaragoza.com». aupazaragoza.com. [Consulta: 9 gener 2017].

## Enllaços externs

* Perfil a BDFutbol
# Maylandia emmiltos

Maylandia emmiltos és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 8,4 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

És un endemisme del llac Malawi (Àfrica oriental).

## Referències

* ↑ ITIS (anglès)
* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, H. R., 1993. The most complete colored lexicon of cichlids. T.F.H. Publications, Neptune City (Estats Units).
* Goldstein, R.J.: Cichlids of the world.T.F.H. Publications Inc. Neptune City, Nova Jersey, Estats Units. Any 1988.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Konings, A. 2001. Malawi Cichlids in their natural habitat. Cichlid Press, Estats Units. 3a edició.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Ribbink, A. 1991. Distribution and Ecology of the Cichlids of the African Great Lakes. Pp. 36-59 a M. Keenleyside, ed. Cichlid Fishes: Behavior, Ecology and Evolution. Londres, Gran Bretanya: Chapman and Hall.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Stauffer, J.R., Jr., N.J. Bowers, K.A. Kellogg i K.R. McKaye, 1997. A revision of the blue-black Pseudotropheus zebra (Teleostei: Cichlidae) complex from Lake Malawi, Africa, with a description of a new genus and ten new species. Proc. Acad. Nat. Sci. Philad. 148:189-230.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# L'Ascension de la rosière

L'Ascension de la rosière, estrenat als Estats Units com Honeymoon in a Balloon i al Regne Unit com The Ascension of a Communicant, és un curtmetratge mut francès de 1908 dirigit per Georges Méliès. La pel·lícula ara es considera perduda.

## Trama

En un festival de la Festa dels maigs, una jove núvia és coronada com la Reina de maig. El seu nuvi decideix agafar un vol amb un globus que s'ha instal·lat en un recinte firal proper. La núvia, corrent per unir-se a ell, arriba just quan el globus s'enlaira; no pot ficar-se del tot a la cistella, queda atrapada per l'àncora del globus mentre flota entre els núvols. Els espectadors, en adonar-se del que ha passat, s'estan fugint per seguir el ritme del globus, però la seva persecució agitada resulta inútil. La núvia i el globus fan un aterratge accidental pel sostre d'una gran sala, on l'alcalde de la ciutat i els seus dignes estan celebrant un banquet. Finalment, la parella es retroba i la núvia té la seva corona de flors de la reina de maig restaurada mentre tots celebren la conclusió segura de l'aventura.

## Estrena

La pel·lícula va ser estrenada per la Star Film Company de Méliès i està numerada 1347–1352 als seus catàlegs. Actualment es presumeix perduda.

## Referències

* ↑ Stories of the Films, vol. 3, 17 October 1908, p. 304, <http://lantern.mediahist.org/catalog/movingor03chal_0312>
* ↑ Malthête, Jacques (October 1982), Sur les traces des 'Star' Films disparus, vol. 10, pàg. 52–67, <http://collections.cinematheque.qc.ca/articles/sur-les-traces-des-star-films-disparus/>

## Enllaços externs

* L'Ascension de la rosière a Internet Movie Database (anglès)
# Microhyla maculifera

Microhyla maculifera és una espècie de granota que viu a Malàisia.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Inger, R., Iskandar, D., Das, I., Stuebing, R., Lakim, M., Yambun, P. & Mumpuni 2004. Microhyla maculifera. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 2 de febrer del 2008.
# Saintonge

La Saintonge o Santonja (pronunciació en francès: /sɛ̃tɔ̃ʒ/, antigament escrit Xaintonge i Xainctonge, Sintonjhe / Séntunjhe en peitoví-saintongès) és una regió de la costa atlàntica de França dins de la regió administrativa de la Nova Aquitània, compresa a l'actual departament francès de Charente Marítim. La capital és Saintes.

## Etimologia

Del baix llatí Santonǐca, aplicat a un nom femení, probablement civitas o diòcesi. En altres paraules, originàriament es devia parlar de civitas Santonǐca o diocesis Santonǐca o del nom dels Santones, poble celta.

## Geografia

Avui, la regió és famosa per la seva producció dels raïm que s'utilitzen per a produir conyac i Pineau des Charentes.

## Història

Obté el seu nom de la tribu celta antiga del santons que vivia en aquesta àrea, al voltant de la ciutat actual de Saintes; es coneixien com el Saintongese. Quan fou conquerida pels romans la van incorporar a la província de l'Aquitània. Com a regió de trànsit, fou envaïda successivament pels alans, els vàndals i, el 419, pels visigots, que la van dominar fins que el 507 fou sotmesa per Clodoveu I.
Més tard formà part del ducat d'Aquitània i el 1152 passà a Anglaterra pel matrimoni d'Elionor d'Aquitània amb Enric Plantagenet. El 1375, durant la Guerra dels Cent Anys, fou reconquerida pels francesos. Durant la Reforma protestant fou un feu important dels hugonots.
# María Parado de Bellido

María Parado de Bellido (5 de juliol de 1777 - 11 de maig de 1822) va ser una revolucionària indígena peruana durant la lluita per la independència d'Espanya.

## Biografia

Va néixer a Ayacucho, també coneguda com Huamanga. Es va casar amb Mariano Bellido quan tenia 15 anys. El seu marit i un dels seus fills lluitaven per la independència i ella va facilitar informació sobre els moviments de tropes espanyoles, dictant i signant les seves cartes, ja que era analfabeta. Després que una de les seves cartes fos interceptada pels espanyols, va ser capturada i interrogada, però va dir que preferiria morir que trair el seu país: "no estic aquí per informar-los, sino per sacrificar-me per la causa de la llibertat". Va ser afusellada pels espanyols l'11 de maig de 1822.
És considerada una heroïna peruana i la tradició oral ha creat diversos mites sobre ella. Es diu que el general Carratala, en un intent de persuadir-la perquè parlés, va ordenar als soldats que cremessin la casa on vivien les seves filles, però que es van salvar perquè la gent local els va advertir que fugissin. També es diu que es va aturar fora de l'església de Santo Domingo, en el camí cap a la seva execució, per agenollar-se i resar a la Mare de Déu; i que després de la seva execució, un sacerdot va reclamar el seu cos i el va enterrar en un terreny consagrat a l'església de la Mercè. S'ha dit que la seva figura ha esdevingut una figura de proporcions gairebé mítiques profundament entrellaçades amb el sentit peruà de nacionalitat".
El seu nom es commemora en el Districte de María Parado de Bellido, a la província de Callao, al Perú. L'Afusellament de María Parado de bellido de Consuelo Cisneros (1929) és una pintura que es troba al Museu Nacional d'Arqueologia. El 1975 un segell de correus peruà portava el seu retrat com a part d'un conjunt de segells per a "Any de les dones peruanes".

## Referències

* 1 2 3 André, Nelly. «"Les femmes, ces libératrices" ou la participation des femmes dans les luttes pour l'indépendence de l'Amérique latine». A: Serme. 1812 in the Americas (en francès). Cambridge Scholars Publishing, 2015, p. 76–77. ISBN 9781443882934. André, Nelly (2015). ""Les femmes, ces libératrices" ou la participation des femmes dans les luttes pour l'indépendence de l'Amérique latine". In Serme, Jean-Marc (ed.). 1812 in the Americas (in French). Cambridge Scholars Publishing. pp. 76–77. ISBN 9781443882934. Retrieved 5 September 2018.
* 1 2 Watson, Ian. Negotiating Cultures: Eugenio Barba and the Intercultural Debate. Manchester University Press, 2002, p. 207. ISBN 978-0719061707. Watson, Ian (2002). Negotiating Cultures: Eugenio Barba and the Intercultural Debate. Manchester University Press. p. 207. ISBN 978-0719061707. Retrieved 5 September 2018.
* ↑ «María Parado de Bellido» (en castellà). Adonde.com. [Consulta: 5 setembre 2018].
* ↑ «Heroínas en la guerra de la Independencia» (en castellà). , 24-09-2017 [Consulta: 5 setembre 2018].
* ↑ «Peru (page 21/55)». Stamp World. [Consulta: 5 setembre 2018].
# Mika Fowtbolayin Akowmb

El Mika FC Erevan (o Mika Fowtbolayin Akowmb, en armeni: Միկա Ֆուտբոլային Ակումբ), és un club armeni de futbol de la ciutat d'Erevan.

## Història

El club va ser fundat el 1999 per la fusió de Mika FC i Kasakh Ashtarak El nom del nou club fou Mika-Kasakh Ashtarak. No obstant, la fusió només durà un any, dividint-se en Kasakh Ashtarak i Mika FC Ashtarak. El 2007, el Mika es traslladà d'Ashtarak a Erevan.

## Palmarès

* Copa armènia de futbol: 6
** 2000, 2001, 2003, 2005, 2006, 2011
* Supercopa armènia de futbol: 1
** 2005

## Futbolistes destacats

* Gevorg Kasparov
* Armèn Xahgueldian
* Kléber
* Aleksandr Antipenko
* Sergei Gorlukovich
* Ivan Ristic

## Referències

* ↑ History - Mika Football Club Arxivat 2010-06-04 a Wayback Machine., de fcmika.am, recuperat 1 Maig 2009

## Enllaços externs

* Web oficial (anglès)
* Mika a FFA.Am (anglès)
* Mika a UEFA.COM (anglès)
# Iura novit curia

Iura novit curia és un aforisme llatí que significa literalment “el jutge coneix el dret” utilitzat en dret per referir-se al principi de dret processal pel qual el jutge coneix el dret aplicable i, per tant, no cal que les parts provin en un litigi el que diuen les normes. Aquest principi serveix perquè les parts es limitin a provar els fets però no pas els fonaments de dret aplicables. El jutge ha de sotmetre's al provat quant als fets però pot emparar-se en aquest principi per aplicar un dret diferent de l'invocat per les parts a l'hora d'argumentar la causa.

## Referències

* ↑ Picó Junoy, Joan. Las garantías constitucionales del proceso. Bosch, 2008, p. 68. ISBN 9788476989449. (castellà)