OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# 1864 (sèrie de televisió)

1864 és una sèrie dramàtica històrica danesa de 2014, escrita i dirigida per Ole Bornedal. Es basa en dos llibres de Tom Buk-Swienty sobre la Segona Guerra de Slesvig entre Dinamarca i una aliança de Prússia i Àustria que va acabar en la derrota danesa i la pèrdua d'una quarta part del seu territori a mans de Prússia. Va ser la sèrie de televisió danesa més cara que es va fer fins a la data.
La sèrie segueix la vida de dos germans d'un remot poble de Fiònia que s'allisten a l'exèrcit danès just abans de l'esclat de la guerra i pateixen els horrors del combat. També hi apareixen personatges històrics reals, com el primer ministre danès Ditlev Monrad, el general danès Christian de Meza i el primer ministre prussià, Otto von Bismarck.

## Producció

1864 va ser produïda per Miso Film per a la DR. Va ser una coproducció amb Film Fyn, TV2 (Noruega), TV4 (Suècia), SF Studios, ARTE, ZDF Enterprises i Sirena Film (República Txeca). DR havia produït recentment les sèries Forbrydelsen, Borgen i Broen, i diverses de les estrelles d'aquestes sèries, com Lars Mikkelsen, Sidse Babett Knudsen i Søren Malling, van formar part del repartiment de 1864. 1864 es va rodar a Dybbøl, escenari de la batalla emblemàtica de la guerra, a les muntanyes Svanninge de Fiònia i a Hagenskov, Egebjerggård i Hvidkilde, també a Fiònia. Les escenes de batalla es van rodar a la República Txeca durant un període de set setmanes. Tom Buk-Swienty, en els llibres del qual es va basar la sèrie, va ser-ne un dels consultors històrics.
Va ser la sèrie de televisió més cara que s'havia fet mai a Dinamarca, amb un cost previst de 173 milions de corones (uns 25 milions de dòlars). El director, Ole Bornedal, la va descriure com «una història clàssica sobre el poder i l'abús de poder [...] de persones que se separen». John Wilson de la BBC va dir que tenia «sentit de l'èpica» però amb «un gran rerefons de tragèdia».
La imatge de fons dels crèdits d'obertura és la pintura Fra forposterne 1864 de Vilhelm Rosenstand.

## Referències

* ↑ «About the Series» (en danès). DR. [Consulta: 22 març 2017].
* 1 2 3 «1864 coming to BBC Four». Arxivat de l'original el 19 de desembre 2015. [Consulta: 21 desembre 2015].
* 1 2 «Så svimlende dyr er DRs nye historiske dramaserie» (en danès). BT, 21-03-2013 [Consulta: 22 març 2017].
* ↑ «Front Row: Mad Max, Walter Mosley, Dark Arteries, 1864». BBC. [Consulta: 24 maig 2015].
* ↑ «1864 box set review: 'A military epic that channels the spirit of Heimat'». Guardian, 09-07-2015 [Consulta: 22 març 2017].
# Biblioteca de Shanghai

La Biblioteca de Shanghai (en xinès: 上海图书馆) és la segona biblioteca més gran a la Xina després de la Biblioteca Nacional de la Xina a Pequín. Es troba a Shanghai, en la costa de la Xina. Amb 24 plantes i 106 m d'altura, és una de les biblioteques més altes del món. L'edifici té una torre que sembla un far gegant.
La primera biblioteca de Shanghai va ser construïda el 1847. El nom de l'edifici era "Biblioteca de la missió jesuïta Xujiahui". El 1925, va ser oberta la Biblioteca de l'est de Shanghai, la primera controlada pels xinesos.
El 1950, el Comitè de Patrimoni Cultural va engegar una campanya de recollida de llibres i al cap d'un any, la col·lecció va créixer a més de 200.000 volums. Molts acadèmics i celebritats van contribuir i alguns d'ells van fer grans donacions. El comitè també va començar a comprar llibres a l'estranger.
Així, amb un patrimoni de més de 700.000 volums es va fundar la primera gran biblioteca pública municipal a Shanghai el 22 de juliol de 1952.
La Biblioteca Municipal de Documents Històrics de Shanghai (abans coneguda com a biblioteca privada Hezhong de Shanghai fundada el 1939 per Jingkui Ye i Yuanji Zhang), la Biblioteca Xujiahui (Bibliotheca Zikawei), que es va reobrir el 1977, es van convertir en sucursals de la Biblioteca de Shanghai. L'octubre de 1995, la biblioteca de Shanghai es va fusionar amb l'Institut de Ciència i Tecnologia de la Shanghai, i es va convertir en la primera associació de biblioteques i informació de la ciutat.

## Referències

* ↑ «shanghai library». Arxivat de l'original el 2007-06-12. [Consulta: 19 abril 2021].
* ↑ «shanghai library».
* ↑ «Shanghai Library».
* 1 2 «The Bibliotheca Zi-Ka-Wei». Arxivat de l'original el 2015-09-15. [Consulta: 19 abril 2021].
# Casa de Cultura (la Bisbal del Penedès)

La Casa de Cultura és un edifici de la Bisbal del Penedès inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

D'aquest edifici en destaca la façana, on podem veure una porta amb llinda i dues columnes per banda amb funció decorativa. Les columnes presenten capitells dòrics, fust i base. La llinda presenta mètopes i tríglifs.
Sobre la llinda hi ha un balcó amb barana de pedra, que amaga una obertura amb llinda i un frontó a la part superior. La façana està rematada per una cornisa. Sobre la porta d'entrada hi ha la inscripció "Casa de Cultura".
Els materials constructius són el maó i la pedra.

## Història

En una sessió de l'ajuntament del 27 de gener de 1945 es va veure la necessitat de potenciar les activitats culturals de la vila i es decidí de crear una biblioteca, per la qual cosa es nomenà una comissió per portar a terme el projecte.
En un primer moment s'instal·là de forma provisional als baixos de la Casa de la Vila, i fou inaugurada el 10 de juny de 1945.
Més tard, el 20 de febrer de 1956, amb la subvenció de la Diputació, es construí l'actual edifici, que fou beneït per l'abat de Poblet, el pare Garreta.
Avui dia l'edifici té al soterrani l'escorxador, a la planta baixa la biblioteca i al primer pis hi va haver un museu i una escola de pàrvuls.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 «Casa de Cultura». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 22 agost 2014].

## Enllaços externs

* «Casa de Cultura». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Jan Hugens

Jan Hugens (Heerlen, Limburg, 22 de març de 1939 - Amstenrade 12 de març de 2011) va ser un ciclista neerlandès que fou professional entre el 1962 i 1968. Abans, com a ciclista amateur, va prendre part en els Jocs Olímpics de 1960, on va finalitzar en 38a posició en la cursa en línia i quart en la contrarellotge per equips. Destacà principalment en les contrarellotges. En la primera edició de l'Amstel Gold Race va estar en condicions de guanyar, però a manca de 350 metres per l'arribada se li bloquejà la cadena i acabà tercer, rere els seus companys de l'equip Ford France, Jean Stablinski i Bernard Van De Kerckhove.
Després de retirar-se del ciclisme passà a treballar en el ram de la construcció i com a porter de l'escola.

## Palmarès

* 1958
** Vencedor d'una etapa a l'Olympia's Tour
* 1959
** Campió dels Països Baixos en ruta dels militars
** 1r al Gran Premi François Faber
** Vencedor d'una etapa a l'Olympia's Tour
* 1960
** Vencedor de 2 etapes a la Volta a Àustria
* 1962
** 1r al Tour dels Quatre Cantons
** Vencedor de 2 etapes al Tour de l'Avenir
* 1964
** 1r al Tour dels Quatre Cantons
* 1965
** 1r al Gran Premi Union Dortmund

## Referències

* 1 2 3 (neerlandès) «Wielrenner Jan Hugens had zelden geluk». sportgeschiedenis.nl. Arxivat de l'original el 27 de setembre 2016. [Consulta: 11 març 2013].
* ↑ Jan Hugens Arxivat 2013-12-19 a Wayback Machine.. sports-reference.com

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
# Ugne

Ugne - també escrit com Ungas, Ugnas i Ugnus - fou bisbe de Barcelona al darrer quart del segle vi. És mencionat en data més antiga com a signatari del III Concili de Toledo de l'any 589 com a Barcinonensis Episcopus. També signa, conjuntament amb altres set prelats, que al principi d'aquest sínode abjuraren de la fe arriana, abraçant la fe catòlica: “Christi nomine Episcopus, anathematizans hæresis Arianæ dogmata fidem hanc sanctam catholicam, quam in Ecclesiam Catholicam veniens credidi, manu mea de toto corde subscripsi”. Flórez menciona que Leovigild intentà substituir els bisbes catòlics del seu regne per altres d'arrians i assumeix igualment que l'absència d'un anterior bisbe catòlic de Barcelona constata que havent sigut desplaçat aquest per la persecució de Leovigild havia mort o estava absent el bisbe deposat per la violència del rei. Convertit al catolicisme i confirmat en el càrrec episcopal prosseguí Ugne en aquest càrrec fins al Concili de Barcelona celebrat l'1 de novembre de 599 (any catorzè del regnat de Recared) a la Catedral de la Santa Creu. Convocat i presidit pel metropolità Asiàtic, hi concorrerien onze bisbes establint-s'hi quatre cànons. Flórez assumeix l'absència com a signatari als anteriors concilis provincials celebrats l'any 592 respectivament a Barcelona i Saragossa per motiu de la seva avançada edat. Amb tot l'any 599 és la data més recent de la que hi ha constància que Ugne actuava com a bisbe morint segurament en una data propera.

## Bibliografia

* Flórez, Henrique. «Trat. 65. Cap. 4». A: Espana Sagrada: theatro geographico-historico de la Iglesia de Espana. Origen, divisiones, y terminos de todas sus Provincias (en castellà). Tomo XXIX. Madrid: Imprenta de Don Antonio de Sancha, 1775, pàgs. 124 -128 [Consulta: 24 maig 2015].
# D'Arrest (cràter)

D'Arrest és un cràter d'impacte de la Lluna que es troba a la regió inundada de lava situada a l'oest de la Mare Tranquillitatis, al sud-est del cràter Agrippa i al nord-oest de Delambre. Just al nord-est apareixen els petits cràters, en forma de bol De Morgan i Cayley.
* Vista obliqua des de l'Apollo 12
* Cràters satèl·lit
La vora exterior de D'Arrest es trenca a diversos llocs, amb un tall profund a l'extrem sud i una gran sector al costat nord-est on només una cresta baixa roman al lloc de la muralla original. L'interior s'ha reconstituït pels fluxos de lava, deixant un terra gairebé pla, sense trets distintius. En conseqüència, la vora de la vora, baixa i desgastada, només presenta algunes crestes rellevants que el connecten amb el sud i el sud-oest.

## Cràters satèl·lit

Per convenció aquests elements són identificats en els mapes lunars posant la lletra en el costat del punt central del cràter que està més proper a D'Arrest.
| D'Arrest | Coordenades | Diàmetre |
| A | 1° 54′ N, 13° 42′ E﻿ / ﻿1.9°N,13.7°E﻿ / 1.9; 13.7﻿ (D'Arrest A) | 4 km |
| B | 1° 00′ N, 13° 36′ E﻿ / ﻿1.0°N,13.6°E﻿ / 1.0; 13.6﻿ (D'Arrest B) | 5 km |
| M | 1° 54′ N, 13° 36′ E﻿ / ﻿1.9°N,13.6°E﻿ / 1.9; 13.6﻿ (D'Arrest M) | 23 km |
| R | 0° 30′ N, 15° 36′ E﻿ / ﻿0.5°N,15.6°E﻿ / 0.5; 15.6﻿ (D'Arrest R) | 19 km |

## Referències

* (WGPSN), IAU Working Group for Planetary System Nomenclature. «Gazetteer of Planetary Nomenclature. 1:1 Million-Scale Maps of the Moon» (en anglès). UAI / USGS, 13-02-2013. [Consulta: 6 abril 2016].
* Andersson, L. E.; Whitaker, E. A.,. NASA Catalogue of Lunar Nomenclature (en anglès). NASA RP-1097, 1982.
* Blue, Jennifer. «Gazetteer of Planetary Nomenclature» (en anglès). USGS, 25-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Bussey, B.; Spudis, P.. The Clementine Atlas of the Moon (en anglès). Nueva York: Cambridge University Press, 2004. ISBN 0-521-81528-2.
* Cocks, Elijah E.; Cocks, Josiah C.. Who's Who on the Moon: A Biographical Dictionary of Lunar Nomenclature (en anglès). Tudor Publishers, 1995. ISBN 0-936389-27-3.
* McDowell, Jonathan. «Lunar Nomenclature» (en anglès). Jonathan's Space Report, 15-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Menzel, D. H.; Minnaert, M.; Levin, B.; Dollfus, A.; Bell, B. «Report on Lunar Nomenclature by The Working Group of Commission 17 of the IAU» (en anglès). Space Science Reviews, 12, 1971, pàg. 136.
* Moore, Patrick. On the Moon (en anglès). Sterling Publishing Co, 2001. ISBN 0-304-35469-4.
* Price, Fred W. The Moon Observer's Handbook (en anglès). Cambridge University Press, 1988. ISBN 0521335000.
* Rükl, Antonín. Atlas of the Moon (en anglès). Kalmbach Books, 1990. ISBN 0-913135-17-8.
* Webb, Rev. T. W.. Celestial Objects for Common Telescopes, 6ª edición revisada (en anglès). Dover, 1962. ISBN 0-486-20917-2.
* Whitaker, Ewen A. Mapping and Naming the Moon (en anglès). Cambridge University Press, 2003. 978-0-521-54414-6.
* Wlasuk, Peter T. Observing the Moon (en anglès). Springer, 2000. ISBN 1-85233-193-3.

## Vegeu també

* Llista de cràters lunars
* Selenografia
# Biblioteca de l'Arxiu del Consell de Mallorca

La Biblioteca de l'Arxiu del Consell de Mallorca o més exactament, biblioteca auxiliar de l'Arxiu General del Consell de Mallorca és una biblioteca de Palma especialitzada en legislació, arxivística i història. Va néixer l'any 1983 i s'ha anat desenvolupant paral·lelament a l'organització del fons documental de l'Arxiu General del Consell de Mallorca. Abans es trobava a l'edifici de la Misericòrdia, però actualment té la seu al carrer Ciutat de Querétaro, 3, al Polígon de Llevant de Palma.

## Fons

La funció de la biblioteca és la de donar suport i complementar els fons documentals de l'Arxiu General. Per aquest motiu compta, principalment, amb obres de tipus jurídic-administratiu o bé matèries relacionades amb les sèries documentals que custodia l'arxiu com, per exemple, beneficència, sanitat, arquitectura, administració local, economia, agricultura, ramaderia, ensenyament, abastaments, etc. També incorpora nombroses fonts d'informació secundàries en matèries com història, arxivística i altres ciències que hi estan relacionades.
Compta amb una hemeroteca que ofereix més d'un centenar de publicacions periòdiques, entre les que destaquen els butlletins oficials de la província (1833-1980), La Gaceta de Madrid (1846-1936), el Butlletí Oficial de l'Estat (1937-1988), el Butlletí Oficial d'Instrucció Pública (1841-1926), la Revista d'Obres Públiques (1925-2004) i tota una col·lecció de reials ordres i disposicions del s. XIX.
Els seus fons es poden consultar al Catàleg Bibliogràfic de les Illes Balears

## Serveis d'accés als documents

* Consulta en sala: les obres de referència que es troben a la sala d'investigació són d'accés lliure.
* Reprografia: el servei de reproducció de documents es regeix per la mateixa normativa que a la resta de centres del Servei de Cultura del Consell de Mallorca.
* Préstec: no ofereix servei de préstec personal ni tampoc de préstec interbibliotecari.

## Referències

* ↑ Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 3. Palma: Promomallorca, p. 191. ISBN 84-8661702-2.
* ↑ «Biblioteca auxiliar de l'Arxiu General del Consell de Mallorca». Seu electrònica del Consell de Mallorca. [Consulta: 13 juny 2019].
* ↑ «Catàleg Bibliogràfic de les Illes Balears (CABIB)». [Consulta: 13 juny 2019].

## Enllaços externs

* Procediment de Sol·licitud de consulta dels fons bibliogràfics de la biblioteca auxiliar de l'Arxiu General
# Cases dels americans (Begur)

Les Cases dels americans és un conjunt d'edificis del municipi de Begur (Baix Empordà) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Són cases fetes per la gent que va fer fortuna a Amèrica, en alguns casos a Cuba, al segle xix.

## Descripció

Són cases de planta rectangular a les que s'ha afegit ales en galeria per la influència de terres cubanes, ja que alguns dels propietaris van fer fortuna a Cuba, els anomenats "americans". Aquestes cases solen concentrar les façanes al carrer i al darrere hi deixen els jardins o horts. Aquestes galeries solen estar compostes amb tota mena d'ordres estilístics i sol passar que estan mal orientats (no tots) con si només és cerques l'aparença del benestar a través d'elles. Un cas curiós és el de trobar que la majoria estan pintades a l'interior i amb temes marins tropicals, alguns bucòlics. Les façanes al carrer solen compondre's amb simetries respecte a l'entrada, o bé només les obertures superiors respecten la composició. Solen estar closes amb balustres que protegeixen el teulat o terrasses. Aquestes cases solen esser entre mitgeres i de 2 o 3 plantes.

## Referències

* 1 2 3 4 «Cases dels americans». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 23 novembre 2015].
# Jan Hájek

Jan Hájek (Olomouc, Txecoslovàquia, 7 d'agost de 1983) és un exjugador de tennis txec.
En el seu palmarès només hi ha un títol de dobles masculins del circuit ATP. Va arribar a ocupar el 71è lloc del rànquing individual i el lloc 189 en el rànquing de dobles. Va formar part de l'equip txeca de Copa Davis que va guanyar el títol en l'edició de 2013.

## Palmarès
### Dobles masculins: 2 (1−1)

* Llegenda (pre/post 2009)
* Grand Slams (0−0)
* Tennis Masters Cup / ATP Finals (0−0)
* ATP Masters Series / ATP World Tour Masters 1000 (0−0)
* ATP International Series Gold / ATP World Tour 500 (0−0)
* ATP International Series / ATP World Tour 250 (1−1)
* Títols per superfície
* Dura (1−0)
* Gespa (0−0)
* Terra batuda (0−1)
| Resultat | Núm. | Data | Torneig | Superfície | Parella | Oponents | Marcador |
| Finalista | 1. | 30 d'abril de 2007 | Múnic, Alemanya | Terra batuda | Jaroslav Levinský | Philipp Kohlschreiber Mikhaïl Iujni | 1−6, 4−6 |
| Guanyador | 1. | 3 de gener de 2014 | Doha, Qatar | Dura | Tomáš Berdych | Alexander Peya Bruno Soares | 6−2, 6−4 |

### Equips: 1 (0−1)

| Resultat | Núm. | Data | Torneig | Superfície | Equip | Oponents | Marcador |
| Finalista | 1. | 4−6 de desembre de 2009 | Copa Davis, Barcelona, Catalunya | Terra batuda (i) | Tomáš Berdych Lukas Dlouhy Radek Štěpánek | David Ferrer Feliciano López Rafael Nadal Fernando Verdasco | 0−5 |

## Trajectòria
### Individual

| Torneig | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 | 2010 | 2011 | 2012 | 2013 | 2014 | Títols | V − D |
| Open d'Austràlia | A | 1R | A | A | 2R | 1R | Q1 | 1R | 1R | 0 / 5 | 1 − 5 |
| Roland Garros | A | 3R | A | A | 1R | 1R | Q3 | 2R | A | 0 / 4 | 2 − 4 |
| Wimbledon | A | 1R | A | A | 1R | A | A | 1R | A | 0 / 3 | 0 − 3 |
| US Open | 2R | A | A | A | 1R | A | 1R | A | A | 0 / 3 | 1 − 3 |
| Total Victòries−Derrotes | 2−4 | 5−14 | 0−1 | 2−2 | 13−21 | 1−10 | 4−7 | 9−15 | 0−3 | 36 − 77 | 36 − 77 |
| Rànquing a final d'any | 76 | 240 | 479 | 103 | 95 | 141 | 105 | 108 | 387 | | |
| Llegenda: G: Guanyador; F: Finalista; SF: Semifinalista; QF: Quarts de final; Q: Qualificació; A: Absent; RR: Round Robin; ||||||||||||

## Enllaços externs

* Jan Hájek a l'ATP (anglès)
* Jan Hájek a la Copa Davis (anglès)
* Jan Hájek a la Federació Internacional de Tennis (anglès)
# Dexter City

Dexter City és una població dels Estats Units a l'estat d'Ohio. Segons el cens del 2000 tenia 166 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Dexter City tenia 166 habitants, 63 habitatges, i 45 famílies. La densitat de població era de 356,1 habitants per km².
Dels 63 habitatges en un 39,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 49,2% hi vivien parelles casades, en un 17,5% dones solteres, i en un 27% no eren unitats familiars. En el 23,8% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,63 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,04.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 29,5% tenia menys de 18 anys, un 7,2% entre 18 i 24, un 30,7% entre 25 i 44, un 24,1% de 45 a 60 i un 8,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 82,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 30.469 $ i la renda mediana per família de 35.000 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.250 $ mentre que les dones 23.750 $. La renda per capita de la població era d'11.881 $. Aproximadament el 18,2% de les famílies i el 21,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Dexter City». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Dexter City». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# 28è Festival Internacional de Cinema de Moscou

El 28è Festival Internacional de Cinema de Moscou es va celebrar entre el 23 de juny i el 2 de juliol de 2006. El Sant Jordi d'Or fou atorgat a la pel·lícula sueca Om Sara dirigida per Othman Karim.

## Jurat

* Andrzej Żuławski (Polònia – president)
* Aleksei Utxitel (Rússia)
* Rémy Girard (Canadà)
* Pierre-Henri Deleau (França)
* Julie Christie (Regne Unit)

## Pel·lícules en competició

Les següents pel·lícules foren seleccionades per la competició:
| Títol original | Director(s) | País de producció |
| Más que a nada en el mundo | Andrés León Becker, Javier Solar | Mèxic |
| Kubrador | Jeffrey Jeturian | Filipines |
| Comme tout le monde | Pierre-Paul Renders | Bèlgica |
| Klimt | Raúl Ruiz | Àustria, Alemanya, França, Regne Unit |
| Kto nigdy nie żył... | Andrzej Seweryn | Polònia |
| La fiamma sul ghiaccio | Umberto Marino | Itàlia |
| Om Sara | Othman Karim | Suècia |
| Sipur Hatzi-Russi | Eitan Anner | Israel |
| Agrypnia ' | Nikos Grammatikós | Grècia |
| Rokonok | István Szabó | Hongria |
| Semishigure | Mitsuo Kurotsuchi | Japó |
| Combien tu m’aimes? | Bertrand Blier | França |
| Snivaj, Zlato Moje | Neven Hitrec | Croàcia |
| Ask the Dust | Robert Towne | Estats Units |
| Der Lebensversicherer | Bülent Akinci | Alemanya |
| Driving Lessons | Jeremy Brock | Regne Unit |
| Txerv | Aleksei Muradov | Rússia |

## Premis

* Sant Jordi d'Or: Om Sara d'Othman Karim
* Premi Especial del Jurat: Sant Jordi de Plata: Driving Lessons de Jeremy Brock
* Sant Jordi de Plata:
** Millor Director: Bertrand Blier per 'Combien tu m’aimes?
** Millor Actor: Jens Harzer per Der Lebensversicherer
** Millor Actriu: Julie Walters per Driving Lessons
* Sant Jordi de Plata a la millor pel·lícula de la competició perspectiva: Chasma de Yolkin Tuychiev
* Premi a la carrera: Chen Kaige
* Premi Stanislavsky: Gérard Depardieu

## Referències

* ↑ «28th Moscow International Film Festival (2006)». MIFF. Arxivat de l'original el 21 abril 2013. [Consulta: 14 abril 2013].

## Enllaços externs

* Festival Internacional de Cinema de Moscou: 2006 a Internet Movie Database
# Carolina (pel·lícula de 2003)

* Aquest article tracta sobre la pel·lícula de 2003. Si cerqueu la pel·lícula de 1934, vegeu «Carolina (pel·lícula de 1934)».
Carolina és una pel·lícula estatunidenco-alemanya dirigida per Marleen Gorris i estrenada l'any 2003. Ha estat doblada al català.

## Argument

Desitjant portar una « vida normal », la jove Carolina (una vintena d'anys) intenta escapar a la influència de la seva excèntrica família, sobretot a la de la seva extravagant àvia Millicent… I Carolina aconsegueix convertir-se en un membre de la societat "normal". Ara treballa en la televisió, en un concurs anomenat "Connexió d'Amor". Viu en un loft de disseny en el centre de Los Angeles i té una gran amistat amb el seu veí, Albert (Alessandro Nivola). L'única cosa que li falta a la seva vida és trobar a l'home perfecte.

## Repartiment

* Julia Stiles: Carolina Mirabeau
* Shirley MacLaine: Millicent Mirabeau, l'àvia
* Alessandro Nivola: Albert Morris
* Randy Quaid: « Ted » Theodore Mirabeau
* Edward Atterton: Heath Pierson
* Azura Skye: Georgia Mirabeau
* Mika Boorem: Maine Mirabeau

## Referències

* ↑ S.A., (ASI) Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals,. «ésAdir > Filmoteca: pel·lícules > Carolina». [Consulta: 6 octubre 2018].
* ↑ «Carolina» (en anglès). [Consulta: 6 octubre 2018].