OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Sicofanta

Sicofant (o, segons el DIEC i el DCVB, sicofanta, plural llatí sycophantes, del grec antic συκοφάντης) era a l'antiga Grècia un personatge que es dedicava a informar que un altre exportava figues. Curiosament l'exportació de figues havia estat prohibida en un període molt primerenc de la història atenenca, no se sap per quina causa, encara que hi ha qui diu que els atenencs volien les figues només per a ells o, segons altres, la llei es va fer quan les figues es van descobrir. Alguns autors suggereixen que la llei castigava el robatori de figues sagrades. Al cap dels anys la mesura ja no devia ser necessària però la llei va romandre en vigor i els productors de figues es van arriscar a exportar-les il·legalment. Els informadors sobre els que feien això s'anomenaven sicofantes.
Però amb el temps la figura va evolucionar i el nom es va donar a un personatge que no té un nom per definir-lo però era molt conegut pels atenencs i era una mena de barreja d'informador, que està assabentat de tot, acusador, mentider, falsari i encara més coses. Vivia de delatar les ofenses públiques, cosa que d'altra banda era encoratjada per l'Estat i la llei atenesa permetia que qualsevol ciutadà pogués denunciar allò que considerava il·lícit. Si l'acusador guanyava rebia més o menys la meitat del valor del càstig del condemnat.
Les gelosies personals van fer proliferar aquesta mena de gent i fins i tot els grans homes d'estat en van ser víctimes; els que tenien por pagaven fàcilment, cosa que augmentava la recaptació de l'Estat; els que eren culpables pagaven per sortir-se'n; i així els sicofantes se n'aprofitaven, però també els jutges i advocats que incrementaven els seus honoraris, i l'estat que recaptava una gran suma de les multes. Algunes persones importants, per no caure en descrèdit, pagaven als sicofantes abans d'anar a judici, per evitar una acusació pública i salvar la reputació. Alguns sicofantes s'associaven i acusaven en comú i després es repartien els guanys. No cal dir que el perjuri era el més freqüent.
La llei àtica castigava els seus actes: una persona que llançava una acusació falsa contra una altra, que rebia diners per falsejar la veritat en un procés legal, que era subornat per fer falses acusacions, o que conspirava per arruïnar moralment o econòmicament un home innocent, podia ser castigat fortament i se li podia confiscar la propietat; si llançava una causació i després no la continuava, podia ser condemnat a 1.000 dracmes de multa i la pèrdua del dret de llançar una nova acusació; també rebia la mateixa pena si se celebrava el judici i no obtenia per la seva causa almenys 1/5 part dels vots dels jutges. Tots aquests remeis estaven previstos en la llei, però en la pràctica eren poc efectius. Aristòfanes deia: "no hi ha antídot contra la fiçada d'un sicofanta".

## Referències

* ↑ «"Diccionari de la llengua catalana"». [Consulta: 5 juliol 2017].
* ↑ «"Diccionari català-valencià-balear"». [Consulta: 5 juliol 2017].
* ↑ Smith, William (ed.). «Sycophantes». A Dictionary of Greek and Roman Antiquities (1890). [Consulta: 5-XII-2020].
# Giovanni Canestri

Giovanni Canestri (30 de setembre de 1918 - 29 d'abril de 2015) va ser un cardenal italià arquebisbe emèrit de Gènova.
Nascut a Castelspina, província d'Alessandria, va ser ordenat prevere el 12 d'abril de 1941 i començà el seu ministeri pastoral a Roma. L'agost de 1959 va ser nomenat director espiritual del Pontifici Seminari Romà, sent membre de la comissió pel primer sínode diocesà de Roma. També serví com a examinador apostòlic pel clergat.
El 8 de juliol de 1961 va ser nomenat bisbe titular de Tenedo i auxiliar del Cardenal vicari de Roma. Participà en les congregacions generals del Concili Vaticà II en els temes de l'ecumenisme i la llibertat religiosa.
El 7 de gener d e1971 va ser enviat a la seu de Tortona. El 8 de febrer de 1975 va ser enviat a la seu titular de Monterano, amb el títol personal d'arquebisbe, i nomenat viceregent de la diòcesi de Roma. Durant aquesta època va estar molt dedicat al creixement i desenvolupament de la comunitat, defensant els valors de la persona humana, especialment el valor de la vida.
El 22 de març de 1984 va ser nomenat arquebisbe de Cagliari; i el 6 de juliol de 1987 va ser enviat a la seu metropolitana de Gènova, on va recollir el llegat del cardenal Siri i començà una profunda renovació a la diòcesi en línia amb el Concili Vaticà II. Va ser ell qui inicià, entre altres coses, el compromís missioner de la diòcesi de Gènova amb l'obertura de la missió de Guaricano, a Santo Domingo (República Dominicana), el 1992, recordant així el cinquè centenari de l'evangelització del continent americà.
Canestri va ser creat i proclamat cardenal prevere pel Papa Joan Pau II al consistori del 28 de juny de 1988, amb el títol de Sant'Andrea della Valle. El 20 d'abril de 1995 passà a ser Arquebisbe Emèrit de Gènova.

## Enllaços externs

* El cardenal Canestri a la pàgina del Vaticà.)(anglès)
* El cardenal Canestri a Catholic-pages.com (anglès)
* Giovanni Canestri www.catholic-hierarchy.org (anglès)
# Probit

En teoria i estadística de probabilitats, la funció probit és la funció quantil associada a la distribució normal estàndard. Té aplicacions en anàlisi de dades i aprenentatge automàtic, en particular gràfics estadístics exploratoris i modelització de regressió especialitzada de variables de resposta binària.
Matemàticament, el probit és la inversa de la funció de distribució acumulada de la distribució normal estàndard, que es denota com $\Phi (z)$, de manera que el probit es defineix com
$\operatorname {probit} (p)=\Phi ^{-1}(p)\quad {\text{per}}\quad p\in (0,1)$.
En gran part a causa del teorema central del límit, la distribució normal estàndard té un paper fonamental en la teoria de la probabilitat i l'estadística. Si tenim en compte el fet conegut que la distribució normal estàndard situa el 95% de la probabilitat entre −1,96 i 1,96, i és simètrica al voltant de zero, es dedueix que
$\Phi (-1.96)=0.025=1-\Phi (1.96).\,\!$
La funció probit proporciona el càlcul "invers", generant un valor d'una variable aleatòria normal estàndard, associada a una probabilitat acumulada especificada. Continuant amb l'exemple,
$\operatorname {probit} (0.025)=-1.96=-\operatorname {probit} (0.975)$.
En general,
$\Phi (\operatorname {probit} (p))=p$
i
$\operatorname {probit} (\Phi (z))=z.$
La idea de la funció probit va ser publicada per Chester Ittner Bliss en un article de 1934 a Science sobre com tractar dades com el percentatge d'una plaga morta per un plaguicida. Bliss va proposar transformar el percentatge de morts en un " probability unit " (o "probit") que estava relacionat linealment amb la definició moderna (el va definir arbitràriament igual a 0 per a 0,0001 i 1 per a 0,9999)
La distribució normal CDF i la seva inversa no estan disponibles en forma tancada, i el càlcul requereix un ús acurat de procediments numèrics. No obstant això, les funcions estan àmpliament disponibles en programari per a estadístiques i modelització de probabilitats, i en fulls de càlcul. A Microsoft Excel, per exemple, la funció probit està disponible com a norm.s.inv(p). En entorns informàtics on hi ha disponibles implementacions numèriques de la funció d'error invers, la funció probit es pot obtenir com
$\operatorname {probit} (p)={\sqrt {2}}\,\operatorname {erf} ^{-1}(2p-1).$

## Referències

* ↑ Macsin, Andrei. «Probit Function» (en anglès). https://www.statisticshowto.com,+14-04-2022.+[Consulta: 6 gener 2023].
* ↑ «Probit Analysis - an overview | ScienceDirect Topics» (en anglès). https://www.sciencedirect.com.+[Consulta: 6 gener 2023].
* ↑ Steinbrecher, György; Shaw, William T. «Quantile mechanics» (en anglès). European Journal of Applied Mathematics, 19, 2, 01-04-2008, pàg. 87–112. DOI: 10.1017/S0956792508007341. ISSN: 1469-4425.
* ↑ Bliss, C. I. Science, 79, 2037, 1934, pàg. 38–39. Bibcode: 1934Sci....79...38B. DOI: 10.1126/science.79.2037.38. JSTOR: 1659792. PMID: 17813446.
* ↑ Bliss, 1934, p. 39.
# Turó del Guerrer

El Turó del Guerrer és un turó llarg de baixa altura d'origen volcànic situat al nord de la Ciutat de Mèxic. Pertany a la Serra de Guadalupe, que delimita al nord amb la Vall de Mèxic. És en aquest turó on la cadena muntanyenca finalitza a l'Orient. Està poblat per diverses colònies o urbanitzacions tals com Santa Isabel Tola, Martin Carrera. És la continuació del Turó Zacatenco i té una prolongació menuda més coneguda com a Turó del Tepeyac.

## Colònies

Algunes colònies que es troben sobre el turó són:
* San Pedro Zacatenco: Es troba al nord-oest del turó.
* Ampliació Santa Creu: Es troba al nord-oest un poc més al nord que la colònia San Pedro Zacatenco.
* Ampliació Gabriel Hernández: Ocupa el nord el nord-est del turó.
* Gabriel Hernandez: Es troba a l'est del turó.
* San José de la Prada: Es troba a l'est.
Un poc més al sud de la colònia Gabriel Hernandez
* La Cruz: Es troba al sud-est del turó.
* La Dinamita: Es troba al sud-est un poc més al sud que la colònia La Cruz.
* Martin Carrera: Es troba al sud-est més baix que La Creu i La Dinamita i una part no està en el turó.
* Estanzuela: Es troba al sud del turó.
* Triomf de la República: Es troba al sud un poc més a l'oest i més baix de la colònia la Estanzuela.
* Roses del Tepeyac: Es troba a l'oest del turó.
* Parc del Tepeyac: Es troba a l'oest un poc més al nord de la colònia Roses del Tepeyac.
* Santa Isabel Tola: Es troba al nord-oest més al sud de la colònia San Pedro Zacatenco.

## Actualitat

En el cim del turó està situat un parc ecològic, que està sent envaït i destruït per ocupants il·legals, que estan construint habitatges usant fusta del parc.
# Canon RF 600mm f/4L IS USM

El Canon RF 600mm f/4L IS USM és un teleobjectiu fix de la sèrie L amb muntura Canon RF.
Aquest, va ser anunciat per Canon el 14 d'abril de 2021, amb un preu de venda suggerit d'uns 15.000€.
Aquest objectiu s'utilitza sobretot per fotografia de fauna i esport.

## Característiques

Les seves característiques més destacades són:
* Distància focal: 600mm
* Obertura: f/4 - 32
* Motor d'enfocament: USM (Motor d'enfocament ultrasònic, ràpid i silenciós)
* Estabilitzador d'imatge de 5,5 passes
* Distància mínima d'enfocament: 420cm
* Porta filtres intern de 52mm
* A f/4 l'ombrejat de les cantonades és de mig pas, aquest efecte a f/5.6 ja disminueix molt i és poc rellevant.

## Construcció

* El diafragma consta de 9 fulles, i les 17 lents de l'objectiu estan distribuïdes en 13 grups.
* Consta de dos lents de fluorita (per resistir la brutícia i taques), una d'ultra baixa dispersió, un revestiment super spectra i un revestiment d'esfera d'aire (ajuden a reduir els efectes fantasma).

## Accessoris compatibles

* Tapa E-185C
* Parasol ET-160B
* Parasol ET-160 (WIII)
* Porta filtres de gelatina drop-in Canon 52
* Filtres drop-in de 52mm
* Tapa posterior RF
* Multiplicador RF 1.4x
* Multiplicador RF 2x

## Objectius similars amb muntura Canon RF

* Canon RF 600mm f/11 IS STM

## Referències

* 1 2 3 «Canon RF 600mm F4L IS USM Specs» (en anglès). Dpreview.
* ↑ «Canon RF 100 mm f2.8 Macro, 400 mm f2.8 y 600 mm f4, nuevos teleobjetivos para sus cámaras sin espejo» (en castellà). Photolari.
* ↑ «Canon RF 600mm F4 L IS USM Lens Review» (en anglès). The digital picture.
* ↑ «Objetivo Canon RF 600mm F4L IS USM» (en castellà). Canon store.
* ↑ «Canon RF 600mm F11 IS STM Overview» (en anglès). Dpreview.
# Acromycter perturbator

Acromycter perturbator és una espècie de peix pertanyent a la família dels còngrids.

## Hàbitat

És un peix marí i batidemersal que viu entre 1.299 i 1.318 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Atlàntic occidental central: les Bahames.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Constantino Fernández Pico

Constantino Fernández Pico (La Corunya, 1966), conegut com a Tino Fernández, és un empresari gallec, president del Real Club Deportivo de La Coruña entre 2014 i 2019.

## Trajectòria

És llicenciat en Econòmiques per la Universitat de Santiago de Compostel·la, i també el fundador i president de la consultora tecnològica Altia. Fou entrenador de diversos equips de bàsquet, entre ells les seleccions gallegues infantil i cadet masculina.
Va ser escollit president del Deportivo de La Corunya el 21 de gener de 2014, en substitució d'Augusto César Lendoiro. L'empresari va rebre el suport del 72,09% del capital social representat a la Junta d'Accionistes. Va destacar per la seva gestió econòmica, que va salvar l'equip de la desaparició. Després d'una mala ratxa de resultats, el 22 d'abril de 2019 va anunciar la seva dimissió i la convocatòria d'eleccions. El més votat pels accionistes per a substituir Tino Fernández va ser Paco Zas.

## Referències

* ↑ «Tino Fernández: el empresario que triunfa con Altia quiere 'rescatar' al Deportivo». Arxivat de l'original el 2014-03-21. [Consulta: 2 març 2014].
* ↑ Tino Fernández pone el punto final a 25 años de lendoirismo
* ↑ «Dimite Tino Fernández y el resto del Consejo del Deportivo» (en castellà). AS, 22-04-2019.
# Svixtov

Svixtov (en búlgar Свищов, transliteració internacional Svištov, a al-Idrisi s'esmenta com Subest-Castru) és una ciutat de Bulgària, a la riba dreta del Danubi. Durant l'ocupació otomana es va dir Sistova o Zishtowa i anteriorment Zigiteva, Zigit, Zistovi i Zistova. Al cens de 2009 tenia 35.923 habitants.

## Geografia

La vila de Svixtov està a la part central del nord de Bulgària, a la plana del Danubi, a la riba sud d'aquest riu. En aquest lloc es troba el punt més meridional del Danubi.

## Història

Per la seva posició estratègica els romans haurien construït al lloc un establiment que va esdevenir la vila de Nove situada no gaire lluny de la moderna Svixtov. Al segle xii o XIII es va edificar al lloc mateix de la ciutat una fortalesa que fou conquerida pels otomans el 1388. El 1598 els valacs la van destruir. Aleshores era cap d'una nahiye. El 1651-1652 la va visitar Evliya Çelebi que fiu que tenia una guarnició de 8 soldats i un oficial a la fortalesa. A partir del segle xviii es va recuperar i es va desenvolupar com una ciutat comercial degut a la seva posició prop del riu i fou capçalera d'un kada del sandjak de Nikopolis; s'hi van establir grecs junt a la població local búlgara i turca. El 1791 es va signar a la ciutat el tractat de pau separat entre Àustria i l'Imperi Otomà. El 1810 fou destruïda per un destacament rus però reconstruïda. El 1840 era la principal estació de navegació més important del curs inferior del Danubi. El 1865 el cens va donar una població de 4.554 turcs, 674 búlgars i 6.116 gitanos (total 1.915) i el 1874 eren 8.088 musulmans i 14.856 no musulmans. Durant la guerra Russo-turca de 1877-1878, l'exèrcit rus va travessar el Danubi a Svichtov (van desembarcar a l'actual parc de Pametnitsité), el 1877, i al final de la guerra va passar al principat de Bulgària. Amb la independència es van construir vies fèrries (Sofia- Varna-Ruse-Gorna Oriahovitsa) que van fer desaparèixer la seva importància estratègica però va recuperar el seu impuls quan es va unir a la xarxa ferroviària (1909).
A finals del segle XX tenia 30.400 habitants dels quals 3.000 eren turcs. Després de 1990 el port s'ha engrandit.

## Administració

La municipalitat de Svixtov està formada per la ciutat d'aquest nom i les viles d'Alekovo, Aleksandrovo, Balgarsko Slivovo, Txervena, Delianovtsi, Dragomirovo, Gorna Stoudena, Hadjidimitrovo, Kozlovets, Morava, Oreix, Ovtxa Mogila, Sovata, Tsarevets i Vardim.

## Agermanaments

* Veles (Macedònia del Nord) ;
* Bijelo Polje (Montenegro) ;
* Prijepolje (Sèrbia).

## Acords de cooperació

* Barcelos (Portugal) ;
* Ismaïlia (Egipte).

## Enllaços externs

* Guia de Svixtov
# Trésauvaux

Trésauvaux és un municipi francès situat al departament del Mosa i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 88 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Trésauvaux era de 88 persones. Hi havia 32 famílies, de les quals 4 eren unipersonals (4 dones vivint soles i 4 dones vivint soles), 8 parelles sense fills i 20 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 31 habitatges, 30 eren l'habitatge principal de la família i 1 era una segona residència. 29 eren cases i 1 era un apartament. Dels 30 habitatges principals, 25 estaven ocupats pels seus propietaris, 4 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 1 tenia tres cambres, 8 en tenien quatre i 21 en tenien cinc o més. 27 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 10 habitatges hi havia un automòbil i a 18 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Trésauvaux el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 4 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 4 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 8 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 0 | 40 a 44 | 4 |
| 4 | 35 a 39 | 0 |
| 4 | 30 a 34 | 0 |
| 8 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 4 |
| 0 | 15 a 19 | 4 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 4 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 62 persones, 46 eren actives i 16 eren inactives. De les 46 persones actives 41 estaven ocupades (25 homes i 16 dones) i 5 estaven aturades (1 home i 4 dones). De les 16 persones inactives 5 estaven jubilades, 6 estaven estudiant i 5 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 5 establiments que hi havia el 2007, 2 eren d'empreses de comerç i reparació d'automòbils, 1 d'una empresa de transport i 2 d'empreses de serveis.
L'únic establiment comercial que hi havia el 2009 era una peixateria.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements et de services dans le domaine du commerce en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Trésauvaux a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Trésauvaux a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Cassidyita

La cassidyita és un mineral de la classe dels fosfats que pertany al grup de la collinsita, ara classificat dins del supergrup de la kröhnkita. Rep el seu nom del geòleg nord-americà William A. Cassidy.

## Característiques

La cassidyita és un fosfat de fórmula química Ca₂Ni(PO₄)₂·2H₂O, on el níquel pot ésser reemplaçat per petites quantitats de magnesi. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 1966. Cristal·litza en el sistema triclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 3,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la cassidyita pertany a «08.CG - Fosfats sense anions addicionals, amb H₂O, amb cations de mida mitjana i gran, RO₄:H₂O = 1:1» juntament amb els següents minerals: col·linsita, fairfieldita, gaitita, messelita, parabrandtita, talmessita, hillita, brandtita, roselita, wendwilsonita, zincroselita, rruffita, ferrilotharmeyerita, lotharmeyerita, mawbyita, mounanaïta, thometzekita, tsumcorita, cobaltlotharmeyerita, cabalzarita, krettnichita, cobalttsumcorita, niquellotharmeyerita, manganlotharmeyerita, schneebergita, niquelschneebergita, gartrellita, helmutwinklerita, zincgartrel·lita, rappoldita, fosfogartrel·lita, lukrahnita, pottsita i niqueltalmessita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al cràter del meteorit Wolfe Creek, a Halls Creek Shire, a Austràlia Occidental (Austràlia), l'únic indret on ha estat trobada. És un producte de l'alteració d'un meteorit de ferro-níquel altament degradat, format per l'alteració de la schreibersita. Es troba associada a altres minerals com: reevesita, goethita, maghemita, jarosita, serpentina, apatita i lipscombita.

## Referències

* ↑ «Cassidyite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 9 setembre 2016].
* ↑ Bosi, Ferdinando; Hatert, Frédéric; Pasero, Marco; Mills, Stuart J. «IMA Commission on New Minerals, Nomenclature and Classification (CNMNC) – Newsletter 80». European Journal of Mineralogy, 36, 4, 15-08-2024, pàg. 599–604. DOI: https://doi.org/10.5194/ejm-36-599-2024 [Consulta: 18 agost 2024].
* ↑ «Cassidyite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. [Consulta: 9 setembre 2016].
# Bartherans

Bartherans és un municipi francès situat al departament del Doubs i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2007 tenia 48 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Bartherans era de 48 persones. Hi havia 20 famílies de les quals 8 eren unipersonals (8 dones vivint soles i 8 dones vivint soles), 4 parelles sense fills i 8 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 30 habitatges, 21 eren l'habitatge principal de la família, 6 eren segones residències i 3 estaven desocupats. 27 eren cases i 3 eren apartaments. Dels 21 habitatges principals, 16 estaven ocupats pels seus propietaris, 4 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 2 tenien dues cambres, 1 en tenia tres, 6 en tenien quatre i 12 en tenien cinc o més. 16 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 9 habitatges hi havia un automòbil i a 9 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Bartherans el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 4 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 8 | 50 a 54 | 4 |
| 8 | 45 a 49 | 4 |
| 0 | 40 a 44 | 8 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 8 | 20 a 24 | 4 |
| 4 | 15 a 19 | 8 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 30 persones, 14 eren actives i 16 eren inactives. Les 14 persones actives estaven ocupades(9 homes i 5 dones).. De les 16 persones inactives 11 estaven jubilades, 1 estava estudiant i 4 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 3 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de construcció, 1 d'una empresa de transport i 1 d'una empresa d'hostatgeria i restauració.
Dels 2 establiments de servei als particulars que hi havia el 2009, 1 era una lampisteria i 1 restaurant.
L'any 2000 a Bartherans hi havia 4 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 220 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999 (francès)
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Bartherans a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Bartherans a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.