OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Rhinogobius vermiculatus

Rhinogobius vermiculatus és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 3,5 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia: conca del riu Nam Ma (Laos).

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Kottelat, M., 2001. Freshwater fishes of northern Vietnam. A preliminary check-list of the fishes known or expected to occur in northern Vietnam with comments on systematics and nomenclature. Environment and Social Development Unit, East Asia and Pacific Region. El Banc Mundial. Freshwater Fish. Vietnam (BOOK), juny: i-iii + 1-123 + 1-18.

## Bibliografia

* Eschmeyer, William N.: Genera of Recent Fishes. California Academy of Sciences. San Francisco, Califòrnia, Estats Units. iii + 697. ISBN 0-940228-23-8. Any 1990.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hoese, D.F. 1986: Gobiidae. p. 774-807. A: M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Rectoria (Cardedeu)

La Rectoria és una obra del municipi de Cardedeu (Vallès Oriental) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Situada fora del recinte antic de la vila hi ha una antiga casa de pagès, l'anomenada Rectoria. Consta de planta baixa, pis i golfa, està coberta a dues vessants amb teula àrab. La façana plana és asimètrica, amb el portal d'arc de mig punt dovellat de grans dovelles. Al primer pis hi ha un balcó de llinda plana; presenta altres tipus de finestres, una d'elles a la planta baixa, imitant el portal de mig punt dovellat. A la part nord hi ha una finestra molt vella, amb motllures d'estil gòtic.

## Història

En el plànol de Cardedeu del 1777 s'ubica fora del que era el nucli urbà en aquell moment. És possible que fos una masia abans de convertir-se en rectoria, però al segle xviii ja tenia aquest ús. Com d'altres edificis religiosos, va ser confiscada per l'Ajuntament de Cardedeu a l'inici de la Guerra Civil (1936-1939). El novembre de 1936 va ser seu del POUM i el març de 1937 la va ocupar la Creu Roja. Aquestes ocupacions van fer malbé l'edifici en general i el mobiliari en particular. Quan es va acabar la guerra, la Rectoria va ser restituïda a la parròquia i ha mantingut el seu ús fins avui.

## Referències

* 1 2 3 «Rectoria». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 2 setembre 2015].
# Rectoria (Miralcamp)

Rectoria és una obra de Miralcamp (Pla d'Urgell) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Gran casal exempt, de planta irregular, que consta de planta baixa, pis i golfes. Les obertures principal tenen muntants i llinda de pedra, així com la cantonera. Els paraments són arrebossats. En la llinda d'un dels balcons hi ha inscrita la data 1827. Ha estat restaurat en 1998. Continua fent funcions de rectoria.

## Referències

* ↑ «Rectoria». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 13 agost 2021].
# Rectoria (Palafrugell)

La Rectoria és una obra neoclàssica de Palafrugell (Baix Empordà) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Casa unifamiliar entre mitgeres, de dues plantes i tres crugies amb tres obertures per pis que tenen emmarcament de pedra. Als pisos hi ha finestrals entre dos balcons i a la planta la porta és d'arc i està entre dos finestrals. La porta té una falsa dovella-clau a relleu on hi figura l'any 1906. El remat de la façana és una prominent cornisa motllurada. L'arrebossat, amb incisions rectangulars, es troba en mal estat.
L'interior conserva la distribució d'espais, les habitacions a cada costat dels passadissos i ampla escala d'accés als pisos. A la part posterior la casa té un llarg pati entre mitgeres, com altres cases d'aquest costat del carrer.

## Història

Aquesta casa és l'actual rectoria. Abans s'anomenava casa Janoma o Serra, descendents dels Vergonyós, la propietat dels quals passà a l'església. A l'antiga casa pairal dels dits Vergonyós, que hi havia al costat, s'hi edificà el centre catòlic (casa popular) i a la seva horta el camp d'esports parroquial.

## Referències

* 1 2 3 «Rectoria». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 octubre 2018].
# Rectoria (Castellbisbal)

La Rectoria és una obra de Castellbisbal (Vallès Occidental) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

L'edifici de la rectoria està situat a la plaça de l'Església, a la banda dreta del temple dedicat a Sant Vicenç.
És una construcció que té una planta baixa i un pis amb porta d'accés, amb arc de mig punt i adovellada, centrada.
A la banda esquerra hi ha una finestra i, a la dreta, una porta, ambdues rectangulars. Al pis s'obren un balcó central i dues finestres als costats.

## Història

La rectoria va ser reformada l'any 1850.

## Referències

* 1 2 3 4 «Rectoria». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 1r abril 2019].
# Riedwihr

Riedwihr (en alsacià Riedwihr) és un municipi francès, situat a la regió del Gran Est, al departament de l'Alt Rin. L'any 1999 tenia 382 habitants. Limita amb Jebsheim, Wickerschwihr, Holtzwihr i Colmar.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 303 | 322 | 289 | 306 | 315 | 382 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| -2001 | Francis Wurth | |
| 2001- | Bernard Dirninger | |
# Restes de Cas Toro

Les restes de Cas Toro és un jaciment prehistòric situat a la finca anomenada Cas Toro, segregació de la possessió de sa Torre del municipi de Llucmajor, Mallorca.
Formen aquestes restes un conjunt de navetes i d'altres construccions de difícil identificació a causa de l'espessa vegetació del lloc. L'altura màxima de les estructures se situa a la naveta meridional, al voltant d'1,20 metres. Aquest jaciment es troba envoltat de quatre tanques on no hi ha vegetació i el terreny, a diferència del del jaciment, és completament pla. Hi ha escassa presència ceràmica en superfície.

## Referències

* ↑ Font, B. Història de Llucmajor. Volum 1. Palma: Ajuntament de Llucmajor, 1973, p. 72. ISBN 84-500-5970-4.
* ↑ de Luna, J; i col «Jaciments arqueològics Tom IV» (pdf). Catàleg de béns immobles [Llucmajor], 2000, pàg. 16 [Consulta: 25 desembre 2012].
# Restes de Solleric - Es Hortals

Les restes de Solleric - Es Hortals és un conjunt de restes arqueològiques situades al lloc anomenat es Hortals, de la possessió de Solleric, al municipi de Llucmajor, Mallorca.
En aquest jaciment arqueològic s'hi han trobat restes d'una murada que té inserida un talaiot de planta circular gros, en runes, si bé conserva la columna central, i té la seva entrada orientada cap al migjorn. També s'hi va trobar una inscripció romana mutilada, la qual s'havia emprat en una barraca d'animals de Solleric.

## Referències

* ↑ Font, B. Història de Llucmajor. Volum 1. Palma: Ajuntament de Llucmajor, 1973, p. 61. ISBN 84-500-5970-4.
# Rivulus gaucheri

Rivulus gaucheri és un peix de la família dels rivúlids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Guaiana Francesa.

## Referències

* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Keith, P., Nandrin, L. & Le Bail, P.Y.: Rivulus gaucheri, a new species of rivuline (Cyprinodontiformes : Rivulidae) from French Guiana. Cybium, 30 (2): 133-137. Any 2006

## Bibliografia

* Costa, W.J.E.M.: Rivulidae (South American Annual Fishes). planes 526-548. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (editors) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, el Brasil, any 2003.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Rivulus haraldsiolii

Rivulus haraldsiolii és un peix de la família dels rivúlids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Morfologia

Els mascles poden arribar als 5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba als rius atlàntics de Sud-amèrica.

## Referències

* ↑ «Rivulus haraldsiolii». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Costa, W.J.E.M.: Rivulidae (South American Annual Fishes). planes 526-548. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (editors) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, el Brasil, any 2003.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
# Robert Karl Eisenschitz

Robert Karl Eisenschitz (14 gener 1898, Viena, Àustria-Hongria - 15 juliol 1968, Londres, Regne Unit) fou un físic teòric austríac, conegut pel seu treball del 1930 amb el físic alemany Fritz London sobre les forces intermoleculars que s'originen entre molècules apolars (forces de dispersió de London).

## Vida

Era fill de l'advocat Emil Eisenschitz i de Felicie Felicitas Auguste Eisenschitz i tenia dos germans. El seu germà Wilhelm (Willy) Eisenschitz (1889-1974) és un conegut pintor que treballà a França. Es casà amb l'alemanya Eva Regina Therese Eisenschitz (Eva Laufer) (1912-1991) adquirint la nacionalitat alemanya. Treballà al Kaiser Wilhelm Institute for Physical Chemistry and Electrochemistry a Dahlem. El 1933 el règim nazi li retirà la nacionalitat alemanya i la seva feina degut a la seva condició de jueu. Gràcies a William Henry Bragg, de la Royal Institution de Londres, aconseguí emigrar a Anglaterra i acabà de professor a la Universitat de Londres.

## Obra

Eisenschitz estudià per primera vegada la interacció entre molècules apolars a Berlín juntament amb Fritz London el 1930 en un article sobre els gasos nobles el qual tractament era molt formal i complet. El 1958 publicà el llibre Statistical theory of irreversible processes i el 1966 Matrix Algebra for Physicists.

## Referències

* 1 2 «Robert Karl Eisenschitz». Geni.com. [Consulta: 28 desembre 2015].
* ↑ Fraser, G. The Quantum Exodus: Jewish Fugitives, the Atomic Bomb, and the Holocaust. OUP Oxford, 2012, p. 120-121. ISBN 9780199592159.
* ↑ Eisenschitz, R; London, F «Über das Verhältnis der van der Waalsschen Kräfte zu den homöopolaren Bindungskräften» (en alemany). Zeitschrift für Physik A Hadrons and Nuclei, 60, 1930, pàg. 491–527. DOI: 10.1007/BF01341258.
# Rascló de Wetmore

El rascló de Wetmore (Rallus wetmorei) és una espècie d'ocell de la família dels ràl·lids (Rallidae) que habita els manglars del nord-oest de Veneçuela.

## Referències

* ↑ «Rascló de Wetmore». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/11/2023(català)
# Rascló de Santa Helena

El rascló de Santa Helena (Atlantisia podarces) és un ocell extint de la família dels ràl·lids (Rallidae). Habitava l'Illa de Santa Helena. Alguns autors l'inclouen a Atlantisia, mentre que altres ho fan al monotípic gènere Aphanocrex.
# Robert Menendez

Robert «Bob» Menéndez (1 de gener de 1954) és un Senador del Partit Demòcrata de Nova Jersey. El gener de 2006 va ser designat pel llavors senador Jon Corzine per ocupar el seu lloc, que es trobava vacant tan bon punt Corzine renunciés al Senat per exercir com a Governador de Nova Jersey. Amb posterioritat, Menéndez va obtenir el càrrec el 7 de novembre del mateix any en l'elecció general. Abans de ser designat pel Senat va exercir com a representant del 13è districte de Nova Jersey a la Cambra de Representants dels Estats Units entre 1993 i 2006. Actualment resideix a Hoboken. És la primera persona d'orígens llatins a representar Nova Jersey en el Senat dels EUA. Menendez és considerat un dels contactes polítics d'Espanya als Estats Units.

## Controvèrsies

El gener de 2014 el FBI va començar una recerca cap a Menéndez, acusat de crim federal per haver ajudat als germans Isaías, un parell de fugitius equatorians buscats al seu país des de la fi dels 90 per càrrecs de malversació als clients del banc Filanbanco, de la seva propietat. A finals de març de 2015 fou imputat per 14 presumptes delictes de corrupció, suborn i frau.

## Condecoracions

* Gran Creu d'Isabel la Catòlica

## Referències

* 1 2 «Imputado por corrupción el "mejor amigo de España" en el Capitolio estadounidense» (en castellà). El Confidencial. [Consulta: 2 abril 2015].
* ↑ http://www.nj.com/politics/index.ssf/2014/01/robert_menendez_under_federal_investigation_for_allegedly.html
* ↑ http://www.huffingtonpost.com/2014/01/23/robert-menendez-investigation_n_4654775.html
* ↑ Real Decreto 15/2014, de 10 de enero, condecoración del Reino de España al señor Robert Menéndez, Senador de los Estados Unidos de América https://www.boe.es/boe/dias/2014/01/11/pdfs/BOE-A-2014-336.pdf

## Enllaços externs

* Web oficial del Senat
# Fraize

Fraize és un municipi francès, situat al departament dels Vosges i a la regió del Gran Est. L'any 2017 tenia 2.871 habitants.

## Demografia

El 2007 la població de fet de Fraize era de 3.058 persones. Hi havia 1.352 famílies, amb un total de 1.774 habitatges.

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 1.868 persones. Hi havia 158 empreses de serveis i industrials diverses.
L'any 2000 a Fraize hi havia setze explotacions agrícoles que conreaven un total de 371 hectàrees.

## Equipaments sanitaris i escolars

El 2009 hi havia un hospital de tractaments de curta durada, un hospital de tractaments de mitja durada (seguiment i rehabilitació), dues farmàcies.Hi havia una escola maternal i elemental i un institut.

## Referències

* ↑ Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Fraize a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Fraize a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Francisco García

«Francisco García» té aquests significats:
* Francisco García Fajer (1731-1809), un compositor espanyol.
* Francisco García (militar) (1795-1839), un militar espanyol.
* Francisco García Romeu (1910-1994), un polític espanyol.
* Francisco García-Valdecasas Santamaría (1910-2005), un metge espanyol.
* Francisco García Salve (1930-),un sacerdot jesuïta espanyol.
* Francisco García Gómez (1938-), un exfutbolista i entrenador espanyol.
* Francisco García (basquetbolista) (1981-), un basquetbolista dominicà.
* Francisco García Pavón (1919-1989), un escriptor espanyol
# Forces Unides d'Alliberament d'Oròmia

Les Forces Unides d'Alliberament d'Oròmia (United Liberation Forces of Oromia ULFO) és el nom de dues diferents organitzacions, una primera que va existir del 2000 al 2003 i una segona que es va crear el 2010.
El primer es va formar a Asmara el 20 de setembre de 2000 per la unió de:
* Front Islàmic d'Alliberament d'Oròmia/Islamic Front for the Liberation of Oromia (IFLO)
* Consell d'Alliberament d'Oròmia/Oromiyaa Liberation Council (OLC)
* Front d'Alliberament Oromo/Oromo Liberation Front (OLF)
* Front Popular d'Alliberament Oromo/Oromo People's Liberation Front (OPLF)
* Organització Popular d'Alliberament Oromo, facció I/People's Liberation Organization I (OPLO I)
* Front Popular d'Alliberament Unificat Oromo/United Oromo People Liberation Front (UOPLF)
Es va descompondre poc després de la mort del destacat líder Wako Gutu el 2002.
El 2 d'abril de 2010 es va formar un segon grup amb el mateix nom, bandera, programa i objectius, integrat per tres organitzacions que van perdre la seva identitat per esdevenir una sola:
* Front per una Independent i Democràtica Oròmia/Front for Independent Democratic Oromiyaa (FIDO)
* Front Popular d'Alliberament Unificat Oromo/United Oromo People Liberation Front (UOPLF)
* Consell del Front Popular d'Alliberament d'Oròmia/Council of Oromiyaa People's Liberation Front (COPLF).
El 7 de març de 2011 s'hi va incorporar el Front Revolucionari Democràtic d'Alliberament Oromo/Revolutionary Democratic Oromo Liberation Front (RDOLF) una organització que podria haver estat formada per escindits del Front d'Alliberament Oromo.

## Referències

* Pàgina oficial de l'ULFO Arxivat 2012-07-12 a Wayback Machine.
# Francesco Longo

Francesco Longo (Poggiardo, gener de 1931 – Roma, 27 de març de 1995) fou un guionista i director de cinema.

## Biografia

Va començar a treballar al cinema com a guionista el 1962 amb una pel·lícula dirigida per Renato Polselli i des de finals dels anys seixanta col·labora amb Tinto Brass en tres de les seves pel·lícules. El 1975 va escriure el tema de Il gatto mammone per a Nando Cicero i va debutar com a director el 1979 amb Un'emozione in più amb Mara Venier, que va guanyar un premi al Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià 1979. Dos anys més tard va dirigir la segona òpera, E noi non faremo Karakiri, també protagonitzada per Mara Venier. La seva última pel·lícula dirigida, La ballata di Eva de 1985, es va presentar a la competició al Festival d'Annecy. Va morir als 64 anys a causa d'una úlcera d'estómac mentre preparava una quarta pel·lícula com a director.

## Filmografia
### Guionista

* Ultimatum alla vita de Renato Polselli (1962)
* Col cuore in gola de Tinto Brass (1966)
* Nerosubianco de Tinto Brass (1969)
* Dropout de Tinto Brass (1970)
* Il gatto mammone de Nando Cicero (1975)

### Director

* Un'emozione in più (1979)
* E noi non faremo Karakiri (1981)
* La ballata di Eva (1985)

## Referències

* ↑ Roberto Poppi: Dizionario del cinema italiano. I Registi. Gremese Editore, Rom 2002, S. 246
* ↑ Premis del 1979 al web del Festival de Sant Sebastià
* ↑ E' MORTO FRANCESCO LONGO, La Repubblica, 30 de març de 1995
# Francesco Magnanelli

Francesco Magnanelli (nascut el 12 de novembre de 1984) és un jugador de futbol professional italià que juga com a migcampista i capitaneja l'equip de la Sèrie A Sassuolo. Actualment té el rècord de partits amb el club de tots els temps.

## Carrera

Al llarg de la seva carrera en el club, Magnanelli ha jugat a diversos equips italians: va començar la seva carrera amb l'AS Gubbio l'any 2000, i més tard va jugar al Chievo, ACF Fiorentina i Sangiovannese, abans d'unir-se al Sassuolo el 2005; va ajudar l'equip a pujar de la Sèrie C2 a la Sèrie A. Va guanyar els títols de la Sèrie C1 i la Sèrie B amb el club el 2008 i el 2013 respectivament, i més tard va ser nomenat capità de l'equip. El juny de 2015 va signar un nou contracte de dos anys amb el Sassuolo.
El 29 d'octubre de 2019, Magnanelli va patir una sanció d'un partit per blasfèmia durant els partits de la Sèrie A. A Itàlia hi ha una estricta prohibició de prendre el nom de Déu en va.

## Estil de joc

Magnanelli ha estat descrit com un migcampista talentós, decidit, humil i treballador. Normalment es desplega al centre, i és conegut sobretot pel seu lideratge i rang de passada, així com per la seva consciència tàctica i lectura del joc, a més de la seva tenacitat i capacitat per recuperar la possessió o interceptar passades com a jugador. migcampista defensiu.

## Palmarès

Sassuolo
* Sèrie C1 : 2007–08
* Supercopa de la Lliga de la Sèrie C1: 2008
* Serie B: 2012–13

## Referències

* ↑ «Ten claims to fame: Sassuolo». UEFA.com, 25-05-2016. [Consulta: 7 setembre 2016].
* ↑ «Francesco Magnanelli» (en italià). TuttoCalciatori.net. [Consulta: 7 setembre 2016].
* 1 2 3 Richard Hall. «Sassuolo: Serie A alternative club guide». The Guardian, 02-03-2015. [Consulta: 7 setembre 2016].Richard Hall; Luca Hodges-Ramon (2 març 2015).
* ↑ «Ufficiali i rinnovi di Francesco Magnanelli e Alberto Pomini» (en italià). U.S. Sassuolo Calcio, 29-06-2015. Arxivat de l'original el 11 desembre 2019. [Consulta: 15 gener 2016].
* ↑ «Serie A blasphemy bans: Francesco Magnanelli & Matteo Scozzarella suspended». BBC Sport, 29-10-2019. [Consulta: 18 juliol 2020].
* ↑ Luca Cetta. «Euro 2016 Squad Selector: Magnanelli». Football Italia, 02-05-2016. [Consulta: 7 setembre 2016].
* ↑ «F. Magnanelli». Soccerway. [Consulta: 7 setembre 2016].

## Enllaços externs

* Francesco Magnanelli a TuttoCalciatori (en italià)
* Francesco Magnanelli, Fitxa a Soccerway