OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cantó de Rennes-Centre-Sud

El cantó de Rennes-Centre-Sud (bretó Kanton Roazhon-Kreiz-Su) és una divisió administrativa francesa situat al departament d'Ille i Vilaine a la regió de Bretanya.

## Composició

El cantó aplega la comuna de Rennes, fraccions de sud-Gare sobre Villeneuve i Ste Thérèse. El cantó limita al Nord per les vies fèrries de la SNCF, a l'oest per la rue de Nantes, al sud pels Boulevards Clemenceau, de l'Yser i Leroux.

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2001- | Jeannine Huon | PS | |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Enllaços externs

* Resultats de les eleccions cantonals de 2007
# Cantó de Rennes-Nord

El cantó de Rennes-Nord (bretó Kanton Roazhon-Norzh) és una divisió administrativa francesa situat al departament d'Ille i Vilaine a la regió de Bretanya.

## Composició

El cantó aplega la comuna de Rennes (fraccions de Bellangerais, Saint-Martin, La Motte-Brulon i Beauregard)

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2004- | Martial Gabillard | PS | |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Enllaços externs

* Resultats de les eleccions cantonals de 2007
# Cantó de Mennetou-sur-Cher

El cantó de Mennetou-sur-Cher és un cantó francès del departament de Loir i Cher, situat al districte de Romorantin-Lanthenay. Té 8 municipis i el cap és Mennetou-sur-Cher.

## Municipis

* La Chapelle-Montmartin
* Châtres-sur-Cher
* Langon
* Maray
* Mennetou-sur-Cher
* Saint-Julien-sur-Cher
* Saint-Loup
* Villefranche-sur-Cher

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1958 | Lucien Gigaud | SFIO |
| 1958-2001 | Georges Daudu | Divers droite |
| 2001- | Jean-Louis Marchenoir | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| 5.442 | 5.357 | 5.571 | 6.207 | 6.521 | 7.796 | 7.198 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Teia (desambiguació)

* No s'ha de confondre amb Teià.
«Teia» té aquests significats:
* Mitologia: Teia: una de les Titànides, déus anteriors als olímpics.
* Cosmologia: Hipòtesi del gran impacte: Un cos anomenat Teia, o també Orfeu, hauria xocat contra la Terra primitiva i hauria donat origen a la Lluna.
* Història: Teia, darrer rei ostrogot de la península Itàlica.
# Leptolalax kajangensis

Leptolalax kajangensis és una espècie d'amfibi que viu a Malàisia.

## Referències

* Stuart, S.N. 2006. Leptolalax kajangensis. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 7 d'abril del 2008.
# Manuel Fernández Iruela

Manuel Fernández Iruela (Pozo Alcón, Andalusia, 3 d'agost de 1956) és un atleta especialitzat en curses de fons.

## Biografia

Resideix a Catalunya des del 1968, quan amb dotze anys al costat de la seva família va venir a viure a Palafrugell, on es va iniciar en el món de l'atletisme. Participà a la primera marató de Catalunya, celebrada a aquesta població l'any 1978. L'any 1981 va córrer la marató de Nova York i l'any 1982 aconseguí la seva millor marca, de 2h.22'10", en el Campionat d'Espanya. Fou campió de Catalunya de marató en dues ocasions, els anys 1981 i 1983, i una vegada dels 30 km el 1983. També ha estat entrenador d'alguns dels millors atletes de les comarques gironines, que han aconseguit diversos campionats estatals de cros i en proves de mitja i llarga distància. A més de la seva activitat com a atleta i entrenador estatal d'atletisme, Manel Fernández també ha estat un gran impulsor de l'esport a través de la seva activitat en diferents clubs, com el CO Farners o el CA Lloret-La Selva, del qual ha estat el seu president, o en institucions com la secretaria del Consell Esportiu del Consell Comarcal de la Selva. Durant l'etapa de major esplendor de l'equip, quan jugava a segona divisió, també fou preparador físic del CF Palamós. També ha estat impulsor del Circuit Gironí de Cros.
Manuel Fernández és germà del polític del PSC Juli Fernández i Iruela, que ha estat diputat al Congrés dels Diputats, diputat al Parlament de Catalunya, i alcalde de Palafrugell del 2011 al 2017.
L'any 2022 el periodista Joan Carles Codolà Vilahur va publicar un llibre sobre la biografia i trajectòria esportiva de Manuel Fernández Iruela, "L'home que corre, Manel Fernández Iruela".

## Referències

* ↑ «Manuel Fernández Iruela». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 Forns, Nuri «Manuel Fernández Iruela, maratonià, Cap d'Àrea d'Esports del Consell Comarcal de la Selva i president del Club d'Atletisme Lloret La Selva. Molt abans que comencés la moda del ‘running', va iniciar-se en l'atletisme als anys setanta, i n'és entrenador. És el gironí que més maratons ha corregut, i és president del CA Lloret la Selva». El Punt Avui, 27-09-2015 [Consulta: 9 novembre 2022].
* 1 2 «"L'home que corre, Manel Fernández Iruela" Presentació de llibre». Ajuntament de Santa Coloma de Farners, 2022. [Consulta: 9 novembre 2022].

## Enllaços externs

* Codolà Vilahur, Joan Carles. L'home que corre, Manel Fernández Iruela, 2022. ISBN 978-84-18593-46-8.
# Llista de presidents del Reial Madrid Club de Futbol

El que segueix és la llista de presidents del Reial Madrid Club de Futbol des de la seva fundació. Tot i que el club fou fundat oficialment l'any 1902, ja duia un parell d'anys funcionant com a club de football després que alguns jugadors se separessin de l'Sky Football Club el 1900, liderats per Julián Palacios; és per això que aquest darrer apareix com el primer president de la història del Reial Madrid, i així queda reflectit en la història oficial del club.
| Presidents del club | Període |
| Julián Palacios | 1900-02 |
| Joan Padrós | 1902-04 |
| Carles Padrós | 1904-08 |
| Adolfo Meléndez (1r mandat) | 1908-16 |
| Pedro Parages | 1916-26 |
| Luis de Urquijo | 1926-30 |
| Luis Usera | 1930-35 |
| Rafael Sánchez Guerra | 1935-36 |
| Adolfo Meléndez (2n mandat) | 1936-40 |
| Antonio Santos Peralba | 1940-43 |
| Santiago Bernabéu de Yeste | 1943-78 |
| Luis de Carlos | 1978-85 |
| Ramón Mendoza | 1985-95 |
| Lorenzo Sanz | 1995-00 |
| Florentino Pérez (1r mandat) | 2000-06 |
| Ramón Calderón | 2006-09 |
| Vicente Boluda | 2009 |
| Florentino Pérez (2n mandat) | 2009-actualment en el càrrec |
Nota: entre el febrer i el juny de 2006 van ser presidents en funcions designats per la Junta directiva del club Fernando Martín i Luis Gómez-Montejano fins que es va elegir el nou president en les eleccions del setembre del mateix any.
| Presidents d'honor | Concessió |
| Carles Padrós | 1908 |
| Adolfo Meléndez | 1913 |
| Alfons XIII | 29 de juny de 1920 |
| Santiago Bernabéu de Yeste | 27 de maig de 1948 |
| Alfredo Di Stéfano | 5 de novembre de 2000 |
| Joan Carles I | 6 de març de 2002 |

## Referències

* ↑ «Presidentes del Real Madrid» (en castellà). Reial Madrid Club de Futbol.
* ↑ Presidencia de Honor de Carles Padrós (castellà)
* ↑ Presidencia de Honor de Adolfo Meléndez (castellà)
* ↑ Presidencia de Honor de Alfonso de Borbón (castellà)
* ↑ Presidencia de Honor de Santiago Bernabéu Arxivat 2020-01-27 a Wayback Machine. (castellà)
* ↑ Presidencia de Honor de Alfredo Di Stéfano (castellà)
# Musculació

La musculació és un conjunt d'exercicis gimnàstics destinats al desenvolupament del múscul esquelètic per tal de guanyar força, resistència o augmentar el volum del múscul. Habitualment, es fan exercicis amb pesos.
És una manera habitual d'exercici de resistència i al seu torn un tipus d'entrenament de força, en el qual es fa servir la força de gravetat (a través de discos i manuelles) que s'oposa a la contracció muscular. Realitzat adequadament, l'entrenament amb pesos pot proporcionar beneficis funcionals significatius i una millora en la salut general i en el benestar.
La musculació i l'ús de pesos es fa servir en diversos esports, però els esports que deriven directament d'aquest entrenament són el culturisme, l'halterofília, el powerlifting i l'strongman.

## Vegeu també

* CrossFit

## Enllaços externs

* Informació sobre pesos, rutines, exercicis i nutrició Arxivat 2018-02-24 a Wayback Machine.
* Blog dedicat a exercicis amb pesos
* informació d'exercicis amb pesos
# Lope Ximénez d'Urrea i de Bardaixí

Lope Ximénez d'Urrea i de Bardaixí, (1405-1475) vescomte de Rueda i senyor de Mislata va ser virrei de Sicília.
Era fill d'una família noble aragonesa que, al Compromís de Casp, va donar suport a Ferran d'Antequera. El seu avi matern era el poderós Berenguer de Bardaixí, Justícia d'Aragó. I també estava emparentat amb Domènec Ram, qui també havia estat president de la Generalitat, i a qui va substituir a l'arquebisbat de Tarragona. El seu pare es deia, com ell, Pero Ximénez d'Urrea, i era senyor d'Èpila i vescomte de Rueda camarlenc d'Alfons el Magnànim, conseller reial i lloctinent de València. La seva mare era Maria de Bardaixí, la seva tercera muller. El seu germà, Pero Ximénez de Urrea i de Bardaixí va ser President de la Generalitat de Catalunya.
Va tenir dos matrimonis: el primer amb Beatriz Ruiz de Liori i el segon amb Catalina de Centelles, amb la que va tenir dos fills, Lope IV Ximénez d'Urrea i Beatriz d'Urrea i de Centelles

## Títols

Vescomte de Rueda de Jalón, senyor de Trasmoz, Mata de Castelviejo, Benilloba, Urrea de Jalón i Salillas de Jalón i Mislata, i fou nomenat virrei de Sicília dos cops: entre el 1443 i el 1459.

## Referències

* ↑ Josep Nicolau Bauzá, Lope Ximénez de Urrea com a nou senyor de Mislata pren possessió de dit lloc en 1477
* ↑ (castellà) Grandes de España, Conde de Aranda
* ↑ (castellà) Dichos y hechos del rey don Alfonso, Llibre tercer
# Lo Cailar

Lo Cailar (en francès Le Caylar) és un municipi occità del Llenguadoc, situat al departament de l'Erau i a la regió d'Occitània].

## Referències

* ↑ Topònims occitans de l'Erau
# Característiques del sexe

En dret, les característiques del sexe es refereixen a un atribut definit per protegir les persones contra la discriminació a causa de les seves característiques sexuals. L'atribut de les característiques del sexe es va definir per primera vegada a la legislació de la República de Malta el 2015. El terme legal ha estat adoptat des de llavors per les institucions de les Nacions Unides, Europa i l'Àsia-Pacífic i en una actualització dels principis de Yogyakarta de 2017 sobre l'aplicació de les normes internacionals de drets humans en relació amb l'orientació sexual, la identitat de gènere, l'expressió de gènere i les característiques del sexe.

## Referències

* ↑ «Free & Equal Campaign Fact Sheet: Intersex». United Nations Office of the High Commissioner for Human Rights, 2015. Arxivat de l'original el 4 març 2016.
* ↑ European Union Agency for Fundamental Rights (desembre 2015). "Protection against discrimination on grounds of sexual orientation, gender identity and sex characteristics in the EU – Comparative legal analysis – Update 2015".
* ↑ Asia Pacific Forum of National Human Rights Institutions [2017-01-15]. Promoting and Protecting Human Rights in relation to Sexual Orientation, Gender Identity and Sex Characteristics. Asia Pacific Forum of National Human Rights Institutions, juny 2016. ISBN 978-0-9942513-7-4. Arxivat 2017-01-15 a Wayback Machine.
* ↑ Yogyakarta Principles plus 10 Arxivat 2017-12-01 a Wayback Machine.
# Tanumshede

Tanumshede és una localitat i cap del municipi de Tanum al comtat de Västra Götaland, Suècia de 1.697 habitants el 2010.

## Gravats rupestres

Els gravats rupestres de Tanum es troben a la costa occidental de Suècia, aproximadament a la mateixa distància d'Oslo i de Göteborg, a uns 150 quilòmetres al nord de Göteborg, a la província històrica de Bohuslän, municipi de Tanum: la principal localitat és Tanumshede. Són els més famosos gravats rupestres de Suècia. El lloc està inscrit en la llista del Patrimoni mundial de la UNESCO des de 1994.
Els gravats, realitzats sobre lloses rocoses, es refereixen més aviat a la vida dels agricultors i daten de l'edat del bronze. A Alemanya (Schleswig-Holstein i Baixa Saxònia) són presents les cúpules, imatges de mans o peus, imatges del sol i de figures humanes. Els gravats són molt més nombrosos a Suècia, en particular a Bohuslän, Östergötland i Uppland. A Bohuslän al voltant de 1.200 roques planes tenen figures.

## Referències

* ↑ «Tätorternas landareal, folkmängd och invånare per km² 2005 och 2010» (en suec). Statistics Sweden, 14-12-2011. Arxivat de l'original el 27 gener 2012.
* ↑ «Rock Carvings in Tanum» (en anglès). UNESCO Culture Sector. [Consulta: 29 març 2015].
* ↑ Picturing the Bronze Age. Oxbow Books, 2015, p. 5-20. ISBN 1782978828.
* ↑ Douglas Price, Theron. Ancient Scandinavia: An Archaeological History from the First Humans to the Vikings. Oxford University Press, 2015, p. 196. ISBN 0190231971.
# Les espies de Churchill

Les espies de Churchill, també coneguda pel títol original A Call to Spy, és una pel·lícula dramàtica d'espionatge estatunidenca del 2019 escrita i produïda per Sarah Megan Thomas i dirigida per Lydia Dean Pilcher. La pel·lícula és un drama històric fortament ficcionat inspirat en la vida de tres dones que van treballar com a espies britàniques durant la Segona Guerra Mundial. En molts aspectes importants, la trama s'allunya bastant dels esdeveniments reals i de les seves missions de la vida real. És protagonitzada per Sarah Megan Thomas, Radhika Apte i Stana Katic. S'ha doblat i subtitulat al català central. També s'ha editat una versió doblada al valencià per a À Punt.
Es va exhibir el 21 de juny de 2019 al Festival Internacional de Cinema d'Edimburg i es va estrenar als Estats Units el 2 d'octubre de 2020, als cinemes i a la carta.
La pel·lícula va rebre crítiques majoritàriament positives. L'agregador de ressenyes Rotten Tomatoes va concloure que "supera una sorprenent manca de tensió amb un homenatge global atractiu a un grup d'herois de la Segona Guerra Mundial que sovint es passa per alt".

## Referències

* ↑ A Call to Spy a la Base de dades de cinema en català
* ↑ «Les espies de Churchill». À Punt, 04-11-2023. [Consulta: 9 novembre 2023].
* ↑ Lattanzio, Ryan. «'A Call to Spy' Trailer: Female-Dominated Production Team Runs WWII Espionage Thriller». IndieWire, 02-08-2020. [Consulta: 4 agost 2020].
* ↑ «Air Mail». airmail.news. [Consulta: 29 octubre 2020].
* ↑ Cohen, Anne. «A Call To Spy & More Movies By Women To Stream This Weekend». refinery29.com. [Consulta: 29 octubre 2020].
* ↑ Keith. «REVIEW: “A Call to Spy” (2020)». Keith & the Movies, 28-09-2020. [Consulta: 29 octubre 2020].
* ↑ Bloom, Bob. «ReelBob: 'A Call to Spy' ★★★½». ReelBob, 30-09-2020. [Consulta: 29 octubre 2020].
* ↑ «A Call to Spy (2019)».
# Lucinda Evans

Lucinda Evans (Ciutat del Cap, 1972) és una activista per als drets de les dones sud-africana. És coneguda per haver liderat marxes a nivell nacional i va ser una de les portaveus en la protesta #AmINext que es va dur a terme fora del Parlament de Sud-àfrica per demanar al govern que es fessin accions contra la violència de gènere i els feminicidis.

## Joventud

Evans va néixer al Districte Sis de la Ciutat del Cap, i es va mudar a Lavender Hill quan tenia cinc anys. Als nou anys, va decidir treballar en el desenvolupament comunitari i va començar a treballar per a l'Hospital de la Creu Roja en els primers anys de la seva vida. És coneguda també per haver fet tasques comunitàries a les regions de KwaZulu-Natal, del Cap Oriental i a Beaufort West, on va jugar una paper crucial en la inauguració del primer servei d'ambulància.
Evans era anteriorment presidenta de grup del Fòrum Policial de la Comunitat de Mitchell Plain.

## Altruisme

L'any 2008, Evans va fundar l'organització sense ànim de lucre Philisa Abafazi Bethu que, traduït del xosa significa curar les nostres dones. L'organització, amb seu a Lavender Hill, dona suport a dones víctimes de violència domèstica. Va començar a obtenir reconeixement per a la seva feina el 2012, que va ser quan va rebre finançament de la World Childhood Foundation. El 2017, a través de la seva organització, Evans va assistir la família de Rene Roman, assassinada als 13 anys, per proporcionar-los suport emocional i ajudar-los a buscar la seva filla.
El setembre de 2019, va ser inclosa en la llista de les 100 dones més influents de l'any segons la BBC.

## Referències

* ↑ Vivier. «This is the only South African to be chosen as one of the BBC top 100 Women of 2019!» (en anglès), 16-10-2019. [Consulta: 27 octubre 2019].
* ↑ Payne. «IN THEIR OWN WORDS: #AMINEXT ACTIVISTS: ‘You will not moer us today’: Lucinda Evans to police at the #AmINext Parliament protest» (en anglès). [Consulta: 27 octubre 2019].
* ↑ «WATCH: Here’s what being a BBC top 100 woman means to Lucinda Evans | IOL News» (en anglès). [Consulta: 27 octubre 2019].
* 1 2 3 admin. «Lucinda Evans is one of BBC’s 100 Most Influential Women in the World» (en anglès), 23-10-2019. Arxivat de l'original el 2019-10-27. [Consulta: 27 octubre 2019].
* 1 2 «Lucinda Evans makes BBC's top 100 women list» (en anglès). Arxivat de l'original el 2020-10-27. [Consulta: 27 octubre 2019].
* ↑ Ust. «Lucinda Evans – Healing her Hood | FunDza» (en anglès). [Consulta: 27 octubre 2019].
* ↑ «SA's Lucinda Evans makes it onto the BBC Top 100 Women of 2019 list» (en anglès), 17-10-2019. [Consulta: 27 octubre 2019].
* ↑ Fisher. «CT activist makes BBC 100 influential women list for helping abuse victims» (en anglès). [Consulta: 27 octubre 2019].
* ↑ «Lavender Hill woman among world's most influential». [Consulta: 27 octubre 2019].
# CD18

CD18 és la subunitat beta de tres estructures diferents:
* Integrina alphaXbeta2 (que s'aparella amb el CD11a)
* Antigen del macròfag-1 (que s'aparella amb el CD11b)
* LFA-1 (que s'aparella amb el CD11c)

## Vegeu també

* Integrina

## Enllaços externs

* «CD18» (en anglès). Medical Subject Headings.
Viccionari
* ↑ «Malalties que s'associen genèticament amb CD18, vegeu/editeu les referències a wikidata».
* 1 2 3 GRCh38: Ensembl release 89: ENSG00000160255 - Ensembl, May 2017
* 1 2 3 GRCm38: Ensembl release 89: ENSMUSG00000000290 – Ensembl, May 2017
* ↑ «Human PubMed Reference:». National Center for Biotechnology Information, U.S. National Library of Medicine.
* ↑ «Mouse PubMed Reference:». National Center for Biotechnology Information, U.S. National Library of Medicine.
# Lluís Català (poeta)

Lluís Català (València, segle xv) va ser un poeta del qual se'n conserven dues obres de poesia mariològica.
El 1474 va participar al certamen poètic de València amb el poema En tantes parts vostra bondat destilla. El 1486 va participar al mateix certamen amb el poema Venint en lo món superna rehina.

## Referències

* ↑ «Lluís Català (poeta)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Vicente Beltrán Pepió; Gemma Avenoza; Lourdes Soriano BITECA: bibliografia de textos antics catalans, valencians i balears : biblioteques i arxius valencians. Universitat de València, 2013, p. 270. ISBN 978-84-475-3681-8.
* ↑ Ausiàs March. Les obres del valeros cavaller y elegantíssim poeta Ausias March. Ara per 4. vegada estampades ...: revistes e ordenades molt diligentment e curosa. Biblioteca Clássica Catalana, 1909, p. 70.
* ↑ Venint en lo mon, superna rehina, Repertorio informatitzzato dell'antica letteratura catalana (Rialc), Rao 37.2
* ↑ PhiloBiblon
* ↑ Ed. Antoni Ferrando, Els certàmens poètics valencians del segle xiv al XIX, València, Institució Alfons el Magnànim, 1983, p. 478.
# Monument a Ramon Berenguer II Cap d'Estopes

El Monument a Ramon Berenguer II Cap d'Estopes és una obra de Sant Feliu de Buixalleu (Selva) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Monument dedicat a Ramon Berenguer II.
És una estructura rectangular i horitzontal realitzada amb pedra i rajola vidriada. Aquesta horitzontalitat però, queda estroncada per quatre fileres verticals i esgraonades en pedra que possiblement simbolitzin la senyera.
A la part dreta del monument hi ha representat el moment en què segons la veu popular Berenguer Ramon mata al seu germà. A més hi ha sues dates: 5-12-1086 i 5-12-1982., any de la mort de Ramon Berenguer II i any de construcció del monument.
Al llarg de tot el momument hi ha un arbre geneològic de la família i les cronologies dels esdeveniments importats ocurreguts durant la vida de Ramon Berenguer II.

## Referències

* 1 2 3 4 «Monument a Ramon Berenguer II Cap d'Estopes». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24 setembre 2017].
# Nacho Mañó

Ignacio de Loyola Mañó Guillén, més conegut pel nom artístic Nacho Mañó, (València, 20 de juliol de 1963) és un baixista, productor, compositor i cantant valencià, membre del grup Presuntos Implicados des del 1988. És casat amb la vocalista argentina Gisela Renes.

## Discografia
### Presuntos Implicados

| Any | Nom del disc | Discogràfica | Comentaris |
| 1987 | De Sol a Sol | Intermitente | Reeditat per WEA el 1990 (Nacho treballa com a productor). |
| 1989 | Alma de Blues | WEA | |
| 1991 | Ser de Agua | WEA | |
| 1994 | El Pan y la Sal | WEA | |
| 1995 | La Noche | WEA | Doble CD en directe. Llançat en també en format VHS. Descatalogat i editat en un CD Resumen. |
| 1997 | Siete | WEA | |
| 1999 | Versión Original | WEA | |
| 2001 | Gente | WEA | |
| 2003 | Grandes Éxitos. Selección Natural | WEA | Doble CD recopilatori més DVD. |
| 2003 | Selección Inédita | WEA | |
| 2005 | Postales | WEA | Editat en dues versions: la normal amb 12 cançons, l'especial amb 14. |
| 2006 | Todas las Flores - La Colección Definitiva | WEA | CD recopilatori + DVD |
| 2008 | Será | WEA | CD amb la nova vocalista de Presuntos, Lydia Rodríguez Fernández. |

## Referències

* ↑ Rafa Comin Chiner. «Nacho Mañó de Presuntos Implicados en “Únete a nuestra música”» (en castellà), 26-03-2010. [Consulta: 12 octubre 2010].

## Enllaços externs

* Pàgina oficial a MySpace (castellà)
* Nacho Mañó busca una nueva cantante para que Presuntos continúe sin Soledad Giménez (castellà)
* Nacho Mañó se hace brasileño (castellà)