OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Javier Moyano Lujano

Javier 'Javi' Moyano Lujano (Jaén, Andalusia, 23 de febrer de 1986) és un futbolista professional andalús que juga com a lateral dret al Real Jaén.

## Carrera futbolística

Moyano es va formar amb el Real Jaén, i va debutar com a sènior la temporada 2004–05 a la segona divisió B. Després d'una curta cessió a la UD Lanzarote, va retornar per jugar una mitjana de 32 partits de lliga, sempre a Segona B.
Moyano va fitxar per la UD Almería el juliol de 2010, i fou assignat a la UD Almería B també de Segona B. En els dos anys següents va representar la UD Melilla a la mateixa categoria i el CD Tenerife i va ajudar aquest darrer club a assolir la promoció el 2013 tot jugant 39 partits i marcant un gol.
El 18 d'agost de 2013, Moyano va jugar el seu primer partit a la segona divisió, com a titular en una derrota per 0–1 a fora contra l'AD Alcorcón. Exactament dos anys després va signar contracte per dos anys amb el Reial Valladolid de la mateixa categoria, i va contribuir amb 29 partits i un gol– en els play-offs d'ascens que van permetre retornar a La Liga després d'una absència de quatre anys.
La primera aparició de Moyano a la primera divisió es va produir el 17 d'agost de 2018, a 32 anys, quan va jugar el partit sencer en un empat 0–0 a fora contra el Girona FC. El 5 d'octubre de 2020, va acabar el seu contracte amb el club, després de 156 partits oficials.
El 22 de gener de 2021 Moyano com a agent lliure va signar contracte de curta durada amb el CE Castelló.

## Referències

* ↑ El mediocentro Sven Fredrick y el interior derecho Javi Moyano, nuevos jugadores de la UD Lanzarote Arxivat 2016-03-06 a Wayback Machine.; Lanzarote Digital, 31 gener 2007 (en castellà)
* ↑ Javi Moyano confirma su marcha y su incorporación a la UD Almería Arxivat 24 October 2013$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine.; Diario de Jaén, 22 juliol 2010 (en castellà)
* ↑ Javi Moyano también se va al Melilla (Javi Moyano also goes to Melilla) Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine.; Ideal, 26 juliol 2011 (en castellà)
* ↑ Javier Moyano: “El CD Tenerife es el club más importante de la categoría” (Javier Moyano: "CD Tenerife is the most important club in the category") Arxivat 16 October 2013$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine.; CD Tenerife, 13 juliol 2012 (en castellà)
* ↑ El Alcorcón sigue abonado a los finales con suspense; Marca, 18 agost 2013 (en castellà)
* ↑ El Real Valladolid ficha al lateral derecho Javi Moyano; Real Valladolid, 18 agost 2015 (en castellà)
* ↑ Al Córdoba le cambia la suerte; Marca, 25 febrer 2018 (en castellà)
* ↑ El Valladolid vuelve a Primera tras cuatro años en Segunda (Valladolid return to Primera after four years in Segunda); Diari AS, 18 juny 2018 (en castellà)
* ↑ El Girona se estrella ante un rocoso Valladolid; El Periódico de Catalunya, 17 agost 2018 (en castellà)
* ↑ «Moyano no continúa en el Real Valladolid» (en castellà). Real Valladolid, 05-10-2020. [Consulta: 5 octubre 2020].
* ↑ «FICHAJE: Javi Moyano, nuevo jugador del CE Castelló» (en castellà). CE Castelló, 22-01-2021. [Consulta: 22 gener 2021].

## Enllaços externs

* Javier Moyano Lujano a BDFutbol
* Javier Moyano Lujano, Fitxa a Soccerway
# Jean Seri

Jean Michaël Seri (Grand-Béréby, Costa d'Ivori, 19 de juliol de 1991) és un futbolista professional ivorià que juga com a migcampista per l'OGC Nice a la Ligue 1.

## Palmarès
### Individual

* Equip de la temporada de la Ligue 1: 2017

## Referències

* ↑ «Trophées UNFP : le palmarès complet de l'édition 2017» (en francès). Le Figaro, 15-05-2017 [Consulta: 7 juny 2017].
* ↑ «Mbappe, Cavani & Bernardo Silva lead Ligue 1 Team of the Season». Goal, 18-05-2017 [Consulta: 7 juny 2017].

## Enllaços externs

* Jean Seri, Fitxa a Soccerway
* Jean Seri a footballzz.co.uk
* Jean Seri, fitxa a ForaDeJogo
# Joan Francesc Triay Llopis

Joan Francesc Triay Llopis (Ciutadella, 1944) és un polític mallorquí del PSIB-PSOE.

## Trajectòria

Llicenciat com a enginyer de camins, a les eleccions generals espanyoles de 1979 era el número 3 de la llista del PSIB-PSOE per les illes diputats. En 1980 va substituir Emilio Alonso Sarmiento en el Congrés dels Diputats fins al final de la legislatura.
Fou conseller del Consell Insular de Menorca preautonòmic del 1979 al 1983 i membre del Consell General Interinsular. Dins el partit, fou president (1985-1990) i secretari general (1982 i 1994). A nivell de Mallorca, fou conseller del Consell Insular de Mallorca i diputat al Parlament Balear del 1985 al 1999. Els anys 1987 i 1995 fou el candidat a la presidència del Govern Balear. De 1999 a 2003 fou president de l'Autoritat Portuària de les Balears. Fou nomenat per a un segon mandat de 2007 a 2011.

## Referències

* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats
* ↑ «Les diferents legislatures del Parlament Balear». Arxivat de l'original el 2015-04-25. [Consulta: 30 abril 2015].
* ↑ Nomenament del càrrec BOIB de 14/9/1999
* ↑ «Notícia del Cessament». Arxivat de l'original el 2016-03-04. [Consulta: 30 abril 2015].
* ↑ Publicació del nomenament al BOE, 27 de juliol de 2007
* ↑ Ordre FOM/2184/2011, de 29 de juliol, per la que se publica el cessament del President de l'Autoritat Portuària de Balears.

## Bibliografia

* Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 17
# Joan Josep Folchi i Bonafonte

Joan Josep Folchi i Bonafonte (Saragossa, 1 de juny de 1947) és un advocat i polític català d'origen aragonès.

## Biografia

Llicenciat en dret, pertany al cos d'advocats de l'estat des de 1974.
En la transició espanyola fou un dels referents a Catalunya de Reforma Democràtica, partit fundat per Manuel Fraga Iribarne i embrió de la posterior Alianza Popular. Posteriorment milità a Centristes de Catalunya-UCD, i en representació d'aquest partit fou Conseller d'Economia i Finances de la Generalitat provisional entre desembre de 1977 i octubre de 1978. Després de l'ensulsiada de la UCD, l'estiu de 1982 passà al Partit Demòcrata Popular.
Fou elegit diputat a les eleccions al Parlament de Catalunya de 1984 pel Partit Demòcrata Popular que s'havia presentat en coalició amb Alianza Popular. Quan el juliol de 1986 el PDP trencà la coalició amb AP, abandonà el grup Popular per passar al Grup Mixt, del qual fou president. L'octubre de 1987 renuncià al seu escó abans de finalitzar la legislatura. Durant el seu mandat fou Vicepresident de la Comissió d'Economia, Finances i Pressupost i membre de la Diputació Permanent.
Posteriorment treballà en el sector privat per a l'empresa Torras Hostench i fou un dels acusats juntament amb Javier de la Rosa en relació al cas del Grup KIO, raó per la qual fou condemnat el 2004 a dos anys de presó i inhabilitació per càrrec públic.
El Tribunal Constitucional va suspendre la sentència el març de 2007. El setembre de 2009 s'inicià el judici del Cas Hisenda on se l'acusa de suborn, prevaricació i falsedat en document oficial. El jutge li'n demana 12 anys de presó.
Actualment forma part de l'executiva del partit catalanista Lliga Democràtica.

## Referències

* ↑ Diputats del Parlament de Catalunya en la II Legislatura p. 67
* ↑ http://www.elmundo.es/papel/hemeroteca/1994/04/28/economia/711920.html
* ↑ http://www.elmundo.es/papel/2004/05/03/economia/1630975.html
* ↑ Arranca el macrojuicio de corrupción de Hacienda en Barcelona en los años 90 El Mundo, 15-9-2009
* ↑ El macroproceso contra la trama corrupta de Hacienda sienta en el banquillo a De la Rosa y Núñez a El Periódico de Catalunya, 15-99-2009
* ↑ «Executiva». Arxivat de l'original el 2020-10-25. [Consulta: 29 juliol 2020].
# Joc del 21

El 21 és un joc per beure que es juga normalment amb persones assegudes en cercle. Aquest joc és conegut en diferents països, encara que amb petites variants segons el lloc.
El joc comença amb un jugador que escull la direcció del joc dient a la dreta o a l'esquerra.
Entre tots els jugadors s'ha de comptar fins a 21. Per fer això, el jugador que ha escollit el sentit haurà de dir un o dos números començant per l'1. En el sentit escollit, cadascú al seu torn, els jugadors hauran de dir un o dos números seguint la progressió fins a 21. Per exemple: si el primer jugador diu u dos, el següent jugador pot escollir entre dir tres o tres quatre. Així es continua successivament fins que un jugador diu el número 21.
El jugador que diu 21 haurà d'acabar-se la beguda i imposar una norma en algun número. És a dir, s'haurà d'inventar alguna cosa que s'haurà de fer (o que no es pot fer) cada cop que es digui un número en concret. Aquest mateix jugador pot aleshores continuar el joc escollint el sentit (dreta o esquerra) per tornar a començar el compte. Cada cop que es finalitza una ronda, una nova norma és imposada que s'afegeix a les ja existents. D'aquesta manera, cada cop hi ha més normes vigents que cal recordar.
La primera vegada que es juga sempre hi ha una norma a la qual s'afegiran les altres durant el joc: el número 10 i l'11 no es poden dir junts. Per exemple: si un jugador ha dit nou, el següent no pot dir deu onze i haurà de dir només deu.
Cada cop que un jugador s'equivoca o incompleix alguna norma haurà de beure i el següent jugador continuarà el joc a partir del que ha dit l'últim jugador que no s'ha equivocat.
Algunes normes típiques que es poden inventar són, per exemple:
* En comptes de dir tres, s'ha de picar de mans tres cops i fer un glop.
* Al número 15 beuran tots aquells nascuts a Pallejà.
* Les dues persones assegudes al costat del que digui nou han de fer un glop.
* Al número 12 beuran aquells que tinguin el DNI parell.
* La persona que digui setze haurà de canviar-se el lloc amb qui ell vulgui després d'acabar-se la beguda.
# Joc del Twister

Twister va ser inventat el 1966, és un joc de societat per a nens i adults, pretén fer riure, ja que consisteix a recargolar-se uns entre els altres. Poden jugar-hi fins a 6 persones.
Es juga emprant una catifa on hi ha dibuixats cercles de diferents colors i una ruleta. La ruleta està dividida en quatre parts, que corresponen; al peu dreta, a l'esquerra, a la mà dreta i a l'esquerra. Cada part té tots els colors que es troben en la catifa.
El primer jugador ha de fer girar la ruleta, aquesta indica on ha de posar les extremitats. Per exemple peu dret sobre el color blau. El següent jugador ha de fer girar la ruleta, observar què ha tocat i col·locar-se sobre els llocs indicats, fent que pugui entortolligar-se amb l'altre jugador. Així successivament, quan tots els jugador estiguin ja sobre la catifa, es repetirà l'operació. Fent que el primer jugador torni a girar la ruleta però no podrà moure's del punt on es trobava. Tot això s'ha d'aconseguir sense caure sinó el jugador quedarà eliminat.

## Enllaços externs

* http://www.mathematik.uni-bielefeld.de/~sillke/Twister/
* http://www.yorokobu.es/twister/
* Lloc web que realitza la funció de ruleta
# Joan III de Montferrat

Joan III de Montferrat, fou marquès de Montferrat del 1378 al 1381. Va assumir el títol succeint al seu germà Otó III. Sense proposar-s'ho, es va trobar enmig de la guerra de successió al Regne de Nàpols, que va ser una conseqüència del cisma d'Occident, i va morir sense haver tingut temps de tenir descendència.

## Sota tutoria

Joan era fill del marquès Joan II de Montferrat i de la seva esposa Elisabet de Mallorca. Quan el pare va morir, va quedar sota la tutoria del seu oncle Otó, duc de Brunswick-Grubenhagen, i d'Amadeu VI de Savoia, cosa que havia deixat per escrit Joan II en el seu testament. En aquestes darreres voluntats el nomenat a la successió en el títol de marquès era el germà gran, Otó III, també conegut com a Secondottone. El germà va morir jove i sense descendència, llavors el duc de Brunswick va proposar Joan per al títol de marquès, que va assumir el 3 de gener del 1379.
Joan tenia intenció de recuperar la ciutat d'Asti, que havia perdut el seu germà i va declarar la guerra als Visconti, senyors de Milà però, sota pressió del papa Climent VII, es va veure forçat a signar la pau abans de començar a guerrejar. Al papa li convenia tenir Otó IV de Brunswick a favor seu. L'oncle de Joan va signar el tractat i va prometre que es respectarien les fronteres, fins i tot en la seva absència. Per tal de garantir la supervivència del marquesat, Otó va sotmetre el territori sota la protecció de França. Llavors Otó va marxar cap al sud d'Itàlia, ja que estava casat amb la reina Joana I de Nàpols.
Joan va decidir acompanyar el seu oncle a Nàpols. Quan Otó va arribar es va trobar que durant la seva absència havien sorgit problemes. Joana havia fugit perquè el seu cosí, Carles, li havia usurpat el tron. En aquell temps hi havia dos papes que clamaven ser l'autèntic, el papa Urbà VI, que considerava Nàpols com un feu papal, va nomenar rei a Carles per castigar Joana, la qual havia reconegut al papa Climent VII. Carles es va presentar amb tropes per reclamar el regne; Joan i Otó es van trobar immersos enmig d'una guerra de successió i sense poder recular cap a Montferrat. El 25 d'agost del 1381, Otó va ser capturat en una batalla i Joan va morir a cops d'espasa. El seu germà menor Teodor el va succeir en el marquesat.

## Notes

* ↑ El testament es pot llegir en

## Referències

* ↑ Sangiorgio, 1780, p. 209–224.
* ↑ Sangiorgio, 1780, p. 235-239.
* ↑ Sangiorgio, 1780, p. 243.

## Bibliografia

* Sangiorgio, Benvenuto. Cronica del Monferrato. Torí: Giuseppe Vernazza, 1780.
* Settia, Aldo. Dizionario Biografico degli Italiani. Treccani, 2001.
* Previté-Orton, C. W.. The Shorter Cambridge Medieval History. CUP, 1952.

## Enllaços externs

* Aldo Settia Dizionario Biografico degli Italiani, LVI, 2000, p.129-131
# Joan Pich i Pon

Joan Pich i Pon (Barcelona, 1 de març de 1878 - París, 21 de maig de 1937) fou un polític i empresari català. Es feu famós popularment per les seves relliscades verbals, que hom anomenà piquiponades.

## Biografia

Nasqué en el si d'una família modesta i començà a treballar d'electricista. Progressivament anà enriquint-se i ascendint en l'escala social, gràcies a l'empresa d'electricitat que fundà. Més tard inicià una carrera política que el portaria al capdavant de la societat barcelonina.
De filiació lerrouxista, Pich i Pon fou membre del Partit Republicà Radical des de la fundació. Esdevingué regidor de l'Ajuntament de Barcelona des de 1905 i fou diputat provincial entre 1907 i 1911. Tornà a ser regidor (1912-1915) i el 1919 presidí la Cambra de la Propietat Urbana. El 1918 fou elegit senador per la província de Tarragona i el 1919 diputat a Corts per Gandesa. Fou comissari de l'Exposició Internacional de Barcelona de 1929 amb Francesc Cambó. Durant la República fou sots-secretari de Marina (1934), alcalde de Barcelona (gener-octubre de 1935) i governador general interí de Catalunya (1935).
La implicació en l'escàndol de l'estraperlo li comportà un gran descrèdit polític que el va obligar a dimitir dels seus càrrecs. El 1936, en començar la Guerra Civil, s'exilià a París, on va morir al cap d'un any.

## Piquiponades

En la seva trajectòria política, Pich i Pon no va destacar com a gran orador. Ans al contrari, fou proverbial l'ús inadequat que feia de moltes paraules, cosa que comportà que algunes de les seves frases es fessin famoses. Aquests lapsus o errades còmiques reberen el nom de «piquiponades» (també escrit «pich-i-ponades» o «piquiponianes»)i foren objecte d'un bon nombre d'obres, com ara La divertida incultura. Antologia de disbarats de Josep M. Albaigès, llibre editat el 1991.
Algunes piquiponades:
| « | El peor tirano de la historia fue el Tirano de Bergerac | » |
| — Joan Pich i Pon |||
| « | (Mentre tenia una espasa a la mà) Me siento com un radiador romano ! | » |
| — Joan Pich i Pon |||
| « | (Parlant del caviar) ... huevos de centurión ! | » |
| — Joan Pich i Pon |||
| « | (La proclamació de la República fou una jornada) .... sin infusión de sangre ! | » |
| — Joan Pich i Pon |||
| « | (Parlant d'un amic afeccionat als segells) ....es sifilítico | » |
| — Joan Pich i Pon |||

## Referències

* 1 2 3 4 5 Amela, Víctor-M. «"El peor tirano fue Tirano de Bergerac', dijo Pich i Pon"». La Vanguardia. La Contra, 28-04-2011.

## Vegeu també

* Lerrouxisme
* Partit Republicà Radical
* Espanyolisme
# Joan Piris i Frígola

Joan Piris i Frígola (Cullera, 28 de setembre del 1939) és un religiós valencià, antic bisbe de Menorca (2001-2008) i de Lleida (2008-2015).
Després d'estudiar Humanitats i Filosofia, i Teologia al Seminari Metropolità de València, va ser ordenat sacerdot a Montcada el 21 de setembre del 1963. El 1967 es llicencià en Pedagogia i diplomà en Catequètica al Pontifici Ateneu Salesià de Roma; tres anys més tard revalidaria part d'aquests estudis llicenciant-se en Pedagogia a la Universitat de València el 1971.
En l'any 1968 fou nomenat vicari de la parròquia de Sant Ferran Rei de València quan n'era rector el futur bisbe i cardenal Ricard Maria Carles), a qui substituí en el rectorat de la parròquia a l'any següent, i fins al 1974. Posteriorment, compaginà tasques pedagògiques amb les de delegat episcopal per a la Pastoral de la Família (1972-1981), rector de Sant Llàtzer (1982), arxipreste dels Sants Patrons (1982-1985) i rector de Santa Caterina, de València (1985-1990). Després de ser arxipreste de Sant Bernat Màrtir d'Alzira (1987-1988), fou nomenat vicari episcopal de La Ribera (1988-1990), de València-Nord-est (1990-1993), de Llíria-Via de Madrid (1992-1993), i novament de València-Nord-est (1993-1996). Era rector de la parròquia del Bon Pastor (1996-2001) quan a l'1 de març del 2001 fou fet bisbe de Menorca, càrrec que exercí fins a l'any 2008.
El 16 de juliol del 2008 va ser nomenat bisbe de Lleida. Presentà la renúncia en complir els 75 anys, i fou rellevat el 28 de juliol del 2015 pel seu successor a la diòcesi de Menorca, Salvador Giménez Valls.
Ha publicat articles de temes de pastoral familiar i pastoral urbana en revistes especialitzades, i és autor de diversos llibres, especialment de catequètica (escrits, en general, en col·laboració amb Antonio Alonso Núñez i Francisco Millet Escrivà i publicats a València per López Mesquida entre els anys 1968 i 1973).

## Obres

* Casarse en la fe de Jesús: encuentros de preparación al sacramento del matrimonio València: Edicep, 1983
* Para que tengan vida: orientaciones de vida cristiana y propuestas pastorales València: Edicep, 1996
* Mi primera visita pastoral = La meva primera visita pastoral Maó: Bisbat de Menorca, 2003

## Enllaços externs

* Biografia presentació a la plana del bisbat de Lleida Arxivat 2009-02-10 a Wayback Machine.
* Recull de cartes pastorals Arxivat 2007-10-10 a Wayback Machine. (castellà)
| Precedit per: Jesús Murgui Soriano administrador apostòlic | Bisbe de Menorca 2001 - 2008 | Succeït per: Salvador Giménez Valls |
| Precedit per: Xavier Salinas i Vinyals administrador apostòlic | Bisbe de Lleida 2008 - 2015 | Succeït per: Salvador Giménez Valls |
# Jocs Olímpics d'Estiu de 2032

Els Jocs Olímpics de Brisbane 2032, oficialment coneguts com els Jocs de la XXXV Olimpíada, seran un esdeveniment internacional multiesportiu que es durà a terme entre el 23 de juliol i el 8 d'agost de 2032 a la ciutat de Brisbane, Austràlia. La candidatura guanyadora fou escollida i anunciada pel Comitè Olímpic Internacional el 21 de juliol de 2021 just abans de l'inici dels Jocs Olímpics d'Estiu de 2020. Brisbane esdevingué la primera ciutat en aconseguir ser seu d'uns jocs sota la nova normativa de presentació de candidatures.
Aquests Jocs seran els tercers que tindran lloc a Austràlia, després dels Jocs Olímpics d'Estiu de 1956 de Melbourne i els Jocs Olímpics d'Estiu del 2000 de Sydney. També seran els segons Jocs d'estiu que se celebraran a l'hemisferi sud durant l'hivern, després dels Jocs Olímpics d'Estiu de 2016 de Rio de Janeiro.

## Referències

* 1 2 «Brisbane set to be named 2032 Olympics host next month», 10-06-2021. [Consulta: 10 juny 2021].
* 1 2 3 «Els Jocs Olímpics del 2032 seran a Brisbane». [Consulta: 26 juliol 2021].
* ↑ «Brisbane 2032 Olympic Games May see a sports funding revolution» (en anglès). , 27-05-2021.
* ↑ «Brisbane elected Host City of Olympic Games and Paralympic Games 2032». Arxivat de l'original el 2021-08-30. [Consulta: 22 juliol 2021].
* ↑ esport3. «Brisbane organitzarà els Jocs Olímpics del 2032», 21-07-2021. [Consulta: 26 juliol 2021].
# Joe Comeau

Joe Comeau és un cantant i guitarrista nord-americà. Comeau va ser el cantant del grup de speed/power metal Liege Lord. Des de l'any 1995 i fins a l'any 1999 va ser el guitarrista del grup de thrash metal Overkill.
L'any 2000 es va convertir en el nou cantant del grup canadenc Annihilator substituint a Randy Rampage. Amb Annihilator va gravar els àlbums Carnival Diablos, Waking the Fury i el disc en directe Double Live Annihilation. Al juny de l'any 2003, Comeau va abandonar Annihilator. Els motius reals de la sortida del grup no s'han aclarit del tot però Comeau va escriure un comunicat on explicava que va ser decisió del guitarrista i fundador del grup Jeff Waters la seva sortida d'Annihilator. El jove canadenc Dave Padden va ser el substitut de Comeau com a cantant d'Annihilator.

## Referències

* ↑ «Comunicat de Joe Comeau després de la sortida d'Annihilator aparegut a KNAC. 11 de juny de 2003». Knac.com. [Consulta: 15 setembre 2007].
# Joe Danger

Joe Danger és un videojoc de carreres desenvolupat per Hello Games. Va ser llançat per a PlayStation Network el juny del 2010.

## Referències

* ↑ http://blog.us.playstation.com/2010/05/31/coming-soon-to-psn-store-joe-danger-for-ps3/
* ↑ http://www.eurogamer.net/articles/joe-danger-gets-euro-date-and-price
* ↑ http://blog.eu.playstation.com/2010/06/10/joe-danger-officially-out-on-ps3/

## Enllaços externs

* Lloc oficial del joc del desenvolupador (anglès)
* Lloc del desenvolupador (anglès)
* Lliurament de premsa (anglès)
# Johan Wellens

Johan Wellens (Hasselt, 14 de febrer de 1956) va ser un ciclista belga que fou professional entre 1980 i 1985. És germà dels també ciclistes Paul i Leo Wellens.

## Palmarès

* 1978
** Vencedor d'una etapa del Tríptic de les Ardenes
* 1980
** 1r al Circuit de les Ardenes flamenques
* 1981
** 1r a la Brussel·les-Ingooigem

### Resultats al Tour de França

* 1981. 117è de la classificació general

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1982. Abandona

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Palmarès a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Johannes Sikkar

Johannes Sikkar (15 d'octubre de 1897 - Estocolm, 22 d'agost de 1960) va ser el primer cap del govern d'Estònia a l'exili que va exercir el càrrec de Primer Ministre interí.
Sikkar havia servit a la Guerra de la Independència d'Estònia contra el post-revolucionari a la Rússia soviètica com un tren blindat voluntaris i un oficial, se li va concedir una granja, que va mantenir fins al 1944. Va acabar a la facultat econòmica cum laude de la Universitat de Tartu el 1936. El 1920 es va casar amb Hilda Vilhelmine Truus (1900-1995), amb la qual va tenir un fill i una filla.
Va ser membre de l'Assemblea Nacional des del 15 de juny de 1926 al 31 de desembre de 1937. El 1940 i 1944 va participar en la resistència contra l'ocupació soviètica i alemanya i va escapar a Suècia 12 setembre 1944.
Allà va ser nomenat i conjurat ministre l'agost de Rei, 3a Pater Estoniae el 20 d'abril de 1952, i el primer ministre en funcions, com a cap de govern a l'exili, i el ministre de l'Interior el 12 de gener de 1953. A causa de tals activitats polítiques estaven prohibides a continuació, per als exiliats a Suècia Estònia, membres del seu govern va assumir les seves oficines a Oslo, Noruega.
Va morir a Estocolm, Suècia.