OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Emiliano Dionisio Rodrigues

Emiliano Dionisio Rodrigues (Setúbal, 26 de gener de 1946) és un ciclista portuguès, ja retirat, que va córrer professionalment entre 1966 i 1975. En el seu palmarès destaca els bons papers a la Volta a Portugal on va aconseguir nombroses victòries d'etapa.

## Palmarès

* 1966
** 1r a la Lisboa-Porto
* 1967
** Vencedor de 4 etapes a la Volta a Portugal i 1r a la Classificació per Punts
* 1968
** 1r al Circuit de Torres Vedras
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Portugal
** Vencedor d'una etapa a la Lisboa-Montemor-Lisboa
** Vencedor d'una etapa al GP Philips
** Vencedor d'una etapa al GP Casal
** Vencedor de 2 etapes al GP de Porto
* 1969
** 1r a la Porto-Lisboa
** Vencedor de 3 etapes a la Volta a Portugal
** Vencedor d'una etapa al GP Riopele
* 1970
** Vencedor de 3 etapes a la Volta a Portugal
** Vencedor d'una etapa al GP Philips
* 1971
** 1r a la Classificació de Metes Volants de la Volta a Portugal
** 1r a la Classificació de Metes Volants de la Setmana Catalana
** Vencedor de 2 etapes a la Lisboa-Coimbra-Porto
** Vencedor d'una etapa al GP Riopele

## Referències

* ↑ Archives, Cycling. «Emiliano Rodrigues Dionísio» (en anglès). [Consulta: 12 desembre 2022].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Emiliano RODRIGUES DIONISIO» (en italià). [Consulta: 12 desembre 2022].
* ↑ «Portugal - 50 Anos de Ciclismo: Lembram-se dele? - Emiliano Dionísio» (en anglès). Arxivat de l'original el 2022-12-12. [Consulta: 12 desembre 2022].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a Sporting Clube de Portugal Arxivat 2012-09-28 a Wayback Machine.
# Emilio Gutiérrez Díaz

Emilio Gutiérrez Díaz (L'Havana, 1898 - Hondarribia, 20 de juny de 1965) fou un enginyer industrial i arquitecte català i cap dels Bombers de Barcelona (1926 - 1931).

## Biografia

Va néixer a Cuba, de pares santanderins que van tornar a España. Va estudiar en un col·legi religiós de Limpias i anà a Madrid a fer els estudis d'enginyeria industrial, carrera que va acabar a Barcelona. Ja casat i amb 3 fills, es titulà en arquitectura el 1925 i fou arquitecte municipal del Prat de Llobregat, on construí diversos edificis. Ingressà al Cos de Bombers de Barcelona el 1917, on el 1926 fou nomenat cap director del Servei, en substitució d'Andreu Audet i Puig, que havia estat destituït el 1924, juntament amb el cap de personal, Josep Maria Jordan i Poyatos, i altres caps, en instaurar-se la dictadura de Primo de Rivera.
Amb motiu de l'Exposició Universal de 1929 projectà l'edifici del parc de bombers del Poble Sec, el primer de la ciutat construït ex-profeso per a aquest ús. També projectà l'edifici de la caserna de bombers de l'Eixample, el 1932, que va substituir al del parc de la Ciutadella.
Amb la declaració de la Segona República Espanyola, el 1931, fou destituït, acusat d'haver fet retirar una senyera del monument a Rafael de Casanovas i ordenar fer-la servir per a netejar motors.

## Obra

* Caserna de bombers del Poble Sec, al carrer de Lleida, 30, de Barcelona (1929).
* Casa Sibila, al carrer de Santiago Rusiñol, 8, del Prat de Llobregat (1930).
* Teatre Modern, a la plaça de la Vila, 5-6, del Prat de Llobregat (1930).
* Casa Josep Molas, al carrer Frederic Soler, 1, del Prat de Llobregat (1931),
* Caserna de bombers de l'Eixample, al carrer de Provença de Barcelona (1932).
* Casa Lamadrid, al carrer Muntaner, 240, de Barcelona (1935).

## Referències

* ↑ «Emilio Gutiérrez Díaz» (en castellà). Geneanet.
* 1 2 3 4 5 Mestre i Campi, Jesús. Bombers de Barcelona. Segona edició. Barcelona: Ajuntament de Barcelona, 2006, p. 73. ISBN 84-7609-525-2.
* ↑ «Los servicios de incendios en la Exposición». Diario oficial de la Exposición Internacional de Barcelona 1929, 1930.
* ↑ «Emili Gutiérrez Díaz». El Poder de la Palabra.
* ↑ «Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya». Generalitat de Catalunya.
* ↑ «Casa Sibila». El Poder de la Palabra.
* ↑ «Teatre Modern». El Poder de la Palabra.
* ↑ «Casa Josep Molas». El Poder de la Palabra.
* ↑ «Casa Lamadrid». El Poder de la Palabra.
# Codaganga

Codaganga fou rei de Polonnaruwa (1196-1197). Era nebot de Nissanka Malla. Va assassinar Vikramabahu II al que va succeir.
Va regnar durant nou mesos fins que fou deposat pel general Kirti Senevirat que li va fer treure els ulls. El general va posar al tron a la reina Lilavati, una de les reines del rei Parakramabahu I el Gran

## Referències

* Outlines of Ceylon history, per Donald Obeyesekere, "Times of Ceylon", Colombo, 1911.
# Codi ATC M01

El codi ATC M01, descrit com Productes antiinflamatoris i antireumàtics, és una subgrup terapèutic de l'Anatomical, Therapeutic, Chemical Classification System (ATC). La classificació ATC és un sistema de codis alfanumèric desenvolupat per l'Organització Mundial de la Salut (OMS) per als fàrmacs i altres productes sanitaris. El subgrup M01 és part del grup anatòmic M Sistema musculoesquelètic.
Els codis per a ús veterinari (codis ATCvet) poden han estat creats afegint la lletra Q davant dels codis ATC humans: QM01...
Les adaptacions estatals de la classificació ATC poden incloure codis addicionals no presents en aquesta llista, que segueix la versió de l'OMS.

## M01A Productes antiinflamatoris i antireumàtics no esteroidals

    M01A A Butilpirazolidines
    M01A B Derivats de l'àcid acètic i substàncies relacionades
    M01A C Oxicams
    M01A I Derivats de l'àcid propiònic
    M01A G Fenamats
    M01A H Coxibs
    M01A X Altres agents antiinflamatoris i antireumàtics no esteroidals

## M01B Agents antiinflamatoris/antireumàtics en combinació

    M01B A Agents antiinflamatoris/antireumàtics en combinació amb corticoesteroides
    M01B X Altres agents antiinflamatoris/antireumàtics en combinació amb altres drogues

## M01C Agents antireumàtics específics

    M01C A Quinolines
    M01C B Preparats d'or
    M01C C Penicil·lamina i agents similars
    M01C X Altres agents antireumàtics específics

## Referències

* ↑ «ATC/DDD Index 2016: code M01». WHO Collaborating Centre for Drug Statistics Methodology.
* ↑ «ATCvet Index 2016: code QM01». WHO Collaborating Centre for Drug Statistics Methodology.
# El Mina

El Mina és una ciutat del Líban que actua com a port de Trípoli. Poblada des de l'època dels fenicis, la població viu del comerç i dels serveis i en segon lloc de la pesca. Les petites illes properes són un reclam turístic, ja que moltes d'elles han estat declarades reserva natural i contenen abundància de fauna i flora. La cultura predominant és l'àrab, amb barreja ètnica i lingüística als afores. Té un conveni de col·laboració estable amb Barcelona.
# El Miracle (Riner)

* Aquest article tracta sobre el poble del municipi de Riner (Solsonès). Vegeu-ne altres significats a «El Miracle».
El Miracle és una de les cinc entitats de població del municipi de Riner a la comarca del Solsonès sorgit a l'entorn del santuari del Miracle. El seu poblament és dispers pràcticament tot. És on hi ha la seu de l'ajuntament tot i que Riner continua sent considerada oficialment la capital del municipi.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| Any | Nucli urbà | Nucli urbà | Nucli urbà | Poblament dispers | Poblament dispers | Poblament dispers | Total |
| Any | Homes | Dones | Total | Homes | Dones | Total | Total |
| 2000 | 0 | 0 | 0 | 38 | 33 | 71 | 71 |
| 2001 | 0 | 0 | 0 | 38 | 32 | 70 | 70 |
| 2002 | 0 | 0 | 0 | 40 | 34 | 74 | 74 |
| 2003 | 0 | 0 | 0 | 40 | 36 | 76 | 76 |
| 2004 | 0 | 0 | 0 | 40 | 34 | 74 | 74 |
| 2005 | 0 | 0 | 0 | 37 | 33 | 70 | 70 |
| 2006 | 0 | 0 | 0 | 41 | 33 | 74 | 74 |
| 2007 | 0 | 0 | 0 | 40 | 36 | 76 | 76 |
| 2008 | 0 | 0 | 0 | 46 | 37 | 83 | 83 |
| Font: INE ||||||||

## Referències

* ↑ Aquest topònim figura al Nomenclàtor oficial de toponímia major de Catalunya Arxivat 2009-08-16 a Wayback Machine.
* ↑ Vegeu el Nomenclàtor oficial de toponímia major de Catalunya Arxivat 2009-08-16 a Wayback Machine.
# Els Plans (Gallifa)

Els Plans és una masia del terme municipal de Gallifa, a la comarca catalana del Vallès Occidental.
Està situada a 837,5 metres d'altitud, a l'extrem nord del terme municipal, prop del límit amb Granera. És al nord-oest dels Cingles de Sant Sadurní, o de Gallifa, i del Morral del Puig, a la dreta del torrent dels Plans i al nord-est de la Rovira. Es troba sota i al sud-est de la Carena de Coll d'Ases.
S'hi accedeix per llargs camins de muntanya en bon estat que l'enllacen amb Granera, al nord, i amb Gallifa, al sud.

## Enllaços externs

* Els Plans en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Els Plans (Navès)

Els Plans és un pla del poble de Pegueroles al municipi de Navès Solsonès. És destinat bàsicament a camps de cultiu i està situat al nord-est del nucli de Vilandeny.

## Referències

* ↑ Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». www.gencat.cat. Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 01-01-2015.
# El Socialista

El Socialista és l'òrgan d'expressió oficial del Partit Socialista Obrer Espanyol (PSOE) des de la seva fundació, el 12 de març de 1886, apareixent amb periodicitat setmanal a Madrid. Des dels seus començaments va estar lligat a Pablo Iglesias, que en fou el seu director fins a la seva mort.
En 1890 va passar a ser propietat del PSOE i en 1912 es va convertir en diari, periodicitat que va mantenir fins poc abans del final de la Guerra Civil Espanyola, el 28 de març de 1939.
Editat en Barcelona entre 1938 i 1939 a causa de la guerra, durant el franquisme es va editar de manera intermitent en França i clandestina en Espanya.
Al maig de 1977, durant la Transició, va reaparèixer com a setmanari, mantenint aquesta periodicitat fins a maig de 1984. Entre aquesta data i desembre de 1993 es va editar de forma quinzenal, publicant-se des de llavors amb caràcter mensual.
La seva importància a l'hora de difondre les tesis del PSOE entre la classe treballadora (a les seves pàgines va aparèixer, per exemple, la primera traducció al castellà del Manifest comunista) i com a mitjà d'informació per als militants, en dates en què les dificultats per a la comunicació de les idees eren molt importants, fan que ocupi un important paper en la Història del socialisme espanyol.

## Enllaços externs

* http://www.elsocialista.es Arxivat 2015-02-15 a Wayback Machine.
* http://www.fpabloiglesias.es/fundacionpabloiglesias/fpi/index.jsp Arxivat 2010-10-12 a Wayback Machine.
# Els Vinyals (Sant Pere de Ribes)

Els Vinyals és una masia de Sant Pere de Ribes (Garraf) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Masia situada al puig del Montgròs, que ha quedat integrada en l'entramat urbà de la Urbanització El Mirador de Sitges. És un edifici format per diversos cossos disposats en forma de "L". Consta de planta baixa i pis i té la coberta a una sola vessant que fa el desaiguat a la façana posterior. Els dos cossos principals tenen un portal d'arc escarser arrebossat, entorn els quals s'hi distribueixen diverses obertures d'arc pla arrebossat, algunes de factura moderna. La façana posterior presenta el mateix tipus d'obertures. A la façana de llevant hi ha adossat un cos en perpendicular, de la mateixa alçada, i coberta a un vessant. A la façana de ponent hi ha adossat un cos annex d'un sol nivell d'alçat, el qual s'ha ampliat en alçada, com el volum principal. L'acabat exterior és arrebossat i pintat a la façana principal i de pedra vista a la resta. Al voltant de la casa s'hi han construït diversos cossos moderns.

## Història

La primera referència documental del mas dels Vinyals la trobem en el fogatge de l'any 1553.Segons consta en el llibre d'Apeo de l'any 1847, la masia pertanyia a Josep Vidal.

## Referències

* 1 2 «Els Vinyals». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 23 febrer 2019].
# Els misteris de l'Escola de Gendarmeria

Els misteris de l'Escola de Gendarmeria és un telefilm francès de 2021, dirigit per Lorenzo Gabriele i escrit per Philippe Le Dem i Lorenzo Gabriele. És la sisena entrega de la col·lecció de temàtica policíaca Els misteris de.... Es va emetre a la cadena belga La Une el 12 de setembre de 2021, i a France 3 el 25 de setembre, quan va reunir 4,6 milions d'espectadors (22,9% de quota d'audiència). S'ha doblat i subtitulat al català per a TV3.
El rodatge va tenir lloc del 20 de gener al 17 de febrer de 2021 principalment a Ròchafòrt, però també a Geay i La Rochelle.

## Sinopsi

L'Emma i l'Adrien ara són parella. L'Adrien ha d'investigar l'assassinat d'un instructor de l'Escola de Gendarmeria. L'Emma està gelosa de la col·lega de l'Adrien, i després s'uneix a la investigació.

## Repartiment

* Sara Mortensen: Emma Thélier
* Olivier Sitruk: Adrien Klévec
* Élizabeth Bourgine: Françoise Thélier
* Frédéric van den Driessche: Bernard Zorki
* Christelle Reboul: Evelyne
* Bertrand Constant: coronel Bouguet
* Paloma Coquant: Clémentine
* Laurie Bordesoules: Sofia
* Bruce Tessore: Denis River
* Prudence Leroy: Lucie Delgado
* Anne Plantey: Natacha
* David Van Severen: Vincent
* Philippe Le Dem: fiscal
* Léa Blanche Bernard: Marie Galien

## Referències

* ↑ Jaeglé, Yves. «Audiences TV : le polar de France 3 enfonce «The Artist» et dépasse «The Voice»» (en francès), 26-09-2021. [Consulta: 17 octubre 2023].
* ↑ «Els misteris de l'Escola de Gendarmeria». Goita què fan, ara!. [Consulta: 29 març 2024].
* ↑ Charov, Kharinne «Rochefort : nouveau tournage de film, avec un polar cette fois» (en francès). Sud-ouest, 18-01-2021. ISSN: 1760-6454.
# Enric Carreras i Puigbò

Enric Carreras i Puigbò (Terrassa, 1 març de 1971) és un compositor i pianista català. És actiu produint rock simfònic i jazz, i ha produít set àlbums després de l'any 2000. També va crear música de new age, funk, electrònica i cinematogràfica.
Va produir una mitja dotzena de discos en col·laboració amb entitats com Josep Soto Quintet, Erwyn Seerutton i Kailash. Els seus propis àlbums són produïts a la discogràfica Temps Record.
Carrera ha figurat com presentador de programes a Canal Terrassa.

## Discografia

En solitari
* Negre fosc (Temps Record, 2000)
* L'enigma de Shibam (Temps Record, 2003/2005)
* Off the Record (Temps Record, 2007/2008) – com Enric Carreras Eclectic Project
* Flores silvestres (Temps Record, 2011/2012) – banda sonora original a la película de Mikel Ardanaz
* Presagis (Temps Record, 2014/2015)
* Absències (Temps Record, 2016)
* Ikigai (Temps Record, 2021)
Col·laboracions
* Parabòlic (Picap, 2001), amb Josep Soto Quintet
* Mo mem sa (Temps Record, 2003), amb Erwyn's Sega 4
* Camí (Temps Record, 2004), amb Jazzspirit & Josep Maria Farràs
* Beyond My Mind (PAE, 2005), amb Erwyn Seerutton
* Groc (Temps Record, 2009), amb Josep Soto Quintet
* Allà on vagis (Anacrusi, 2015), amb Kailash

## Referències

* 1 2 «Enric Carreras» (en anglès). tempsrecord.cat. [Consulta: 1r setembre 2021].
* 1 2 «Enric Carreras – Enric Carreras i Puigbò – Composer, pianist and producer». enriccarreras.com. Arxivat de l'original el 2021-08-31. [Consulta: 1r setembre 2021].
* ↑ «Enric Carreras | JazzTerrassa». www.jazzterrassa.org. [Consulta: 1r setembre 2021].

## Enllaços externs

* Lloc web oficial
# Elvan Böke

Elvan Böke (Turquia, 1986) és una biòloga molecular i genetista turca. Des de febrer de 2017 és la investigadora principal del laboratori de Biologia de l’Oòcit i Dormició Cel·lular al Centre de Regulació Genòmica (CRG) de Barcelona.
Böke va estudiar biologia molecular i genètica a la Universitat Tècnica de l’Orient Mitjà a Ankara, on va graduar-se com a la primera del seu curs i va rebre el premi 10 Joves Turcs Èxitosos (TOYP) de l'any 2018 en Ciència i Desenvolupament Tècnic. Böke va fer el doctorat en divisió cel·lular a Manchester, a l’Institut de Recerca pel Càncer. Posteriorment va realitzar una estada Postdoctoral en biologia de sistemes a Harvard. Ha rebut una beca del Consell Europeu d'Investigació.
Böke centra la seva investigació en la biologia dels oòcits, els quals asseguren la continuïtat de les espècies proporcionant el genoma femení, la majoria dels nutrients i la maquinària de neteja que l'embrió necessita després de la fecundació. L’objectiu del seu grup de recerca és revelar els mecanismes que empren els oòcits per mantenir-se funcionals/viables, la qual cosa podria tenir aplicacions en la recerca sobre malalties neurodegeneratives, en la biologia cel·lular i ser clau en la fertilitat humana.
Va ser guardonada amb el premi Ciutat de Barcelona en Ciències de la Vida 2022 per la seva recerca en la biologia cel·lular dels oòcits i la fertilitat femenina.

## Vegeu també

* Eulàlia Martí Puig
* Fàtima Gebauer
* Susana de la Luna
* Verena Ruprecht

## Referències

* ↑ ««Estuve a punto de no conseguir un trabajo porque era 'demasiado bonita'»» (en castellà), 15-09-2018. [Consulta: 11 febrer 2021].
* ↑ https://www.lavanguardia.com/vida/20180923/451984843915/la-biologa-elvan-boke-lamenta-que-mayoria-mentores-cientificos-sean-hombres.html
* 1 2 «Elvan Böke - Personal Page». Arxivat de l'original el 2021-10-28. [Consulta: 11 febrer 2021].
* 1 2 3 «25 científiques que has de conèixer». [Consulta: 11 febrer 2021].
* ↑ «ODTÜ'de Diploma Töreni 29 Haziran'da» (en turc), 27-06-2008. [Consulta: 21 febrer 2021].
* ↑ «TOYP TÜRKİYE BİRİNCİLERİ | TOYP» (en turc). Arxivat de l'original el 2014-07-18. [Consulta: 21 febrer 2021].
* ↑ 324cat. «Carmen García-Comas, Pedro Cermeño, Marta Villegas i Elvan Böke, Premis Ciutat de Barcelona 2022 en Ciències», 29-01-2023. [Consulta: 13 febrer 2023].

## Enllaços externs

* Elvan Boke | LinkedIn
* Elvan Boke | Centre for Genomic Regulation Website
* Elvan Boke's research works
# Elven

Elven (en bretó An Elven) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament d'Ar Mor-Bihan. L'any 2006 tenia 4.803 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 2.747 | 2.862 | 2.928 | 3.003 | 3.312 | 3.559 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Marcel Le Boterff | Divers gauche |
# Els segadors (Bruegel)

Els Segadors és una pintura a l'oli sobre taula feta el 1565 per l'artista flamenc Pieter Brueghel el Vell. Mesura 118 cm d'alçada i 160,7 cm d'amplada i s'exposa al Metropolitan Museum of Art de Nova York. L'obra és signada "BRVEGEL [...] LXV".

## Història

L'obra forma part de la sèrie dels Mesos, completada amb només cinc taules i ja en possessió de Niclaes Jonghelinck d'Anvers. Un any després, en el 1566, va ser venuda a l'administració de la ciutat i en el 1594 va ser l'objecte d'un regal a Ernest d'Àustria. Els segadors en el 1809 va ser requisat per Napoleó Bonaparte i portat a París, així com altres obres que es trobaven al Palau Belvedere de Viena. L'obra va reaparèixer en el 1910 en la capital austríaca. Va ser adquirida pel francès Jean Doucet, el qual dos anys després de la va revendre al museu americà amb attribuzione a Jan Bruegel.
El tema de l'estiu va ser objecte també de dibuix el 1568 (Hamburger Kunsthalle), però les activitats humanes dominen respecte del paisatge.

## Descripció i estil

L'escena descriu el treball i el descans en un dia d'estiu, probablement a l'agost. En primer pla dos pagesos tallen les llargues espigues de blat amb dalles i un tercer a través del camp a través d'una bretxa, portant una gerra i en direcció a la dreta, però, on alguns agricultors estan descansant, menjant i bevent a l'ombra. Més enrere, a la dreta, algunes dones s'uneixen garbes i es reuneixen orelles tallades. La naturalesa estàtica de la meitat dreta de les figures estan en contrast amb les que es van quedar, envoltades pel color uniforme de les orelles, que amplifica els seus gestos. L'agricultor dormint preveu la col·locació d'un personatge del País de l'abundància.
El groc de la collita de blat domina gran part de l'escena, mentre que el fons té tons de verd i gris verdós, a més del cel blau clar. Es veu una petita església en el fullatge de la vegetació i, a més, un poble i un castell. Fins i tot el fons està poblat per figures, amb un carro que porta Fenc i altres petits agricultors que es dediquen a activitats recreatives. Al turó de la dreta, a l'altre costat de la frontera dels camps centrals, altres camps es perden en la distància. Al centre, llavors el punt de vista d'una conca s'esvaeix en el vapor de la calor de l'estiu.

## Altres quadres de la sèrie

D'aquesta mateixa sèrie sobre els mesos existeixen altres quatre pintures, totes elles de l'any 1565:
* Dia malenconiós o Dia ennuvolat (febrer-març), actualment en el Museu d'Història de l'Art de Viena
* La collita del fenc (juny-juliol), Palacio de Lobkowicz, al Castell de Praga
* El retorn del ramat (octubre-novembre), Museu d'Història de l'Art de Viena
* Els caçadors en la neu(desembre-gener), Museu d'Història de l'Art de Viena

## Bibliografia

* Allegretti. Brueghel. Milà: Skira, 2003. ISBN 00-0001-088-X.

## Referències

* ↑ «Pieter Bruegel the Elder: Els segadors (19.164)» (en anglès). Heilbrunn Timeline of Art History. Nova York: The Metropolitan Museum of Art, 2014. Arxivat de l'original el 2015-09-05.

## Enllaços externs

* Fitxa el web del museu (anglès)
# Elionor Dorotea d'Anhalt-Dessau

Elionor Dorotea d'Anhalt-Dessau (en alemany Eleonore Dorothea von Anhalt-Dessau) va néixer a Dessau (Alemanya) el 16 de febrer de 1602 i va morir a Weimar el 26 de desembre de 1664. Era una noble alemanya de la casa d'Ascània, filla del príncep Joan Jordi I (1567-1618) i de la comtessa palatina Dorotea de Wittelsbach (1581-1631).

## Matrimoni i fills

El 23 de maig de 1625 es va casar a Weimar amb Guillem de Saxònia-Weimar (1598-1662), fill del duc de Saxònia-Weimar Joan II (1570-1605) i de la princesa Dorotea Maria d'Anhalt (1574-1617). El matrimoni va tenir nou fills:
* Guillem, nascut i mort el 1626.
* Joan Ernest (1627-1683), casat amb Cristina Elisabet de Schleswig-Holstein-Sonderburg (1638-1679).
* Joan Guillem (1630-1639).
* Adolf Guillem (1632-1668), casat amb Elisabet de Brunsvic-Wolfenbüttel (1638-1687).
* Joan Jordi (1634-1686), casat amb Joana de Sayn-Wittgenstein (1626-1701).
* Guillemina Elionor (1636-1653).
* Bernat (1638-1678), casat amb Maria Carlota de La Trémoille (1632-1682).
* Frederic (1640-1656).
* Dorotea Maria (1641-1675), casada amb Maurici de Saxònia-Zeitz (1619-1681).

## Enllaços externs

* http://www.genealogy.euweb.cz/ascania/ascan6.html
* http://www.genealogy.euweb.cz/wettin/wettin4.html