OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Sant Salvador (Tarragona)

Sant Salvador és un barri de Tarragona, situat a uns 5 km al nord de la ciutat, estès a banda i banda de la carretera N-240. L'any 2021 tenia 7.143 habitants (5.093 a Sant Salvador i 2.050 a la urbanització Sant Ramon).

## Geografia
### Emplaçament

El barri de Sant Salvador està situat a la part nord del terme municipal de Tarragona, al límit amb els termes dels Pallaresos i Constantí, entre la riba del riu Francolí i el barranc d'en Garrot. El punt més alt del barri està situat a 106,9 metres, a la zona dels blocs de l'Avinguda Pallaresos, mentre que els punts més baixos, al voltant dels 43 metres, es troben al barranc d'en Garrot i als horts de la riba esquerra del Francolí.

## Història

Sant Salvador es va crear com a zona residencial el 1966, uns anys abans de l'establiment del polígon petroquímic del Morell i la Pobla de Mafumet. Després de l'impuls urbanístic inicial dels anys 70, en el que el Patronat municipal de l'habitatge va construir 1.500 pisos, el barri pràcticament no va créixer durant els anys 80. Però a la dècada següent Sant Salvador es va ampliar per la zona oest amb la construcció d'habitatges unifamiliars al voltant del passeig de Santa Isabel, i més tard per la zona est amb la construcció de la urbanització de Sant Ramon.

## Equipaments

Centre d'assistència primària (CAP), Farmàcia, Llar d'infants, Centre d'educació infantil i primària (CEIP), Secció d'Educació Secundària (IES Pont del Diable), Escola taller Sant Salvador, Centre Cívic.

## Societat
### Esports

Al barri de Sant Salvador hi ha diverses entitats esportives:
* Tarragona Handbol Club, fundat el 1988.
* Club de Tennis Sant Salvador
* UD Sant Salvador (futbol)
* Club de Tir Jordi Tarragó, fundat el 1982.

### Festes i tradicions

La festa major del barri se celebra el primer cap de setmana d'agost. A més a més, Sant Salvador viu molt intensament el Carnaval. Les diverses comparses del barri celebren una rua pel barri el dissabte de Carnaval pel matí i participen activament en les rues del Carnaval de Tarragona.

## Transport
### Transport públic

Dues línies d'autobús urbà municipal (la L-5 i la L-85) uneixen el barri amb el centre de Tarragona. També hi ha una línia de servei nocturn (la 71) que dona servei les nits del cap de setmana.

## Referències

* ↑ Escola Sant Salvador
* ↑ «Club de Tir Jordi Tarragó - Quiénes somos». [Consulta: 25 gener 2022].
* ↑ Empresa Municipal de Transports Públics de Tarragona SA
# Sant Salvador d'Alfés

Sant Salvador d'Alfés és una església d'Alfés (Segrià) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Capella d'una sola nau amb volta d'obra sense cap distintiu específic que està ubicada a l'extrem oriental del Tossal on es troba el poble.
Als murs laterals hi ha un arc de mig punt, rebaixat i adovellat, amb maons i una porta cega de pedra picada. Darrerament es va enderrocar la paret de l'absis i es va restaurar amb maons.

## Referències

* 1 2 «Sant Salvador d'Alfés». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 2 octubre 2018].

## Enllaços externs

* «Sant Salvador d'Alfés». Patrimoni arquitectònic. Consell Comarcal del Segrià.
# Selecció catalana de touch rugbi

«Selecció catalana de touch rugbi» té aquests significats:
# Santa Maria de Bernui

Santa Maria de Bernui és l'església romànica del poble de Bernui, en el terme municipal de Sort, a la comarca del Pallars Sobirà. Pertanyia a l'antic municipi d'Altron. Està lleugerament aturonada ran del poble, al seu costat nord. És una església sufragània de Sant Serni d'Altron, petita, d'una sola nau. És una església mitjanament gran, d'una sola nau, amb absis semicircular a llevant i campanar d'espadanya. Fou ampliada i modificada en èpoques posteriors al romànic. S'hi conserva la talla de fusta romànica de la Mare de Déu de Bernui. És una obra de Sort (Pallars Sobirà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Petita església situada en un pla, damunt mateix del poble de Bernui. Consta d'una única nau, amb una capçalera rectangular a l'est. En el mur del migdia, s'obre l'antiga porta romànica, constituïda per un senzill arc de mig punt que formaven petites dovelles tallades, disposades radialment i rematades per una motllura a mode d'arquivolta exterior. Modernament es tapià aquesta porta i s'obrí la que existeixen aquest moment als peus de la nau, afegint-se també a la fàbrica romànica unes dependències. Sobre l'antiga porta romànica, i en el mateix angle que forma la nau, s'aixeca una graciosa espadanya de dos ulls, Sota el mateix d'aquesta, s'obre una estreta finestra bocinada. Els murs són d'aparell petit, paral·lelepipèdic, de proporcions molt allargades i de mides molt homogènies.
En el seu interior, es conserva la imatge romànica de la Mare de Déu de Bernui

## Referències

* 1 2 «Santa Maria de Bernui». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 setembre 2017].

## Bibliografia

* Gavín, Josep M. Pallars Jussà. Barcelona: Arxiu Gavín, 1981 (Inventari d'esglésies, 8). ISBN 84-85180-25-9.
* Lloret, Teresa; Castilló, Arcadi. «Sort - Altron». A: El Pallars, la Ribagorça i la Llitera. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1984 (Gran geografia comarcal de Catalunya, 12). ISBN 84-85194-47-0.

## Enllaços externs

* Santa Maria de Bernui en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Seraiki (llengua)

La llengua saraiki o seraiki és una llengua indoiraniana parlada al Pakistan i a l'Índia.

## Distribució geogràfica

Segons l'edició 2013 de l'Ethnologue, la llengua seraiki és parlada per 20 milions de persones al Paquistan (pel 10,53% de la seva població), al Panjab meridional i al Sindh septentrional. També es parla a l'Andhra Pradesh, Gujarat, Madhya Pradesh, Maharashtra, Panjab, Rajasthan, Uttar Pradesh i a Delhi.

## Classificació

Segons l'estàndard ISO 639 la llengua seraiki és un membre de la macrollengua lahnda (codi ISO 639-2 i ISO 639-2 lah)

## Sistema d'escriptura

L'escriptura utilitzada és l'alfabet urdú, que a la vegada deriva de l'alfabet àrab. Hi ha 42 lletres de les quals 37 són urdú i 5 lletres pròpies del seraiki. Una manera per computar el seraiki és que també pot ser utilitzat per a altres idiomes com a dialecte estàndard del Panjabi i del Caixmir. L'escriptura Devanagari i Gurmukhi escrit d'esquerra a dreta l'usen les persones de religió Hindú i Sikh.

## Vegeu també

* Seraiki

## Referències

* ↑ «Abstract of speakers' strength of languages and mother tongues – 2001». [Consulta: 8 abril 2012].
* ↑ «Saraiki». Ethnologue.
* ↑ Estors Sastre, Laura «Les actituds lingüístiques segons l'origen dels aprenents de català com a llengua d'acollida». Treballs de Sociolingüística Catalana, 24, 2014, pàg. 157. DOI: 10.2436/20.2504.01.74 [Consulta: 29 juny 2015].
# Savoia

«Savoia» té aquests significats:
* Savoia (regió), regió europea i antic estat a l'angle nord-oest dels Alps que fou incorporada a França el 1860
* Savoia (departament), departament francès a la regió d'Alvèrnia-Roine-Alps
* Savoia ducal, antiga província del ducat de Savoia
* Alta Savoia, departament francès, part de la regió d'Alvèrnia-Roine-Alps amb capital a la ciutat d'Annecy
* Comtat de Savoia, estat integrant del Sacre Imperi que existí entre els anys 1003 i el 1416, quan fou ascendit a Ducat
* Dinastia Savoia o Casa de Savoia, dinastia que tradicionalment tenia els seus dominis a Savoia
* Ducat de Savoia, estat integrant del Sacre Imperi a la part septentrional de la península Itàlica i en zones de l'actual França, entre 1416 i 1714 regit per la Dinastia Savoia
* Estats de Savoia, possessions dels comtes i ducs de Savoia des de començaments de l'Edat Mitjana fins a la unificació italiana el 1861
* Orde Militar de Savoia, orde militar creat per Víctor Manuel I de Sardenya el 1815, atorgat per recompensar els serveis distingits en guerra, tant a nivell individual com d'unitat de les Forces Armades
# Serralada d'Amambai

La serralada d'Amambai és un massís o altiplà situat al nord-est de Paraguai i a l'oest del Brasil específicament en l'estat de Mato Grosso do Sul. Aquesta serralada serveix com a límit convencional de tots dos països. Sobre l'altiplà es troben les ciutats paraguaianes de Pedro Juan Caballero, Capità Bado, i Ype jhú; també les ciutats brasileres com Amambai, Ponta Porá, Coronel Sapucaia, i altres. Aquest planalto forma part del gran Altiplà Brasiler, i s'estén des del nord de l'estat de Mato Grosso del Sud fins a la convergència de les serralades de Caaguazú i Mbaracayú.

## Referències

Traducció de l'article en castellà.
# Scorpaena sumptuosa

Scorpaena sumptuosa és una espècie de peix pertanyent a la família dels escorpènids.

## Descripció

* Fa 40 cm de llargària màxima.

## Hàbitat

És un peix marí, associat als esculls de corall i de clima subtropical (25°S-35°S).

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Índic oriental: és un endemisme del sud-oest d'Austràlia.

## Costums

És bentònic.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Linnaeus, C., 1758. Tomus I. Systema naturae per regna tria naturae, secundum classes, ordines, genera, species, cum characteribus, differentiis, synonymis, locis. Editio decima, reformata. Holmiae. (Laurentii Salvii): (1-4), 1-824.
* ↑ Castelnau, F. L., 1875. Researches on the fishes of Australia. Philadelphia Centennial Expedition of 1876. Intercolonial Exhibition Essays, 1875-6. Research. Fish. Australia Núm. 2: 1-52.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 «Scorpaena sumptuosa» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Gomon, M.F., C.J.M. Glover i R.H. Kuiter (eds.), 1994. The fishes of Australia's south coast. State Print, Adelaida. 992 p.
* ↑ Paxton, J.R., D.F. Hoese, G.R. Allen i J.E. Hanley, 1989. Pisces. Petromyzontidae to Carangidae. Zoological Catalogue of Australia, Vol. 7. Australian Government Publishing Service, Canberra, 665 p.
* ↑ Hoese, D.F., D.J. Bray, J.R. Paxton i G.R. Allen, 2006. Fishes. A Beasley, O.L. i A. Wells (eds.) Zoological Catalogue of Australia. Volum 35. ABRS & CSIRO Publishing: Australia Part 1, pp. xxiv 1-670; Part 2, pp. xxi 671-1472; Part 3, pp. xxi 1473-2178.

## Bibliografia

* Anònim, 2002. Base de dades de la col·lecció de peixos del American Museum of Natural History. American Museum of Natural History, Central Park West, NY 10024-5192, Estats Units.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Setge de Pals

El setge de Pals de 935 fou una de les batalles de la Ràtzia de 935 de l'Emirat de Còrdova contra el Regne franc.

## Antecedents

Abd al-Rahman III es proclamà califa l'any 929, va trencar tots el lligams amb el califat de Bagdad, i va iniciar les lluites contra els sobirans cristians el 929, que en morir el rei franc Carles III de França no reconegueren els reis Robert I i Raül I.
El mes de juny 935 un estol musulmà comandat per Abd al-Màlik ibn Said ibn Abi Hamama compost per quaranta naus, vint d'elles brulots carregats de nafta i enginys bèl·lics marítims, i vint que transportaven mil homes de l'exèrcit regular i dos mil mariners per atacar el regne franc va sortir d'al-Mariyya.
El comandant es dirigí primerament a Mallorca, on va romandre per completar la seva inspecció, i l'1 de juliol, salpà en direcció a l'Empordà

## El setge

L'estol arribà a Pals el 5 de juliol, que fou assetjat. Els defensors sortiren de la fortalesa el 6 de juliol per combatre i els musulmans s'hi enfrontaren, lluitant des de la matinada fins a la tarda. Els francs foren vençuts i tres-cents dels seus homes foren morts.

## Conseqüències

L'estol es dirigí llavors cap Empúries, on els francs disposaven de port i drassana, que fou assetjada per terra i mar, cremant les naus del port i els ravals de la ciutat, matant tothom que hi trobaren, uns quatre-cents homes. Els habitants dels voltants i les guarnicions dels castells que eren a prop, en assabentar-se de l'atac, entraren a la ciutat per defensar-la.
El 8 de juliol quinze naus lleugeres i reforçades foren enviades a Torroella de Montgrí pujant pel Ter, atacant els voltants, mentre que la resta de l'estol les seguí l'endemà. En retornar a la desembocadura del riu, es van enfrontar amb els francs, comandats per Paulo, Poc més tard, ja de retorn cap al sud, van combatre novament amb els francs comandats per Bellido, i van derrotar l'estol de Barcelona el 15 de juliol. En la seva navegació cap al sud eren seguits per l'exèrcit franc, al que novament van derrotar un cop a la costa el 23 d'agost, i finalment l'estol es dirigí a Turtusha.
Després de la destrucció del poder naval dels comtats catalans i malmeses les drassanes d'Empúries i la derrota de Sunyer I a mans d'Ahmad ibn Muhammad ibn Iliàs en l'atac marítim a les terres de l'Ebre, el 936 els comtes catalans reconegueren Lluís IV de França com el seu sobirà.

## Bibliografia

* Ibn Hayyan, Al-Muktabis fi Tarikh al-Andalus, Vol. V

## Referències

* ↑ (àrab) Ibn Hayyan, Al-Muktabis fi Tarikh al-Andalus, Vol. V
* ↑ Pere Balanyà i Abadia, Les destruccions de l'Empúries medieval i la capitalitat comtal
* ↑ (castellà) Dolors Bramón i Rosa Lluch Bramon, De nuevo sobre unos topónimos catalanes escritos por Ibn Hayydn Arxivat 2018-08-11 a Wayback Machine.
* ↑ Vilalta Serra, Enric. A la marca extrema, en terra de solitud:. L'Abadia de Montserrat, 2010, p. 66. ISBN 8498833469.
* ↑ Hernàndez Cardona, Francesc Xavier. Història militar de Catalunya, vol. I, dels íbers als carolingis. Rafael Dalmau Editor, 2001, p.160. ISBN 84-232-0639-4.
# Setla

Setla és el nom dels següents llocs:

## Geografia

* Setla dels Llocs, antic municipi ara seu del municipi de Els Poblets a la comarca de Marina Alta.
* Setla de Nunyes, pedania que pertany a Muro, a la comarca del Comtat.
# Sergi Álamo Bautista

Sergi Álamo Bautista (Girona, 27 d'agost de 1998) és un futbolista català que juga al Girona Futbol Club.
Va iniciar la seva trajectòria futbolística al planter del Girona FC, en 2016 forma part del primer equip després de fer una temporada molt bona als Divisió d'Honor Juvenil d'Espanya i guanyar-se un lloc en la pre-temporada amb el primer equip realitzada en Manchester jugant dos partits, el segon d'ells com a titular contra el Manchester City EDS i el Blackburn Rovers. debutant davant del públic gironí a la 40a edició del Trofeu Costa Brava contra l'Olympique de Marsella

## Trajectòria

| Club | Divisió | Any |
| Girona FC | 2a Divisió A | 2016 - Actualitat |

## Referències

* ↑ «Primer contracte per al juvenil Sergi Álamo», 13-05-2016.
* ↑ «Sergi Álamo, un Juvenil que quiere convencer a Machín» (en castellà). As, 28-07-2016.

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador a Fifaindex
# Serra de Llats

La Serra de Llats, també anomenada, en alguns mapes, Serreta de Casesnoves, és una serra situada en el terme municipal de la Vall de Boí, a la comarca de l'Alta Ribagorça, i dins de la zona perifèrica del Parc Nacional d'Aigüestortes i Estany de Sant Maurici.
El seu nom prové del llatí: «de latus, -eris, lateral, per la situació geogràfica».
L'extrem occidental es troba per damunt de la Portella Negra, al seu SE, i s'estén direcció est-sud-est, cap al Tuc de la Comamarja (2.562,1 m); sent aquest pic l'enllaç amb la Serra de Casesnoves. Separa la Vall de Sant Nicolau al nord, de la Vall de Sant Martí al sud. Als peus del seu vessant meridional es troben el poble de Taüll i el Pla de l'Ermita. La seva alçada fluctua entre uns 2.175 en el seu extrem occidental i els 2.562,1 metres de l'extrem oriental.

## Referències

* ↑ «Toponímia de la Vall de Boí». Arxivat de l'original el 2010-03-17. [Consulta: 22 abril 2011].
* 1 2 ICC - Institut Cartogràfic de Catalunya. Tuc de la Comamarja. [Consulta: 05/03/2012]
* ↑ ICC - Institut Cartogràfic de Catalunya. Serra de Llats (oest). [Consulta: 05/03/2012]

## Bibliografia

* Editorial Alpina. Vall de Boí [mapa], Primera edició, 1:25.000, L. Cartografia de Servicio Geográfico del Ejército. (febrer 2001)
* Editorial Alpina. Carros de Foc [mapa], 1:25.000, L. Cartografia de Servicio Geográfico del Ejército. (2007)
* Institut Cartogràfic de Catalunya. Parc Nacional d'Aigües Tortes i Estany de Sant Maurici [mapa], Segona edició, 1:25.000. (abril 1998)
# Siphonops

Siphonops és un gènere d'amfibis gimnofions de la família Caeciliidae que conté les següents espècies.

## Taxonomia

* Siphonops annulatus (Mikan, 1820)
* Siphonops hardyi Boulenger, 1888
* Siphonops insulanus Ihering, 1911
* Siphonops leucoderus Taylor, 1968
* Siphonops paulensis Boettger, 1892
# Siphonops annulatus

Siphonops annulatus és una espècie d'amfibi gimnofió de la família Caeciliidae. Va ser descrit el 1822 com a Caecilia annulata per Johann Christian Mikan.
És una espècie subterrània i es pot trobar en sòls humits en ambients boscosos i oberts. També es troba en jardins rurals, plantacions i altres hàbitats antropogènics. És ovípar amb ous terrestres i desenvolupament directe, i no depèn de l'aigua per a la reproducció.

## Distribució

Té una distribució molt ample des de l'est dels Andes en tres àrees àmpliament separades : l'oest de l'Amazònia (nord de Colòmbia i l'oest de Veneçuela, al sud a través de l'Equador, el Perú i l'oest del Brasil fins al nord de Bolívia; el nord Guaiana Francesa i l'est de Pará, Brasil; l'est del Brasil des del sud-est de Bahia passant per Minas Gerais, Espirito Santo i Rio de Janeiro, Sao Paulo i Santa Catarina, amb un registre a Misiones, Argentina; presumiblement es troba a l'Uruguai adjacent i Paraguai.

## Referències

* ↑ Mikan, Johann Christian; Sandler, Wilhelm; Knapp, Johann; Miken, Johann Christian; Strauss, Antonii. «Caecilia annulata». A: Delectus florae et faunae Brasiliensis : jussu et auspiciis Francisci I, Austriae imperatoris investigatae (en llatí). Vindobonae [Viena]: Sumptubus auctoris, 1820, p. 44-45.
* ↑ SSC Amphibian Specialist Group «Ringed Caecilian Siphonops annulatus» (en anglès). Llista Vermella de la UICN, 2014. DOI: 10.2305/IUCN.UK.2014-1.RLTS.T59593A43784684.en.
* ↑ Frost, Darrel R. «Siphonops annulatus (Mikan, 1822)» (en anglès). Amphibian Species of the World, 2022. DOI: 10.5531/db.vz.0001.
# Sideromelana

Sideromelana és el vidre volcànic de composició basàltica. En làmina prima sol tenir aspecte homogeni, de color clar, isotròpic i de superfície suau. La sideromelana pot alterar-se transformant-se en palagonita, incorporant en el procés aigua.

## Referències

* 1 2 3 Nicole A. Stroncik y Hans-Ulrich Schmincke. 2002. Palagonite – a review. Int J Earth Sci (Geol Rundsch) (2002) 91:680–697.
# Simelungun i Karolanden

Simelungun i Karolanden (oficialment Simeloengoen en de Karolanden) fou una entitat administrativa generalment assenyalada com a regència (afdeeling) de la residència de la Costa Oriental, a Sumatra, Índies Orientals Holandeses. Estava formada per dues subregències (onderafdeeling) cadascuna amb diversos estats, que fins al 1917 eren:
* Karôlanden
** Territori del sibajak de Koetaboeloeh
** Territori del sibajak de Sarinembah
** Territori del sibajak de Lingga
** Territori del sibajak de Soeka
** Territori del sibajak de Baroedjahe
* Simeloengoen (Simelungun)
** Comarca de Silima Koeta o Si Lama Kota
** Comarca de Poerba o Purba
** Comarca de Dolok (Dolok/Slau o Tuan Dolok Peribuan), amb 112 km²
** Comarca de Raja o Raya
** Comarca de Panei (Panai)
** Comarca de Siantar o Si Antar
** Comarca de Tanahjawa (després Suka i Tanah Jawa)
Després del 1917 hi foren agregats altres estats:

## Referències

* A. Flicher, Les Etats princiers des Indes néerlandaises, Dreux 2009
# Sofró

Sofró (en llatí Sophron, en grec antic Σώφρων) fou un escriptor de Siracusa, fill d'Agatocles i Damnasil·lis, el principal escriptor i en cert sentit l'inventor de les composicions conegudes com a Mims (μῖμος).
Suides, i altres autors antics, diuen que va escriure μίμους ἀνδρείους "mims d'homes" i μίμους γυναικείους "mims de dones" en el dialecte dòric. Els títols d'algunes de les obres eren Ἄγγελος "El missatger", Θυννοθήρας "El pescador de tonyines", Γέροντες ἁλιεῖς "Els vells pescadors", i Ἀκεστρίαι "Les llevadores", Nυμφοπόνος "La criada de l'esposa", Πενθερά "La sogra", Ἰσθμιάζουσαι "Les dones a les festes de l'Istme". Se suposa que les composicions de Sofró van ser escrites en una prosa rítmica i eren delineacions enginyoses de caràcter ordinari, plenes de llenguatge vulgar i indirectes. Suides considera, a més, que poden haver-se representat en l'àmbit privat, com el matrimoni de Dionís i Ariadna al final del Simposi de Xenofont.
Suides també diu que va viure en temps de Xerxes i Eurípides i com que se sap que Xenarc, el seu fill, va viure a la cort de Dionís I el Vell durant la guerra de Rhègion (399 aC - 387 aC) es pot considerar que Sofró vivia després del 460 aC i va florir a la segona meitat del segle V aC.
La seva comèdia destacava per la definició dels caràcters més que d'incidents concrets, i estava escrita en prosa segons expressament assenyala Suides, i utilitzava el dialecte dòric amb peculiaritats sicilianes. Es diu que va imitar a Epicarm, però realment no n'hi ha cap prova. En canvi si que se sap que Teòcrit de Siracusa el va imitar. Plató va mostrar la seva admiració per Sofró en diverses ocasions, i Suides diu que portava les obres de Sofró a tot arreu, i les posava fins i tot sota el coixí.
Resten alguns fragments de la seva obra i Fabricius relaciona els títols a la seva Bibliotheca Graeca, vol. II, pàgines 493 a 495.

## Referències

* 1 2 Adam, James. The Republic of Plato, p. 5.451C. ISBN 9780511697920.
* ↑ Sophron of Syracuse a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 875
# Standard Liège (femení)

El Standard Fémina de Lieja és la secció femenina del Standard de Lieja, un club de futbol de Lieja. Joga a la Superlliga de Bèlgica, i és el equip més llaureat del campionat.

## Plantilla 2016-17

| Porteres | Defenses | Centrecampistes | Davanteres |
| Lisa Lichtfus Kenza Vrithof Madison Waegenaire 0 0 0 0 0 0 | Ellen Charnier Imke Courtois Charlotte Cranshoff Sloane Georges Marie-Eve Linotte Maurane Marinucci Gwyneth Vanaenrode 0 0 | Morgane Aelen Yuna Appermont Julie Biesmans Valentine Hannecart Ellen Nelissen Zoë van Eynden 0 0 0 | Marie Bougard Sonia Fernandez Laura Gorniak Sanne Schoenmakers Davinia Vanmechelen Jasmine verbruggen Sarah Wijnants Caroliena Wolters Aline Zeler |

## Palmarès

* 1 Lliga de Bèlgica i els Països Baixos
** 14/15
* 2 Supercopes de Bèlgica i els Països Baixos
** 10/11 - 11/12
* 19 Lligues de Bèlgica
** 73/74 - 75/76 - 76/77 - 77/78 - 81/82 - 83/84 - 84/85 - 85/86 - 89/90 - 90/91 - 91/92 - 93/94 - 08/09 - 10/11 - 11/12 - 12/13 - 13/14 - 14/15 - 15/16
* 7 Copes de Bèlgica
** 75/76 - 85/86 - 88/89 - 89/90 - 94/95 - 05/06 - 11/12 - 13/14
* 5 Supercopes de Bèlgica
** 83/84 - 85/86 - 88/89 - 93/94 - 08/09
Trajectòria a la Lliga de Campions de la UEFA :
| Edició | Fase previa ¹ | Setzens de final |
| 09/10 | | Montpellier HSC |
| 11/12 | | Brøndby IF |
| 12/13 | | Turbine Potsdam |
| 13/14 | | Glasgow City |
| 14/15 | Atlético Ouriense |
| 15/16 | | 1.FFC Frankfurt |
| 16/17 | FK Minsk |
* ¹ Fase de grups. Equip classificat pillor possicionat en cas d'eliminació o equip eliminat millor possicionat en cas de classificació.

## Referències

* ↑ RSSSF
# Sphaenorhynchus surdus

Sphaenorhynchus surdus és una espècie de granota endèmica del Brasil.

## Referències

* Fordham et al (2006). Sphaenorhynchus surdus. Llista Vermella de la UICN, Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2006. Consultat el 3 gener 2008 (en anglès). (anglès)