OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ievsei Agron

Ievsei Borissovitx Agron (en rus : Евсей Борисович Агрон) va ser un destacat cap del crim organitzat rus a la ciutat de Nova York duant els anys 70 i els anys 80. D'origen jueu, va néixer a Leningrad el 1932, i després de passar més de deu anys en presons russes, va poder entrar als Estats Units el 1975.Va liderar una organització criminal que dirigia des de barri de Brighton Beach, al sud de Brooklyn, on s'hi havia establert una important comunitat russa. Aquests russos eren les principals víctimes de les extorsions del grup d'Agron, que els oferia "protecció" per als seus negocis. Agron també va enriquir-se mitjançant el frau fiscal, a través d'una trama benzineres que comercialitzaven gasoil, tot i que aquest es declarava per a un ús de calefacció domèstica. Va se assassinat el 1985 quan sortia de casa seva, al Brooklyn. Alguns dels membres més coneguts de l'organització d'Agron van ser el pistoler Boris Nayfeld o Marat Balagula,considerat el seu successor.

## Referències

* ↑ Finckenauer, James O.; Waring, Elin J.. Russian Mafia in America: Immigration, Culture, and Crime (en anglès). UPNE, p. 75-80. ISBN 9781555533748 [Consulta: 13 abril 2020].
* ↑ Brian, J. Robb. A Brief History of Gangsters (en anglès). Hachette UK, 2014. ISBN 9781472110688 [Consulta: 13 abril 2020].
* ↑ Kozlovsky, Vladimir. «В Бруклине арестован криминальный лидер Борис Найфельд» (en rus). BBC, 16-01-2016. [Consulta: 13 abril 2020].
* ↑ Kozlovsky, Vladimir. «"Крестный отец" русской мафии в Бруклине - кем был Марат Балагула» (en rus). BBC, 24-12-2019. [Consulta: 13 abril 2020].
# Illa MacKlintok

McClintock (en rus: Остров Мак-Клинтока; Ostrov Mak-Klintoka) és una illa deshabitada que es troba a la Terra de Francesc Josep, Rússia.

## Geografia

La seva forma és quadrada, amb una longitud màxima de 33 km i una superfície de 612 km². Està recoberta de gel i el seu punt més alt és a 521 msnm. A l'est, molt propera, hi ha l'illa de Hall, mentre l'illa Alger es troba al nord i l'illa Brady a l'oest.

## Història

L'illa va ser descoberta per l'expedició austrohongaresa al Pol Nord el març de 1874. Va rebre el nom de l'explorador irlandès Francis Leopold McClintock. Durant el seu tercer viatge en trineu, Julius Payer va pujar al cap Brünn des d'on va intentar inspeccionar la costa sud de la Terra de Zichy i va estimar que l'extensió cap a l'oest de la Terra de Francesc Josep arribava com a mínim fins als 50° E.
L'Expedició Polar Baldwin-Ziegler va ser la següent a trepitjar l'illa l'1 de setembre de 1901, al cap Dillon. Aquest també va ser el lloc on Johan Kjeldsen va trobar els primers membres de l'expedició polar Ziegler atrapats a bord del Terra Nova el 30 de juliol de 1905.

## Referències

* ↑ Циглер. Topographical Map U-40-XXXI,XXXII,XXXIII [mapa], 1 : 200 000. (1965) [Consulta: 2 febrer 2021].
* ↑ Циглер. Topographical Map U-40-XXXIV,XXXV,XXXVI [mapa], 1 : 200 000. (1965) [Consulta: 2 febrer 2021].
* ↑ Payer, Julius. Die österreichisch-ungarische Nordpol-Expedition in den Jahren 1872–1874. Vienna: Hölder, 1876. p. 299.
* ↑ Schimanski, Johan; Spring, Ulrike. Passagiere des Eises: Polarhelden und arktische Diskurse 1874. Vienna: Böhlau, 2015. ISBN 9783205796060. p. 446.
* ↑ Payer, Julius. Die österreichisch-ungarische Nordpol-Expedition in den Jahren 1872–1874. Vienna: Hölder, 1876. p. 370.
* ↑ Capelotti, Peter Joseph. The greatest show in the Arctic: the American exploration of Franz Josef Land, 1898-1905. University of Oklahoma Press, 2016, p. 260, 521. ISBN 978-0-8061-5222-6.
# IP

IP té els següents significats:
* Internet Protocol, protocol no orientat a connexió usat tant per l'origen com per la destinació de la comunicació de dades
** IPv4
** IPv5, protocol experimental definit el 1979.
** IPv6, estàndard de nivell de xarxa que s'encarrega de dirigir i encaminar els paquets commutats, dissenyat per a substituir IPv4 a Internet
* Adreça IP, número que identifica inequívocament i de forma única un dispositiu lògic connectat a la xarxa
* IP, acrònim d'iniciativa popular, vegeu iniciativa legislativa popular
* Telefonia IP
* Italiana Petroli, empresa
# Idiòpids

Els idiòpids (Idiopidae) són una família d'aranyes migalomorfes. Fou descrita per primera vegada per Eugène Simon l'any 1889. Va ser elevada al rang de família per R.J. Raven el 1985.
Són aranyes amb un cos gran que sovint s'assemblen força als terafòsids. Els mascles tenen un esperó a les seves cames, que mostren si són provocats. Construeixen caus, i algunes espècies tanquen els forats d'entrada amb una tapa. També són anomenades, en anglès, armored trapdoor spiders (en català, aranyes de trampa blindada).

## Sistemàtica
### Gèneres

El novembre de 2018, segons el World Spider Catalog, la família dels idiòpids tenia reconeguts els següents 22 gèneres:
* Arbanitis L. Koch, 1874
* Blakistonia Hogg, 1902
* Bungulla Rix, Main, Raven & Harvey, 2017
* Cantuaria Hogg, 1902
* Cataxia Rainbow, 1914
* Ctenolophus Purcell, 1904
* Eucanippe Rix, Main, Raven & Harvey, 2017
* Eucyrtops Pocock, 1897
* Euoplos Rainbow, 1914
* Gaius Rainbow, 1914
* Galeosoma Purcell, 1903
* Genysa Simon, 1889
* Gorgyrella Purcell, 1902
* Heligmomerus Simon, 1892
* Hiboka Fage, 1922
* Idiops Perty, 1833
* Idiosoma Ausserer, 1871
* Neocteniza Pocock, 1895
* Prothemenops Schwendinger, 1991
* Scalidognathus Karsch, 1892
* Segregara Tucker, 1917
* Titanidiops Simon, 1903

### Antiga superfamília Idiopoidea

Els idiòpids (Idiopidae) són l'única família representant de la superfamília dels idiopoïdeus (Idiopoidea). Les aranyes, tradicionalment, foren classificades en famílies que van ser agrupades en superfamílies. Quan es van aplicar anàlisis més rigorosos, com la cladística, es va fer evident que la major part de les principals agrupacions utilitzades durant el segle XX no eren compatibles amb les noves dades. Actualment, els llistats d'aranyes, com ara el World Spider Catalog, ja ignoren la classificació per sobre del nivell familiar.

## Referències

* 1 2 (anglès) Referència World Spider Catalog : Idiopidae +base de dades . Accés el 12 de gener de 2019
* ↑ Simon, E. (1889m). Arachnides. A: Voyage de M. E. Simon au Venezuela (décembre 1887-avril 1888). 4e Mémoire. Annales de la Société Entomologique de France 6 9, 169-220.
* ↑ Raven, R.J. 1985. The spider Infraorder Mygalomorphae (Araneae): cladistics and systematics. Bulletin of the American Museum of Natural History 182: 1-180.
* ↑ American Arachnological Society Committee on Common Names of Arachnids (2003). Common Names of Arachnids (Fifth ed.).
* ↑ «Family Idiopidae Simon, 1889 (genus list)». World Spider Catalog. [Consulta: 12 novembre 2018].
* ↑ Coddington, 2005, p. 24.
* ↑ World Spider Catalog, 2018.

### Bibliografia

* Coddington, Jonathan A. Spiders of North America: an identification manual. American Arachnological Society, 2005, p. 18–24 [Consulta: 24 setembre 2015]. «Phylogeny and classification of spiders»
* World Spider Catalog. «World Spider Catalog version 19.0». Natural History Museum Bern, 2018. [Consulta: 11 juliol 2018].

## Enllaços externs

* (anglès) Guia de les famílies d'aranyes Arxivat 2006-07-07 a Wayback Machine.
* (anglès) Fotos de diverses espècies Arxivat 2005-03-16 a Wayback Machine.

## Vegeu també

* Llista d'espècies d'idiòpids
* Classificació de les aranyes
# Islay

Islay és l'illa més austral de les Hèbrides Interiors, a Escòcia. És coneguda com la reina de les Hèbrides. Els natius d'Islay s'anomenen Ìleach (Ìlich en plurarl). La capital de l'illa és Bowmore, famosa per la destil·leria i l'Església de Kilarrow Parish. El segon municipi més conegut és el poble de Port Ellen.
Islay és la cinquena illa més gran d'Escòcia i la sisena més gran de les que envolten Gran Bretanya (excloent Irlanda). Té més de 3.000 habitants i una àrea total de 600 quilòmetres quadrats. La indústria principal es basa en la destil·lació de whisky i el turisme relacionat amb aquest i també amb l'observació d'aus.
L'illa és l'hàbitat de moltes espècies d'aus i és un popular punt de reunió durant tot l'any per a l'observació d'aquests. Cal destacar que al febrer es poden veure grans colònies d'oques de galta blanca. Entre les aus que habiten l'illa hi ha la gralla de bec vermell, el corb marí, l'arpella pàl·lida i la garsa de mar, entre d'altres. Una part de l'illa, Loch Guinart està classificada com a reserva natural propietat de la RSPB. És un important lloc d'hivernada de l'oca de galta blanca.
El clima a Islay sol ser més agradable que en la resta de les terres escoceses, degut al corrent del Golf. És sovint considerada l'illa escocesa més bonica.

## Vegeu també

* Hèbrides Interiors

## Referències

* ↑ «Isle of Islay (Scotland) a Ciao!». Arxivat de l'original el 2010-08-23. [Consulta: 15 març 2010].
# Izumi (Osaka)

Izumi (和泉市, Izumi-shi) és una ciutat i municipi de la prefectura d'Osaka, a la regió de Kansai, Japó.

## Geografia

La ciutat d'Izumi es troba al sud de la prefectura d'Osaka, en la regió de Senboku. Izumi limita amb els municipis de Sakai, Izumiōtsu, Tadaoka i Takaishi al nord, amb Kawachinagano i la prefectura de Wakayama al sud i amb Kishiwada a l'oest. El centre urbà d'Izumi i la zona més poblada es troba a l'àrea costanera del terme municipal.

## Història

Fins a l'era Meiji, l'àrea on actualment es troba el municipi d'Izumi va formar part de la província d'Izumi. De fet, la capital d'aquesta província es trobava a l'antiga ciutat de Fûchû, actualment al centre històric d'Izumi i és per això que el municipi porta el nom de l'antiga província. L'actual ciutat d'Izumi va ser fundada l'1 de setembre de 1956.

## Transport

* Companyia de Ferrocarrils del Japó Occidental (JR West)
** Estació de Kita Shinoda
** Estació de Shinodayama
** Estació d'Izumi-Fuchū
* Ferrocarril Ràpid de Senboku
** Estació d'Izumi-Chūō

## Agermanaments

* Bloomington, Minnesota, EUA. (1993)
* Nantong, província de Jiangsu, RPX (1993)

## Referències

* ↑ https://www.city.osaka-izumi.lg.jp/
* ↑ http://www.pref.osaka.lg.jp/koho/links/city.html
# Izumi-Ōtsu

Izumiōtsu (泉大津市, Izumiōtsu-shi) és una ciutat i municipi de la prefectura d'Osaka, a la regió de Kansai, Japó. El nom del municipi fa referència a l'antiga província d'Izumi i traduït al català voldria dir "el gran port d'Izumi".

## Geografia

El municipi d'Izumiôtsu està situat al sud-oest de la prefectura i està adscrit pel govern prefectural a la regió de Senboku o Izumi nord, en record de l'antiga província a la qual pertanyia l'àrea. Part d'Izumiôtsu forma una conurbació de límits no identificables amb la ciutat de Sakai, trobant-se a l'àrea d'influència d'aquesta. El terme municipal d'Izumiôtsu limita amb el de Takaishi al nord i Tadaoka i Izumi al sud. Al nord-oest Izumiôtsu limita amb la badia d'Osaka, a la mar de Seto.

## Història

Fins a l'era Meiji l'àrea on actualment es troba la ciutat d'Izumiôtsu formava part de l'antiga i ja desapareguda província d'Izumi. El municipi actual fou fundat l'1 d'abril de 1942. Des del període Nara la zona ja era un important port, però al període Tokugawa Izumiôtsu a més, es va convertir en un important centre de producció de cotó, produint els futons fins als nostres dies.

## Transport
### Ferrocarril

* Ferrocarril Elèctric Nankai
** Estació d'Izumiōtsu
** Estació de Kita-Sukematsu
** Estació de Matsunohama

### Carretera

* Nacional 26

## Agermanaments

* Geelong, estat de Victòria, Austràlia.

## Referències

* 1 2 «Izumiōtsu | Japan» (en anglès). [Consulta: 12 juny 2020].
* ↑ «大阪府内の市町村» (en japonès). [Consulta: 12 juny 2020].
* ↑ «Distancia de Izumiōtsu a Osaka - Japón». [Consulta: 12 juny 2020].
# Iti

«Iti» té aquests significats:
* Iti, faraó a l'antic Egipte
* Iti, compositora a l'antic egipte
# Itibar Khan

Itibar Khan (vers 1640-1623) fou un governador i noble d'alt rang sota Jahangir. Era un eunuc al servei d'un noble d'alt rang a la cort d'Akbar el Gran i a la seva mort va entrar al servei de l'emperador que al néixer el príncep Selim el 1569 el va nomenar administrador (nazir) de la casa del príncep (que fou el futur Jahangir). Quan el seu senyor va pujar al tron li va donar el districte de Gwalior en jagir (1617) i va ascendir per dues vegades en el seu rang; el 1622 fou nomenat governador d'Agra, la capital, rebent al mateix temps el títol de Mumtaz Khan. Va servir molts anys lleialment Jahangir i va morir amb més de 80 anys el 1623/1624.

## Bibliografia

* Tuzuk-i djahangiri, traduïda a l'anglès per Rogers i Beveridge, Londres 1914.
# Itikad Khan

Muhammad Murad, conegut com a Itikad Khan, fou un mogol d'origen caixmirí. Va servir sota l'emperador Bahadur Shah I (1707-1712) amb rang de mansab de 1000 i títol de Walakat Khan. Quan Farrukhsiyar, al pujar al tron, el va posar a la llista de persones a executar però per intercessió dels germans Sayyids no sols es va salvar sinó que va rebre càrrecs importants i el títol de Murad Khan; va espirar a la noblesa dirigent i es va guanyar la confiança de l'emperador que el va ascendir en el seu rang i li va donar el títol de Rukn al-Dawla Khan Bahadur Farrukhshahi. Va participar en la conspiració per derrocar a Farrukhsiyar i va ocasionar un conflicte d'aquest amb els germans Sayyids que finalment van cegar i assassinar l'emperador (1719). Després d'això, els seus béns foren confiscats i fou destituït i empresonat; al cap d'un temps fou alliberat i els seus béns restituïts i va recuperar el seu rang. Va morir en data desconeguda en temps de Muhammad Shah de Delhi (1719-1748).

## Bibliografia

* M. Elphistone, The History of India, Allahabad, 1966
# Flasher

Flasher és una població dels Estats Units a l'estat de Dakota del Nord. Segons el cens del 2000 tenia 285 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Flasher tenia 285 habitants, 130 habitatges, i 72 famílies. La densitat de població era de 157,2 hab./km².
Dels 130 habitatges en un 26,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 47,7% hi vivien parelles casades, en un 3,8% dones solteres, i en un 44,6% no eren unitats familiars. En el 40% dels habitatges hi vivien persones soles el 26,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,19 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,94.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,9% tenia menys de 18 anys, un 5,3% entre 18 i 24, un 19,3% entre 25 i 44, un 20,4% de 45 a 60 i un 30,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 46 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 92,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 20.313 dòlars i la renda mediana per família de 40.556 dòlars. Els homes tenien una renda mediana de 24.167 dòlars mentre que les dones 28.750 dòlars. La renda per capita de la població era de 13.970 dòlars. Entorn del 9,7% de les famílies i el 16,4% de la població estaven per sota del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Flasher». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Flasher». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 9 agost 2010].
# Laurie Scott

Lawrence "Laurie" Scott (23 d'abril de 1917 - 18 de juliol de 1999) fou un futbolista anglès de la dècada de 1940.
Fou internacional amb la selecció d'Anglaterra amb la qual participà en la Copa del Món de futbol de 1950. Començà al Bradford City, passant més tard a l'Arsenal FC, on jugà la major part de la seva carrera, i al Crystal Palace FC.

## Palmarès

Arsenal FC
* First Division: 1947-48
* FA Cup: 1950

## Referències

* ↑ Harris, Jeff. Arsenal Who's Who. Independent UK Sports, 1995. ISBN 1-899429-03-4.
* ↑ Independent newspaper obituary
# Lazzaro Vasari

Lazzaro Vasari (1399-1468), també conegut com a Lazzaro Taldi i com a Lazzaro di Niccolò de' Taldi, va ser un pintor italià nascut a la Província d'Arezzo. Son pare era un terrissaire, i va ser pare de Giorgio Vasari I. El pintor Luca Signorelli (1441-1523) era nebot seu, i l'historiador de l'art i pintor Giorgio Vasari era besnet seu.
L'obra més coneguda de Lazzaro Vasari és el fresc de sant Vicent Ferrer a la Basílica de Sant Domènec d'Arezzo. Va morir a Arezzo l'any 1468 i va ser enterrat a la Capella de Sant Jordi de la mateixa ciutat.

## Referències

* Bénézit, Emmanuel, ed., Dictionnaire critique et documentaire des Peintres, Sculpteurs, Dessinateurs et Graveurs. Originally published 1911-1923, París, Librairie Gründ, 1976.
* Thieme, Ulrich and Felix Becker, editors, Allgemeines Lexikon der bildenden Künstler von der Antike bis zur Gegenwart. Reimpressió de l'edició de 1907, Leipzig, Veb E.A. Seemann Verlag, 1980-1986.
* Vasari, Giorgio, Le Vite delle più eccellenti pittori, scultori, ed architettori, moltes edicions i traduccions.
# Leoben

Leoben (pronunciació alemanya: [leˈoːbm̩]) és la segona ciutat més important d'Estíria, al centre d'Àustria, a la riba del riu Mura. Amb una població d'uns 25.000 habitants és un centre industrial local i acull la Universitat de Leoben, especialitzada en mineria. La Pau de Leoben, un armistici entre Àustria i França preliminar al Tractat de Campo Formio, es va signar a Leoben el 1797.
El Centre de Justícia de Leoben, finalitzat l'any 2005, és una presó dissenyada per l'arquitecte Josef Hohensinn.
# Le Vieux-Bourg

Le Vieux-Bourg (en bretó Bourc'h-Kintin) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament de Costes del Nord. L'any 1999 tenia 608 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 733 | 816 | 759 | 665 | 645 | 608 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Étienne Sangan | |
| 2008- | Christian Ranno | |
# Leones de la Plaza de Castilla (Oviedo)

L'escultura urbana coneguda pel nom “Leones de la Plaza de Castilla”, ubicada darrere del carrer Pérez de la Sala, a la ciutat d'Oviedo, Principat d'Astúries, Espanya, és una de les més d'un centenar que adornen els carrers de l'esmentada ciutat espanyola.
El paisatge urbà d'aquesta ciutat, es veu adornat per obres escultòriques, generalment monuments commemoratius dedicats a personatges d'especial rellevància en un primer moment, i més purament artístiques des de finals del segle xx.
L'escultura, feta de bronze, és obra de Florencio Muñiz Uribe, i està datada la seua ubcación actual en 1971.
Aquesta obra escultòrica estava anteriorment situada a l'entrada a l'autopista de Castella, però el Ministeri de l'Exèrcit va cedir, a 1970, a l'Ajuntament d'Oviedo, qui ho va traslladar a la plaça de Castella el 1971.
El grup escultòric el formen dos lleons de bronze, als quals els han estat arrencades les boles sobre les quals recolzaven el peu i les inscripció, enmig dels quals apareix esulpico en pedra un escut d'Oviedo.
L'any 2013, Fòrum Astúries va sol·licitar a l'Ajuntament d'Oviedo, la ubicació d'una placa de reconeixement a la «tasca altruista» del "Club dels Lleons" a la plaça de Castella, fent ús del grup escultòric obra de Florencio Muñiz Uribe, la simbologia (dos lleons en una zona enjardinada), posseïen una certa relació amb el nom del Club). La petició del grup municipal s'argumentava en la consideració que el Club dels Lleons «és una organització mundial de caràcter altruista al servei de tota classe d'oenagés i organismes de beneficència». A la ciutat d'Oviedo aquest club porta diversos anys, pocs anys després del començament del segle segle xxi, realitzant tasques filantròpiques i d'ajuda als altres, entre d'altres, a la Cuina Econòmica.

## Referències

* 1 2 3 http://www.vivirasturias.com/quehacer/Oviedo/Qu%C3%A9+hacer%7CPatrimonio+civil%7CEsculturas/es Arxivat 2014-08-11 a Wayback Machine.
* 1 2 http://www.esculturaurbana.com/paginas/oviedo.htm Arxivat 2014-07-17 a Wayback Machine.
* ↑ CLAVEROL, MANUEL GUTIÉRREZ; ARIAS, ALBERTO CARLOS POLLEDO. Guía total turística y monumental de Oviedo. 6 itinerarios para disfrutar de una ciudad de cuento (en castellà). Ediciones Nobel, 2016. ISBN 9788484597384.
* ↑ http://el.tesorodeoviedo.es/index.php?title=Plaza_Castilla
* ↑ http://www.elcomercio.es/v/20130113/oviedo/foro-pide-placa-reconocimiento-20130113.html
# Leporinus taeniatus

Leporinus taeniatus és una espècie de peix de la família dels anostòmids i de l'ordre dels caraciformes.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conques dels rius Das Velhas i São Francisco al Brasil.

## Referències

* ↑ Spix J. B. von & Agassiz L. 1829-1831. Selecta genera et species piscium quos in itinere per Brasiliam annos MDCCCXVII-MDCCCXX jussu et auspiciis Maximiliani Josephi I.... colleget et pingendso curavit Dr J. B. de Spix.... Monachii. Selecta Piscium Brasiliam. Part 1: i-xvi + i-ii + 1-82, Pls. 1-48.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, Herbert Richard (1996): Exotic Tropical Fishes. T.F.H. Publications. ISBN 0-87666-543-1.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Garavello, J.C. i H.A. Britski 2003. Anostomidae (Headstanders). p. 71-84. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.
# Leporinus subniger

Leporinus subniger és una espècie de peix de la família dels anostòmids i de l'ordre dels caraciformes.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Orteguasa a Colòmbia.

## Referències

* ↑ Spix J. B. von & Agassiz L. 1829-1831. Selecta genera et species piscium quos in itinere per Brasiliam annos MDCCCXVII-MDCCCXX jussu et auspiciis Maximiliani Josephi I.... colleget et pingendso curavit Dr J. B. de Spix.... Monachii. Selecta Piscium Brasiliam. Part 1: i-xvi + i-ii + 1-82, Pls. 1-48.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, Herbert Richard (1996): Exotic Tropical Fishes. T.F.H. Publications. ISBN 0-87666-543-1.
* Barriga, R. 1991. Peces de agua dulce del Ecuador. Revista de Información técnico-científica, Quito, l'Equador, Politécnica, XVI(3):7-88.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Garavello, J.C. i H.A. Britski 2003. Anostomidae (Headstanders). p. 71-84. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.