OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# São Nicolau Tolentino (São Domingos)

São Nicolau Tolentino és una freguesia (parròquia civil) de Cap Verd. Cobreix la part occidental del municipi de São Domingos, a l'Illa de Santiago.

## Subdivisions

La freguesia consta dels següents assentaments, amb població segons el cens de 2010:
* Achada Mitra (pop: 106)
* Água de Gato (pop: 957)
* Banana (pop: 180)
* Chamine (pop: 79)
* Dacabalaio (pop: 37)
* Fontes Almeida (pop: 745)
* Gudim (pop: 362)
* Lagoa (pop: 390)
* Massapé (also known as Achada Loura, pop: 89)
* Mato Afonso (pop: 327)
* Mendes Faleiro Cabral (pop: 86)
* Mendes Faleiro Rendeiro (pop: 117)
* Nora (pop: 323)
* Pó de Saco (pop: 174)
* Ribeirão Chiqueiro (pop: 773)
* Robão Cal (pop: 149)
* Rui Vaz (pop: 1,078)
* São Domingos (també conegut com a Várzea da Igreja, pop: 2,818)
* Veneza (pop: 1)
# Charles Moisson

Charles Moisson, nascut el 8 d'agost de 1864 i mort l'1 d'octubre de 1943, és un tècnic i director del cinema mut.

## Biografia

Va treballar com a mecànic per als germans Lumière, i primer va fer els successius prototips del cinematògraf sota la direcció d'Auguste, que va fracassar, i després Louis Lumière. Aquests són millorats per l'enginyer parisí Jules Carpentier. Serge Viallet atribueix a Charles Moisson la creació del "primer llargmetratge de la història del cinema".
Charles Moisson també va assumir el paper de projeccionista amb motiu de les primeres representacions de Lumière davant el públic parisenc a partir de finals de desembre de 1895 al Salon indien du Grand Café de l'Hotel Scribe, 14 boulevard des Capucines. També és un dels molts operadors que Louis Lumière envia arreu del món per alimentar el catàleg Lumière de "vistes fotogràfiques animades", que Edison anomena simplement pel·lícules Immortalitza en particular, amb Francis Doublier, la coronació del tsar Nicolau II de Rússia. L'abril de 1897, va ser el primer a filmar un President de la República Francesa en viatge, Félix Faure a La Roche-sur-Yon. en el que es descriu com el "primer gran reportatge" de l'historial de la imatge animada:
| « | El president Félix Faure és de viatge per l'oest de França i Charles Moisson el segueix durant uns deu dies. Cada dia, fa girar una bobina de pel·lícula durant uns 50 a 55 segons, que s'anomena "visió de llum". Aquest és el primer reportatge de la història del cinema i, per descomptat, és mut. Però el president de la República, el seu entorn i els seus ministres saben molt bé que aquest nou mitjà és important. Ja l'any 1897, el president de la República saludava sovint a la càmera i no al públic present. | » |

## Notes i referències

* 1 2 «Les actualités cinématographiques avant les journaux télévisés : naissance du spectaculaire». www.franceinter.fr. [Consulta: 28 desembre 2021].
* ↑ Mystère d'archives. 1897. Le président Félix Faure en voyage. 22/09/2012, Arte

## Enllaços externs

* Charles Moisson a filmportal.de
# Villar Focchiardo

Villar Focchiardo (arpità Vilar Fuciard, piemontès Ël Vilé) és un municipi italià, situat a la ciutat metropolitana de Torí, a la regió del Piemont. L'any 2007 tenia 2.037 habitants. Està situat a la Vall de Susa, una de les Valls arpitanes del Piemont. Limita amb els municipis de Borgone Susa, Coazze, San Didero, San Giorio di Susa i Sant'Antonino di Susa.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2004- | Luigi Franco | Llista cívica |
# Siphonognathus argyrophanes

Siphonognathus argyrophanes és una espècie de peix pertanyent a la família dels odàcids.

## Descripció

* Pot arribar a fer 40 cm de llargària màxima.
* No hi ha diferències de color entre el mascle i la femella.

## Hàbitat

És un peix marí, demersal i de clima subtropical (32°S-42°S) que viu entre 1 i 40 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Índic oriental: el sud d'Austràlia (des de Perth -Austràlia Occidental- fins a Flinders Island -Tasmània-).

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Richardson J., 1858. On Siphonognathus, a new genus of Fistularidae. Proceedings of the Zoological Society of London. 1857 (pt 25). 237-240.
* ↑ «Entrada a uBio» (en anglès). [Consulta: 8 abril 2020].
* ↑ Richardson, J., 1858. On Siphonognathus, a new genus of Fistularidae. Proceedings of the Zoological Society of London. 1857 (pt 25): 237-240, Pl. 6.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Gomon, M.F. i J.R. Paxton, 1985. A revision of the Odacidae, a temperate Australian-New Zealand labroid fish family. Indo-Pacific Fishes (8):57 p.
* ↑ Russell, B; Clements, K.D; Choat, J.H; Rocha, L.A; Myers, R; Lazuardi, M.E; Muljadi, A; Pardede, S.; Rahardjo, P. (2012). "Siphonognathus argyrophanes." 2012 Llista Vermella de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, edició 2012. [Consulta: 5 abril 2023]
* ↑ Hoese, D.F., D.J. Bray, J.R. Paxton i G.R. Allen, 2006. Fishes. A Beasley, O.L. i A. Wells (eds.) Zoological Catalogue of Australia. Volum 35. ABRS & CSIRO Publishing: Australia Part 1, pp. xxiv 1-670; Part 2, pp. xxi 671-1472; Part 3, pp. xxi 1473-2178.
* ↑ Neira, F.J., A.G. Miskiewicz i T. Trnski, 1998. Larvae of temperate Australian fishes: laboratory guide for larval fish identification. University of Western Australia Press. 474 p.
* ↑ Hutchins, J.B., 2001: Checklist of the fishes of Western Australia. Records of the Western Australian Museum Supplement, 63: 9-50.
* ↑ Gomon, M.F., Bray, D.J. i Kuiter, R.H., 2008. Fishes of Australia's Southern Coast. Reed New Holland, Museum Victoria, Chatswood, Nova Gal·les del Sud, Austràlia.

## Bibliografia

* Clements, K.D., Alfaro, M.E., Fessler, J.L. i Westneat, M.W., 2004. Relationships of the temperate Australasian labrid fish tribe Odacini (Perciformes; Teleostei). Molecular Phylogenetics and Evolution 32: 575–587.
* MacArthur, L.D. i Hyndes, G.A., 2001. Differential use of seagrass assemblages by a suite of odacid species. Estuarine, Coastal and Shelf Science 52: 79-90.
* Museu Suec d'Història Natural. Base de dades de la col·lecció d'ictiologia. Secció d'Ictiologia, Departament de Zoologia de Vertebrats. Estocolm, Suècia, 1999.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* AQUATAB
* Australian Faunal Directory (anglès)
# Siderúrgia

La siderúrgia (del grec sideros - ferro i ergon o ergos - treball) és la part de la metal·lúrgia que estudia el ferro i els seus aliatges. Es poden classificar tres grans apartats dins la siderúrgia:
* Acers, que són l'aliatge de ferro i carboni, amb un contingut de carboni menor del 2% .
* Foses, són aliatges dels mateixos elements, amb continguts de carboni del 2% al 5%.
* Aliatges especials : aliatges de ferro ...

## Procés

El procés de transformació del mineral de ferro comença amb la seva extracció en la mineria del ferro A la natura el ferro es troba en forma d'òxids, hidròxids, carbonats, silicats i sulfurs. Els més utilitzats en la siderúrgia són els òxids, hidròxids i carbonats Els processos bàsics són els següents:
    Òxids → hematita (Fe₂O₃) i la magnetita (Fe₃0₄)
    Hidròxids → Limonita
    Carbonats → Siderita o carbonat de ferro (FeCO₃)
Aquest minerals es troben combinats en roques que contenen elements indesitjats anomenats ganga que s'han de separar mitjançant dos mètodes principals:
* Imantació: fent passar les roques per un cilindre imantat, amb l'inconvenient que l'hematita, que predomina, no és magnètica.
* Separació per densitat: es submergeixen les roques en l'aigua, té l'inconvenient que el mineral queda humit i això perjudica el procés siderúrgic.
Una vegada feta la separació, el mineral de ferro es porta a la planta siderúrgica on serà processat per a convertir-lo primer en arrabi i després en acer.

## Enllaços externs

* Descripció d'un procés siderúrgic
* Museu de la Siderúrgia d'Astúries
* UNESID - Xifres del sector siderúrgic a Espanya Arxivat 2011-06-19 a Wayback Machine.
# Sideròfor

Els sideròfors (del grec pherein i sideros que significa «portar el ferro») són quelats de ferro sintetitzats i secretats especialment pels microorganismes per a disposar del ferro necessari per al seu desenvolupament. Els sideròfors són molècules de baix pes molecular i tenen una gran afinitat amb l'ió del ferro 3+. Són pèptids capaços de formar complexos [sideròfors Fe3+] que permeten internalitzar el ferro necessari per al funcionament de la cèl·lula.
Si bé el ferro és un element abundant a la Terra, la seva biodisponibilitat es redueix en els medis aerobis on, en presència d'oxigen, l'ió fèrric (Fe3+) forma hidròxids fèrrics insolubles. Per això esdevé un factor limitant en el desenvolupament dels microorganismes. Per a superar aquest límit els bacteris han desenvolupat sistemes especialitzats, els sideròfors.

## Paper i ús

La síntesi dels sideròfors per part dels microorganismes està induïda per la carència de ferro disponible en el medi. Els siderofors s'uneixen al ferro fèrric, Fe3+, per formar un complex [sideròfors Fe3+]. Aquest complex es posa a la superfície de la cèl·lula per enllaçar-se a una proteïna transmembrana receptora. El complex entrarà dins la cèl·lula gràcies a un transportador del tipus transportador ABC. Una vegada dins la cèl·lula el complex es dissocia i el ferro fèrric Fe3+ es redueix en ferro ferrós Fe2+. Així el Fe2+ pot ser utilitzat per la cèl·lula per al funcionament dels enzims en la cadena respiratòria. El siderofor dissociat es recicla cap al medi extracel·lular per una bomba de flux.

## Diferents formes de sideròfor

Actualment es coneixen més de 200 tipus diferents de sideròfors. pertanyen a dues grans famílies:
* Família dels fenolats.catecolats com l'enteroquelina
* família dels àcids hidroxàmics com l'aerobactina.

## Notes i referències

* H. Leclerc et D.A.A Mossel, Microbiologie, le tube digestif, l'eau et les aliments, Doin editeurs, Paris, ISBN 2-7040-0590-7, page 194.
* Prescoot, Harley et Klein, Microbiologie, De Boeck, ISBN 2-8041-4256-6, pages 104-105.
* J.J Perry, J.T Staley et S. Lory, Microbiologie, cours et questions de révision, PCEM-PCEP cycle/licence, cycle/master, Dunod, ISBN 2-10-007234-X, page 114.
# Sime (mitologia)

Sime (en grec antic Σύμη) va ser, segons la mitologia grega, una filla de Ialis i de Dotis, epònima de l'illa de Sime.
Va ser raptada per Glauc, un fill d'Antèdon i d'Halcíone(o segons altres fonts, Glauc, fill de Posidó). Quan Glauc va conquerir l'illa de Sime entre Rodes i la península de Cnidos, li va posar el nom de la seva dona. Abans les illes tenien altres noms: Metapontis i Egle. Sime va tenir un fill de Posidó anomenat Ctoni. Diodor de Sicília diu que va ser aquest Ctoni qui va posar el nom a l'illa en honor de la seva mare.

## Referències

* 1 2 Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 490. ISBN 9788496061972.
* ↑ Ateneu de Nàucratis. El banquet dels savis. 7, 294c
# Sime (Dodecanès)

Sime (en grec antic Σύμη) és una illa grega del Dodecanès, situada a la costa de Cària, al nord-oest de Rodes. Plini el Vell diu que posseïa 8 ports i una ciutat amb el mateix nom que l'illa.
L'illa és més aviat estèril. Esteve de Bizanci diu que antigament es deia Metapontis i Egle, i el nom de Sime li va donar una filla de Ialis, Sime, que va ser la primera persona en habitar l'illa juntament amb Ctoni, un fill de Posidó. A la guerra de Troia va tenir una certa celebritat, ja que l'heroi Nireu, hi va fer cap amb tres naus, segons diu Homer al "Catàleg de les naus" a la Ilíada, home d'una gran bellesa, afegeix Homer, només superada per Aquil·les.
Segons la tradició, l'illa va ser poblada pels doris però després va passar a mans dels caris, que la van abandonar a causa de les freqüents sequeres, i va restar deshabitada fins que Argos, Esparta, Cnidos i Rodes la van repoblar, segons diu Diodor de Sicília.
Queden algunes restes de la ciutat antiga.

## Referències

* ↑ Alberich i Mariné, Joan (dir.); Cuartero i Iborra, Francesc J. (dir.). Diccionari Grec-Català. Enciclopèdia Catalana - Fundació Institut Cambó, 2015, p. 1585. ISBN 9788441224223.
* ↑ Smith, William (ed.). «Syme». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 2 febrer 2021].

## Enllaços externs

* Simi Arxivat 2019-03-03 a Wayback Machine.
# Sillano Giuncugnano

Sillano Giuncugnano és un comune (municipi) de la província de Lucca, a la regió italiana de la Toscana.
Es va crear l'1 de gener de 2015, per la fusió dels antics municipis de Sillano i Giuncugnano.
L'1 de gener de 2018, la seva població era de 1.064 habitants.

## Referències

* ↑ «Popolazione residente al 1º gennaio 2018» (en italià). Istat. [Consulta: 30 gener 2019].

## Enllaços externs

* Sillano Giuncugnano - Lloc web oficial (italià)
# SoftBank

SoftBank Group Corp. (ソフトバンクグループ株式会社, SofutoBanku Gurūpu Kabushiki-gaisha) és un holding multinacional japonès amb seu a Minato, Tòquio que se centra en la gestió d'inversions. El Grup inverteix principalment en empreses que operen en els sectors tecnològic, energètic i financer. També gestiona el Vision Fund, el fons de capital risc centrat en la tecnologia més gran del món, amb més de 100.000 milions de dòlars en capital. Els inversors de fons inclouen fons sobirans de països de l'Orient Mitjà.
La companyia és coneguda pel lideratge del seu controvertit fundador i accionista més gran Masayoshi Son. Opera en banda ampla, telecomunicacions de línia fixa, comerç electrònic, tecnologia de la informació, finances, mitjans de comunicació i màrqueting i altres àrees. SoftBank Corporation, la seva filial escindida i antic negoci insígnia, és el tercer operador sense fil més gran del Japó, amb 45,621 milions de subscriptors al març de 2021.
SoftBank es va classificar a la llista Forbes Global 2000 de 2017 com la 36a empresa pública més gran del món i la segona empresa que cotitza en borsa al Japó després de Toyota.
El logotip de SoftBank es basa en la bandera del Kaientai, una empresa comercial naval fundada el 1865, prop del final del shogunat Tokugawa, per Sakamoto Ryōma.
Tot i que SoftBank no està afiliat a cap keiretsu tradicional, té vincles estrets amb Mizuho Financial Group, el seu prestador principal.

## Referències

* ↑ «Changes of Corporate Names». Softbank Group, 15-07-2015. [Consulta: 30 novembre 2015].
* ↑ «First Bitcoin, Now WeWork: Is Masayoshi Son the Worst Investor Ever?» (en anglès). CCN.com, 26-09-2019. [Consulta: 11 octubre 2022].
* ↑ Elstrom, Peter. «SoftBank's startup bookkeeping draws scrutiny after WeWork fiasco» (en anglès). The Japan Times, 02-12-2019. [Consulta: 11 octubre 2022].
* ↑ «Masayoshi Son: Inside the eccentric world of the controversial Japanese billionaire investor» (en anglès). The Independent, 15-01-2018. [Consulta: 11 octubre 2022].
* ↑ «Some suggested slides for SoftBank». , 10-11-2022.
* ↑ «Masayoshi Son's $58 Billion Payday on Alibaba». , 08-05-2014.
* ↑ «Number of subscribers by Carriers｜TCA» (en anglès). Tca.or.jp.
* ↑ «Origin of Brand Name and Logo» (en anglès). SoftBank Group Corp.. [Consulta: 26 setembre 2018].
* ↑ «SoftBank in talks with Mizuho and Japan banks for $2.8bn loan» (en anglès). Nikkei Asian Review. [Consulta: 23 novembre 2019].
# Simeó Monjo

Simeó Monjo (en llatí Symeon o Simeon Monachus o Hieronomachus, en grec Συμεών o Συμεάνης) fou un escriptor eclesiàstic romà d'Orient. Va florir en el regnat de Justinià I.
Foci l'anomena monjo i prevere (Biblioth. Cod. 231) i apareix com l'autor d'algunes obres antigues que figuren en algunes biblioteques destacades.

## Referències

* ↑ 23.Symeon Monachus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 955
# Srédniaia Aguinka

Srédniaia Aguinka (en rus: Средняя Агинка) és un poble del krai de Krasnoiarsk, a Rússia, segons el cens del 2017 tenia 255 habitants. Pertany al districte municipal d'Aguínskoie.

## Referències

* ↑ «Историко-статистическое описание церквей и приходов Владимирской епархии. Вып. 5: Шуйский и Ковровский уезды/сост. В. Березин. Вязниковский и Гороховецкий уезды/сост. В. Добронравов. - 1898». Arxivat de l'original el 2018-10-26. [Consulta: 20 desembre 2018].
# Srédniaia Toima

Srédniaia Toima (en rus: Средняя Тойма) és un poble de l'óblast de Kírov, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 494. Pertany al districte (raion) de Viàtskie Poliani.

## Referències

* ↑ «Varmino» (en anglès). GeoNames.
* ↑ «Схема территориального планирования Вятскополянского района Кировской области». Официальный сайт администрации Вятскополянского района.
# Sphaeramia

Sphaeramia és un gènere de peixos pertanyent a la família dels apogònids.

## Hàbitat

Són peixos marins que viuen als esculls tropicals poc fondos.

## Taxonomia

* Sphaeramia nematoptera (Bleeker, 1856)
* Sphaeramia orbicularis (Cuvier, 1828)

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ ZipCodeZoo (anglès)
* ↑ Bleeker, P., 1856. Beschrijvingen van nieuwe of weinig bekende vischsoorten van Manado en Makassar, grootendeels verzameld op eene reis naar den Molukschen Archipel in het gevolg van den Gouverneur Generaal Duymaer van Twist. Acta Soc. Sci. Indo-Neerl. v. 1: 1-80.
* ↑ Cuvier, G. & A. Valenciennes, 1828. Histoire naturelle des poissons. Tome second. Livre Troisième. Des poissons de la famille des perches, ou des percoïdes. Hist. Nat. Poiss. v. 2: i-xxi + 2 pp. + 1-490, Pls. 9-40.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ AQUATAB
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ World Register of Marine Species (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)

## Enllaços externs

* CalPhotos (anglès)
# Staromínskaia

Staromínskaia - Староминская (rus) - és una stanitsa del krai de Krasnodar, a Rússia. Es troba a la vora esquerra del pantà de Staromínskaia sobre el riu Sossika. És a 4 km al sud de la seva desembocadura al riu Ieia, a les terres baixes de Kuban-Priazov. És a 165 km al nord de Krasnodar.
Pertany a aquesta stanitsa el khútor de Jóltie Kopani.

## Història

La vila fou fundada el 1794 com un dels primers quaranta assentaments dels Cosacs del Kuban de la mar Negra. Fou denominada Minskoie o Misnk pel nom de la vila de Mena, a la vora del Desnà, prop de Txerníhiv, al nord de l'actual Ucraïna. El 1821 fou fundada Novominskaia, per això la vila canvià el nom pel de Staromínskaia (Mínskaia vella). El 1861 tenia ja 4.858 habitants i escollia un ataman. El 1863 s'hi construí la primera escola.
A començaments del segle XX Staromínskaia tenia dues esglésies i dues escoles, a més de diversos establiments agrícoles, industrials i comercials. Fins al 1920 pertanyia a l'otdel de Ieisk, a la província de Kuban. El 1924 fou designada centre del nou raion de Staromínskaia. El 1933 fou inclosa dins les llistes negres de sabotatge per dificultar la col·lectivització de terres a la Unió Soviètica, per això gran part de la població morí de fam o fou exiliada a altres zones de l'URSS. Durant la Segona Guerra Mundial fou ocupada per la Wehrmacht de l'Alemanya nazi el 5 d'agost del 1942 i alliberada per l'Exèrcit Roig el 3 de febrer del 1943.

## Referències

* ↑ Dels quals el 94,9 % eren russos i el 1,6 % ucraïnesos, entre d'altres pobles (Etnocaucas (rus))
# Starokórsunskaia

Starokórsunskaia - Старокорсунская (rus) - és una stanitsa del krai de Krasnodar, a Rússia. Es troba a la riba septentrional de l'embassament de Krasnodar del riu Kuban, a 23 km a l'est de Krasnodar, la capital.
Pertanyen a aquest municipi les poblacions de Dorojni i Raziezd.

## Història

La vila fou fundada el 1794 com un dels primers assentaments dels cosacs de la mar Negra al Kuban. La tropa que establí l'assentament estava sota el comandament de l'ataman Zakhari Txepiga. S'hi fundà la primera escola el 1867, i el 1916 tenia ja 13.478 habitants. Fins al 1920 pertanyé a l'otdel de Iekaterinodar de la província del Kuban.
El 1927 s'establí el kolkhoz Krasni Voin. El 1932 fou inclosa a les llistes negres de sabotatge. Durant la Segona Guerra Mundial fou ocupada per la Wehrmacht de l'Alemanya Nazi el 10 d'agost del 1942 i alliberada per l'Exèrcit Roig l'11 de febrer del 1943.
# Sumida

Sumida (墨田区, Sumida-ku) és un dels 23 barris especials de Tòquio (区, ku) al Japó. El districte va ser fundat el 15 de març de 1947 per la fusió dels districtes de Honjo i Mukojima. Entre 2008 i 2019 la població del districte va pujar de 240.296 269.627 habitants per a una superfície de 13,75 km².

## Barris

* Kinshichō (錦糸町)
* Ryōgoku (両国)
* Honjo (本所)

## Transport
### Tren

* JR East
** Línia Chūō-Sōbegut: Estacions de Kinshichō i Ryōgoku
* Tōbeguda
** Línia Isesaki: Estacions de Tòquio Skytree, Oshiage, Hikifune, Higashi-Mukōjima, Kanegafuchi
** Línia Kemeido: Estacions de Hikifune, Omurai i Higashi-Azuma
* Keisei:
** Línia Oshiage: Estació de Oshiage, Keisei Hikifune i Yahiro
* Tòquio Metro :
** Hanzōel meu: Parades de Kinshicho i Oshiage
* Toei
** Línia Asakusa: Parades Honjo-Azumabashi i Oshiage
** Línia Shinjuku: Parada Kikukawa
** Línia Ōedo: Parada Ryōgoku
# Stegastes sanctaehelenae

Stegastes sanctaehelenae és una espècie de peix de la família dels pomacèntrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 9 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Santa Helena.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Sauvage, H. E. 1879. Description de quelques poissons d'espèces nouvelles de la collection du Muséum d'histoire naturelle. Bull. Soc. Philomath. París (Ser. 7) v. 3: 204-209.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Stegastes robertsoni

Stegastes robertsoni és una espècie de peix de la família dels pomacèntrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a les Illes Marqueses.

## Referències

* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Randall, J.E., 2001. Four new damselfishes (Perciformes: Pomacentridae) from the Marquesas Islands. Copeia (1):92-107.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Stegastes sanctipauli

Stegastes sanctipauli és una espècie de peix de la família dels pomacèntrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 9 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Atlàntic.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Lubbock, R. & A. J. Edwards. 1981. The fishes of Saint Paul's Rocks. J. Fish Biol. v. 18 (no. 2): 135-157.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.