OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Església de Santa Magdalena (Santa Coloma de Queralt)

Església de Santa Magdalena és una obra del municipi de Santa Coloma de Queralt (Conca de Barberà) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

La façana de pedres carrejades, amb cloquer de doble espadanya. A la part baixada una gran arcada de mig punt amb reixa i una porta d'entrada central de ferro forjat. També hi ha un escut de pedra de la família Requesens que foren els qui la traslladaren pedra a pedra al lloc actual (pati del Castell). Conté una pica d'aigua beneitera
Semblen tres capitells aprofitats per fer de peu de la pica d'aigua beneïda. Estan semi encastat a la paret. Als capitells hi ha representades diverses escenes. Poden provenir de l'antiga capella del Castell o de l'antic hospital de Santa Magdalena.

## Història

L'any 1327 es fundà l'hospital i benefici o Confraria de la Santa Creu. El 1331 un tal Castellolí fundà el benefici de Sta. Magdalena coneguda des d'aquell moment com Església i Hospital de Sta. Magdalena. La vídua d'en Pere de Queralt, Sra. Francesca, i el Carlà Guillem de Santa Coloma, donaren les franqueses perquè s'hi fes. L'any 1922 l'Ajuntament subhastà l'edifici i fou adquirit per la Societat Cooperativa Obrera (Centre Republicà). L'any següent, 1923, el mateix Ajuntament va vendre a la Sra. Josefa de Requesens, propietaria del Castell, la façana de dita església que es reedificà al pati del susdit castell i s'inaugurà el mes de març de 1925.

## Referències

* 1 2 3 4 «Església de Santa Magdalena». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 30 novembre 2015].

## Enllaços externs

* «Església de Santa Magdalena». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Consell Comarcal Conca de Barberà. Arxivat de l'original el 2011-08-29. [Consulta: 30 novembre 2015].
# Eumnest

Eumnest (Eumnestus, Εὔμνηστος), fill de Sosicràtides, fou un escultor grec, nascut a Atenes, que va viure al segle i aC i va florir vers l'any 24 aC.

## Referències

* Eumnestus a Smith, William (editor). A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology (en anglès), 1870.
# Església de la Immaculada Concepció (Bakú)

L'Església de la Immaculada Concepció (en àzeri: Müqəddəs Bakirə Məryəm kilsəsi) és una Església catòlica romana a Bakú, Azerbaidjan. L'església original es va cridar "Església de la Immaculada Concepció de la Santíssima Mare de Déu". Va funcionar des de 1915 fins a 1931, quan va ser destruïda per ordre del govern soviètic. El 2006, una nova església catòlica que porta el mateix nom va ser reconstruïda en un lloc diferent de Bakú. El 29 d'abril de 2007 la nova església va ser consagrada pel Nunci Apostòlic a Transcaucàsia Monsenyor Claudio Gugerotti.

## Referències

* ↑ Catholic.az - The Church of the Virgin Mary’s Immaculate Conception Arxivat 2014-12-10 a Wayback Machine. (anglès)
# Eustaqui el Monjo

Eustaqui el Monjo o en francès Eustache ou Wistasse le Moine fou un corsari francès nascut a Boulogne-sur-Mer l'any 1170, d'una família noble. Va nàixer com Eustace Busket, fill de Balduí Busket, un noble menor del comtat de Boulogne.
És un personatge històric, però la principal font és un poema èpic anònim del segle xiii, en el qual no sempre és fàcil separar els facts de la llicència poètica. En aquesta novel·la en versos es diu Wistasse le moigne.
Va entrar en un monestir però cansat de la vida al convent es va dedicar a les aventures. Primer fou senescal del comte de Boulogne i després va estar al servei de Joan sense Terra, però amb els dos es va barallar. El 1213 va passar al servei de Felip August i durant l'expedició de Lluís de França a Anglaterra li fou encarregada la direcció del cors i de les operacions marítimes. Quan duia reforços de França a Anglaterra fou atacat i derrotat. Fet presoner fou decapitat pels partidaris d'Enric III el dia 24 d'agost de 1217.

## Referències

* ↑ Knight, Ohlgren i Kelly, 1997.
* ↑ Foerster, Trost, p. vii.
* ↑ Foerster, Trost, p. 1-2.

## Bibliografia

* Cannon, Henry Lewin «The Battle of Sandwich and Eustace the Monk». The English Historical Review, 27, 108, 1912, pàg. 649–670. ISSN: 0013-8266. JSTOR: 550984.
* Foerster, Wendelin; Trost, Johann. Wistasse le Moine. Altfranzösischer Abenteuerroman des XIII. Jahrhunderts nach der einzigen Pariser Handschrift [Wistasse el monjo. Novel·la d'aventures en francès antic del segle xiii] (en alemany, francès antic). Halle de Saxònia: Niemeyer, 1891 (Romanische Bibliothek). OCLC 4511593 [Consulta: 14 gener 2024].
* Knight, Stephen; Ohlgren, Thomas H.; Kelly, Thomas E. (trad.). «Eustache the Monk: Introduction». A: Robin Hood and other outlaw tales (en anglès). Kalamazoo, Mich: Medieval Institute Publ, 1997. ISBN 978-1-879288-92-8.
# Eugène Schaus

Eugène Schaus (Gonderange, 12 de maig de 1901 - Ciutat de Luxemburg, 29 de març de 1978) fou un polític i jurista luxemburguès, figura principal als primers temps del Partit Democràtic, del qual ell seria el president des de 1952 fins a 1959.
Schaus es va mantenir en una sèrie de governs, sota Pierre Dupong i Pierre Werner, durant un període de trenta anys. Va ocupar el càrrec de viceprimer ministre, càrrec creat especialment per a Schaus, al primer govern Werner I, on va estar novament entre 1969 a 1974 al govern Werner-Schaus II, així com en una altra sèrie d'alts càrrecs.
Advocat amb experiència, va fer estudis a l'Ateneu de Luxemburg i de dret a les universitats de París, Brussel·les i Berlín. Schaus va ser elegit a la Cambra de Diputats el 1937 fins al 1940, quan el país va ser ocupat per l'Alemanya nazi i la Cambra va ser suspesa. Després d'haver negat jurar lleialtat a les forces de l'ocupació, Eugene Schaus, la seva esposa i els seus tres fills van passar la major part de la guerra als camps de deportació alemanys d'Europa Oriental, i només van tornar al final de la guerra. Va ser pel Grup de Patriotisme i Democràcia membre del Govern de la Unió Nacional, quan va ser nomenat com a ministre de l'Interior, i novament elegit en la pròxima elecció, el 1945. Va romandre a la Cambra de Diputats, com un diputat o com a ministre del govern, fins al 1974.
Schaus va ser reconegut com el més destacat polític liberal el 1947 per la seva inclusió en el grup de coalició del Partit Popular Social Cristià - Grup Democràtic sota Pierre Dupong, afegint el càrrec de Ministre de Justícia al d'Interior. A causa del seu lideratge en aquest govern, és conegut com el Ministeri Dupong-Schaus. El 1951, el CSV va formar una coalició amb el Partit Socialista dels Treballadors, expulsant Schaus del govern. A l'any següent, va ser elegit Schaus pel Partit Democràtic, succeint a Lucien Dury.
El 1958, un escàndol per corrupció al govern va permetre a Schaus, com a líder de l'oposició, una nova reactivació, i el seu partit novament va ser en el govern. Schaus va al·legar que el govern havia ofert un suborn per a un contractista; mentre aquest el negava i es va fer l'eliminació de l'empresa de la llista d'oferents, l'intent de suborn no es va aconseguir informar correctament, i el govern es va esfondrar. A les eleccions generals celebrades l'any següent, el Partit Democràtic gairebé va duplicar la seva quota d'escons, i es va substituir al LSAP en la coalició de govern que es va formar després de l'eleccions i de la mort del primer ministre Pierre Frieden.

## Referències

* 1 2 «Eugène Schaus. Politiker» (en alemany). Munzinger. [Consulta: 22 gost 2015].
* ↑ «Luxembourg: By Accident» (en anglès). Time magazine, 16-03-1959 [Consulta: 22 agost 2015].
# Eurídice (filla d'Antípatre)

Eurídice (grec antic: Εὐρυδίκη, llatí: Eurydice) fou una filla d'Antípatre i esposa de Ptolemeu I Sòter. No se sap quan es van casar però probablement va ser vers el 320 aC, poc després de Triparadisos (321 aC), quan els diàdocs es van repartir l'imperi d'Alexandre i Antípatre va ser nomenat regent.
Va tenir cinc fills, tres de mascles, Ptolemeu Ceraune, Melèagre (que van ser reis de Macedònia) i un tercer de nom desconegut, assassinat per ordre de Ptolemeu II Filadelf; i dues femelles, Ptolemaida, segons diu Plutarc, i Lisandra, esposa d'Agàtocles fill de Lisímac de Tràcia, segons Pausànies.
Ptolemeu, que segons el costum de l'època podia tenir diverses dones al mateix temps, la va deixar aviat de costat per Berenice I i segurament per això, i perquè semblava que els fills de Berenice tindrien preferència en la successió, al cap d'un temps Eurídice va abandonar la cort d'Egipte.
El 287 aC residia a Milet on va donar la benvinguda a Demetri Poliorcetes i on aquest es va casar amb Ptolemaida.

## Referències

* ↑ 4.Eurydice a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 110

## Vegeu també

* La dona a l'Antic Egipte
# Euríclides

Euríclides (en llatí Eurycleidas, en grec antic Εὐρυκλείδας) fou un orador atenenc que juntament amb Mició (o Micó) tenia força influència entre el poble, i va utilitzar aquesta influència indignament, segons Polibi, ja que els atenencs es van inclinar, sota la seva guia, a adular als reis, per a aconseguir els seus favors, especialment el del rei Ptolemeu IV Filopàtor. Segons Pausànies el rei Filip V de Macedònia va fer enverinar tant a Euríclides com a Mició.

## Referències

* ↑ Eurycleidas a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 108
# FC TVMK Tallinn

El FC TVMK Tallinn és un club de futbol estonià de la ciutat de Tallinn.

## Història

Evolució del nom:
* TVMK Tallinn (1951-1991)
* TVMV Tallinn (1992)
* Convertit en Nikol Tallinn (1992) i Lantana Tallinn (1994)
* Tevalte-Marlekor (1995-1996)
* FC Marlekor (1996-1997)
* TVMK Tallinn (1997-2008)
Fundat el 1951, el TVMK jugà a les lligues regionals fins al 1986, que ingressà a la divisió Jõgeva III, ascendint després a la II liiga. El TVMK guanyà el campionat de l'RSS d'Estònia el 1990 i la lliga i la copa l'any següent, l'anterior a la independència d'Estònia.
La següent temporada fou reanomenat TVMV Tallinn i després adquirit per l'empresa Nikol que creà el club Nikol Tallinn, posteriorment convertit en Lantana Tallinn.
Pel que fa al TVMK, aquest adquirí els drets del Tevalte Tallinn (antic FC Vigri) a través de l'empresa Marlekor el 1995, la mateixa empresa que privatitzà TVMK el 1993. L'empresa canvià de nom a AS TVMK el 1997 i el club recuperà el seu nom històric el mateix any.
El TVMK guanyà la seva primera lliga el 2005.

## Palmarès

* Lliga estoniana de futbol: (1)
** 2005
* Copa estoniana de futbol: (2)
** 2002-03, 2005-06
* Supercopa estoniana de futbol: (2)
** 2005, 2006

## Futbolistes destacats

* Aleksandr Dmitrijev
* Viktors Dobrecovs
* Maksim Gruznov
* Kert Haavistu
* Egidijus Juška
* Toomas Kallaste
* Oliver Konsa
* Andrei Krasnopjorov
* Andrei Krõlov
* Liivo Leetma
* Tarmo Neemelo
* Maksim Smirnov
* Andrei Stepanov
* Ingemar Teever
* Sergei Zenjov

## Entrenadors destacats

* Sergei Yuran
* Vyacheslav Bulavin

## Referències

* ↑ «Fc Tvmk». Arxivat de l'original el 2007-11-28. [Consulta: 5 novembre 2008].
* ↑ «juura.ee». Arxivat de l'original el 2008-03-18. [Consulta: 5 novembre 2008].

## Enllaços externs

* (anglès) (estonià) (rus) Web oficial Arxivat 2007-04-08 a Wayback Machine.
# FUC

FUC té els següents significats:
* Front Universitari de Catalunya, organització històrica de resistència contra el franquisme creada a la Universitat de Barcelona
* Front Unit pel Canvi Democràtic, partit polític del Txad
* Fundació Universitat del Cinema, universitat privada dedicada al cinema amb seu a Buenos Aires, a l'Argentina
* Ferrocarril Udine-Cividale, línia de ferrocarril que uneix Udine amb Cividale del Friuli, a Itàlia
* Fuc també és l'abreviatura de la fucosa, glúcid monosacàrid essencial en molts organismes vius
# Fagosoma

Un fagosoma o vesícula endocítica és una vesícula que es forma a l'interior de la cèl·lula lligada a la membrana, formada durant el procés de la fagocitosi, conté microorganismes o material extracel·lular, fusionant-se amb altres estructures intracel·lulars com els lisosomes, condueixen a la degradació enzimàtica del material ingerit.
En aquest compartiment cel·lular es poden matar i digerir-se microorganismes patògens. Aquesta vesícula endocítica pot contenir molècules o estructures que són massa grans per creuar la membrana a través del transport actiu o pel de difusió.
Els fagosomes es fonen amb els lisosomes en el seu procés de maduració formant fagolisosomes. Aquests fagolisosomes poden conduir a la degradació enzimàtica del material ingerit. Alguns patògens bacterials que arriben a l'interior de les cèl·lules a través dels fagosomes, es reprodueixen a l'interior del fagolisosoma formats (Coxiella), o s'escapen cap al citoplasma abans que el fagosoma es fusioni amb el lisosoma (Rickèttsia).

## Referències

* ↑ boletinagrario.com «FAGOSOMA - ¿Qué es fagosoma? - significado, definición, traducción y sinónimos para fagosoma» (en castellà). boletinagrario.com, 23-08-2018.
# Fin (de la segunda parte)

Fin (de la segunda parte) fou el darrer àlbum compilatori i en directe de la banda espanyola Los Piratas, publicat l'any 2004 per Warner Music Group coincidint amb la dissolució de la banda.
El disc va incloure el concert enregistrat a la sala madrilenya de La Riviera que van realitzar el 24 d'octubre de 2003, un dels darrers concerts que van realitzar i quatre mesos abans d'anunciar la seva dissolució. El van presentar en doble format: un CD amb 16 cançons més un DVD amb 13 cançons, i un DVD d'edició especial amb el concert complet que inclou 25 caçons i un documenta sobre la història de la banda, titulat «El mapa de Piratas». En el concert van comptar amb la col·laboració d'altres artistes i amics com per exemple Amaral, El Drogas de Barricada i Enrique Bunbury.

## Llista de cançons

Totes les cançons foren escrites i compostes per Los Piratas.

## Referències

* ↑ Fernández Rego, Fernando. «Fin (de la Segunda Parte)» (en espanyol). LaFonoteca.net, 08-02-2009. [Consulta: 1r juny 2020].
# Florencio Caffaratti Chisalvo

Florencio Caffaratti Chisalvo (El Trébol, Santa Fe, 3 de maig de 1915 - Toluca de Lerdo, 15 de setembre de 2001) fou un futbolista argentí de la dècada de 1940.

## Trajectòria

Després de jugar a Newell's Old Boys (1936) fitxà pel Vélez Sársfield, club on començà a destacar, amb dues campanyes de somni (49 partits, 41 gols) entre 1937 i 1939. A continuació ingressà al River Plate però no reeixí i aviat deixà el club per fitxar pel CA Banfield, on tornà a destacar durant tres temporades. L'any 1943 marxà a Mèxic, país on acabà fixant la seva residència. Fou incorporat pel Club América on jugà quatre temporades a alt nivell. La temporada 1943-44 fou anomenat jugador revelació del primer torneig professional mexicà.
L'any 1949, recomanat per l'ex barcelonista Martí Ventolrà, que jugava a Mèxic, fitxà pel FC Barcelona, tot i que el jugador va haver d'acabar comprant la seva fitxa a l'Amèrica, per 10.000 pesos. El desembre de 1947 va arribar a Barcelona, signant per cinc temporades amb el Barça. A la Lliga 1947-48 només va jugar 6 partits i va fer 6 gols, mentre que a la 1948-49 en va jugar 9 amb 1 gol marcat. Va guanyar les lligues d'ambdues temporades i també es va proclamar campió de la Copa Eva Duarte i la Copa Llatina de 1949. No obstant, el 1949 decidí retornar a Mèxic tot i tenir contracte per tres anys més. Allí encara jugà amb els club Real Club España, San Sebastián i América, abans de retirar-se definitivament.
Després de la seva carrera com a jugador Caffaratti va treballar com a entrenador a Mèxic i va dirigir el Celaya FC, amb el qual guanyà la temporada 1957-58 la Segona Divisió mexicana, ascendint a Primera. També va ser entrenador del CD Veracruz i CF Atlante.

## Palmarès

* Lliga espanyola:
** 1947-48, 1948-49
* Copa Llatina:
** 1948-49
* Copa Eva Duarte:
** 1948-49

## Referències

* ↑ Moltes fonts parlen erròniament de 1919 com a data de naixement. «Florencio, fútbol de autor». Diari Sport, 04-10-2013. [Consulta: 1r febrer 2015].
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 «Florencio, fútbol de autor». Diari Sport, 04-10-2013. [Consulta: 1r febrer 2015].
* ↑ «FLORENCIO CAFFARATTI». BDFA. [Consulta: 1r febrer 2015].
* ↑ «FLORENCIO CAFFARATTI». realidadamericanista.com/salon-de-la-fama. [Consulta: 1r febrer 2015].
* ↑ «FOREIGN PLAYERS». RSSSF. [Consulta: 1r febrer 2015].
* ↑ Toni Closa; Josep Pablo, José Alberto Salas i Jordi Mas. Gran diccionari de jugadors del Barça. Editorial Base, 2015. ISBN 978-84-16166-62-6.

## Enllaços externs

* Perfil a BDFutbol
# Fletxa d'Émeraude

La Fletxa d'Émeraude era una cursa ciclista d'un sol dia que es disputa pels voltants de Saint-Malo, a la Bretanya. La primera edició es disputà el 2011, sent vàlida pel calendari de l'UCI Europe Tour, amb una categoria 1.1, i de la Copa de França de ciclisme. La cursa era organitzada per la Maison du cyclisme de Rennes.

## Palmarès

| Any | Vencedor | Segon | Tercer |
| 2011 | Tony Gallopin | Jure Kocjan | Francesco Ginanni |
| 2012 | Roberto Ferrari | Nacer Bouhanni | Jimmy Engoulvent |

## Referències

* ↑ PDF «Dossier de premsa». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 13 novembre 2015].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
# Font del Lleó (desambiguació)

«Font del Lleó» té aquests significats:
* Font del Lleó (Caldes de Montbui)
* Font del Lleó (El Papiol)
* Font del Lleó (Pedralbes)
* Font del Lleó (Xàtiva)
* La Font del Lleó, restaurant a Pedralbes
* Conjunt de la plaça Font del Lleó (Caldes de Montbui), plaça de Caldes de Montbui
* Mina de la Font del Lleó, o Mina Juanita, mina a Pedralbes
# Francesc Antoni de la Dueña y Cisneros

Francesc Antoni de la Dueña y Cisneros complet de naixement: Francisco de la Dueña Nova y Cisneros Molina y Peñarrubia (Villanueva de la Fuente, Ciudad Real, 17 de novembre de 1753 - Madrid, 8 de novembre de 1821) fou un religiós castellà. Pertanyia a una familia d'hidalgos rurals. Fou bisbe d'Urgell (i per tant Copríncep d'Andorra) del 29 d'octubre de 1797 al 23 de setembre de 1816. El 24 de febrer de 1810 fou elegit diputat a les Corts de Cadis, i fou president de les Corts Espanyoles de l'1 al 30 d'abril de 1814. El 1816 deixà la Seu d'Urgell i fou nomenat bisbe de Sogorb, càrrec que va ocupar fins a la seva mort. El 1817 també fou nomenat canonge doctoral de la Catedral de Salamanca,. Va donar suport a la Constitució espanyola de 1812 i la política liberal de supressió de convents.

## Referències

* ↑ Extracto de Los Expedientes de la Orden de Carlos III. 1771-1847. Tomo IV per Vicente De Cadenas y Vicent, p. 20
* ↑ Eclesiásticos catalanes y las Cortes de Cádiz d'Antoni Sánchez i Carcelén, p. 134

## Vegeu també

* Llista de bisbes d'Urgell
* Llista de bisbes de Sogorb-Castelló

## Enllaços externs

* Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)
* Cronologia a catholic-hierarchy.org
# Ca l'Estany

«Ca l'Estany» té aquests significats:
* Ca l'Estany (plaça Orpí), casa de Piera (Anoia)
* Ca l'Estany (carrer Doctor Carles), una altra casa de Piera (Anoia)
* Ca l'Estany (Artesa de Segre), casa de Collfred, al municipi d'Artesa de Segre (Noguera)
# Íñigo Cuesta López de Castro

Íñigo Cuesta López de Castro (Villarcayo de Merindad de Castilla la Vieja, 2 de juny de 1969) és un ciclista espanyol, ja retirat, professional del 1994 al 2011. La seva principal victòria és la Volta a Euskadi de 1998. El 2005 guanyà una etapa de la Volta a Catalunya.
Durant la seva carrera esportiva va prendre part en 17 edicions consecutives de la Volta a Espanya, des del 1994 fins al 2010, tot un rècord no igualat per cap altre ciclista. Es retirà l'agost de 2011 després disputar la Volta a Burgos.

## Palmarès

* 1992
** 1r a la Pujada a Gorla
* 1998
** 1r a la Volta a Euskadi
* 2000
** Vencedor d'una etapa de la Dauphiné Libéré
* 2005
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Catalunya i 1r de la classificació de la muntanya

### Resultats al Tour de França

* 1996. Abandona (13a etapa)
* 1997. 70è de la classificació general
* 2001. 63è de la classificació general
* 2002. 49è de la classificació general
* 2003. 127è de la classificació general
* 2007. 51è de la classificació general
* 2009. 87è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1994. 15è de la classificació general
* 1995. Abandona (15a etapa)
* 1996. 46è de la classificació general
* 1997. 60è de la classificació general
* 1998. 52è de la classificació general
* 1999. 45è de la classificació general
* 2000. Abandona (11a etapa)
* 2001. 13è de la classificació general
* 2002. Abandona
* 2003. 22è de la classificació general
* 2004. Abandona (9a etapa)
* 2005. 29è de la classificació general
* 2006. 27è de la classificació general
* 2007. 41è de la classificació general
* 2008. 37è de la classificació general
* 2009. 35è de la classificació general
* 2010. 26è de la classificació general

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1999. 72è de la classificació general
* 2006. 52è de la classificació general
* 2010. 85è de la classificació general

## Referències

* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Iñigo CUESTA LOPEZ DE CASTRO» (en italià). [Consulta: 2 desembre 2022].
* ↑ Vega, Iban. «Triunfos anónimos: La Vuelta al País Vasco fue el mejor premio de Iñigo Cuesta» (en castellà), 02-04-2019. [Consulta: 2 desembre 2022].
* ↑ «La fidélité de Cuesta», 21-09-2009. Arxivat de l'original el 23 de novembre 2011. [Consulta: 21 setembre 2009].
* ↑ «Clap de fin pour le vétéran Inigo Cuesta», 08-08-2011. [Consulta: 8 agost 2011].
* ↑ Labarga, Nacho. «El útimo brindis del 'abuelo'» (en castellà). Marca, 07-08-2011. [Consulta: 2 desembre 2022].

## Enllaços externs

* Fitxa d'Íñigo Cuesta a sitiodeciclismo.net
# Tractat d'Amistat Xina-Rússia de 2001

El Tractat d'Amistat Xina-Rússia de 2001, pacte entre la República Popular de la Xina i la Federació Russa (FCT) és un acord estratègic que va ser signat pels líders de les dues potències internacionals, Jiang Zemin i Vladímir Putin, el 16 de juliol de 2001.

## Visió general

El tractat planteja els grans trets que han de servir de base per a unes relacions pacífiques, cooperació econòmica, així com dependència diplomàtica i geopolítica. D'altra banda, l'Article (A9) del tractat pot ser entès com un pacte de defensa, i altres articles (A7 i A16) apunten a incrementar la cooperació militar, incloent el compartir "coneixements militars" (A16), és a dir, accés xinès a la tecnologia militar russa.
El tractat també comprèn un enfocament de cooperació mútua en tecnologia ambiental, regulacions i conservació de l'energia, a més de sinergies en els seus mercats financers i comerç. El document reafirma la posició russa sobre Taiwan com "una part inalienable de la Xina" (A5), i destaca el compromís d'assegurar la "unitat nacional i la integritat territorial" entre els dos països (A4).

## Possibles beneficis

Els analistes han atribuït motius subjacents, i percebut mutus beneficis del FCT per diversos factors. Per part de la Xina:
* Vol desenvolupar i modernitzar les seves forces armades, gran part de la qual està obsoleta. Aquest procés pot ser accelerat amb l'entrenament militar rus i la seva tecnologia.
* Vol obtenir un nivell estable consistent i finançable d'embarcaments de combustibles, especialment petroli. Aquest objectiu pot ser millor satisfet amb compres i despatxos de petroli rus, incloent la construcció d'un oleoducte transsiberià.
* Vol obtenir suport per la seva postura sobre Taiwan.
Per la seva part, Rússia s'entesta a obtenir recursos de capital, dels quals té necessitat a conseqüència de les severes pèrdues davant especuladors internacionals durant el procés de dissolució soviètica. Aquest esforç pot ser complementat significativament a través de l'ús de capital xinès. Per tant, Rússia:
* Desitja trobar fonts d'ocupació per al seu potencial laboral qualificat.
* Vol vendre la seva tecnologia militar i experiència.
* Pretén vendre els seus grans reserves de petroli i gas natural.

## Referències

* ↑ China, Russia to honor commitments on oil pipeline
* ↑ Putin: oil pipeline will serve China first

## Enllaços externs

* Text del Tractat — Ministeri de Relacions Exteriors de la República Popular de la Xina. (anglès)
* "China, Russia Sign Good-Neighborly Friendship, Cooperation Treaty" — People's Daily (anglès)