OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Bot (videojoc)

Als videojocs, un bot és un tipus de programari expert basat en intel·ligència artificial (IA) que juga a un videojoc en lloc d'un ésser humà. Els bots s'utilitzen en una gran varietat de gèneres de videojocs per a diverses tasques: un bot programat per a un shooter en primera persona (FPS) funciona de manera molt diferent a un programat per a un joc de rol multijugador en línia (MMORPG). Els primers poden incloure anàlisi del mapa i fins i tot estratègia bàsica; el darrer es pot utilitzar per automatitzar una tasca repetitiva i tediosa, com ara l'agricultura .
Els bots escrits per a shooters en primera persona solen intentar imitar com un humà jugaria un joc. Els bots controlats per ordinador poden jugar contra altres bots i / o humans a la vegada, ja sigui a través d'Internet, en una LAN o en una sessió local.
Les funcions i la intel·ligència dels bots poden variar molt, especialment amb el contingut creat per la comunitat. Els bots avançats inclouen l'aprenentatge automàtic per a l'aprenentatge dinàmic dels patrons de l'oponent, així com l'aprenentatge dinàmic de mapes desconeguts fins ara, mentre que els bots més trivials poden confiar completament en llistes de punts de ruta creats per a cada mapa pel desenvolupador, cosa que limita el bot a reproduir només mapes amb van dir els punts de referència.
L'ús de bots generalment està en contra de les regles dels jocs de rol massius en línia multijugador actuals (MMORPG), però un nombre important de jugadors encara utilitzen bots MMORPG per a jocs com RuneScape.
Els jugadors de MUD poden executar bots per automatitzar tasques laborioses, que de vegades poden constituir la major part del joc. Tot i que és una pràctica prohibida a la majoria de MUD, hi ha un incentiu perquè el jugador estalviï temps mentre el bot acumula recursos, com ara experiència, per al personatge del jugador .

## Tipus de bot

Els bots poden ser estàtics, dinàmics o tots dos. Els bots estàtics estan dissenyats per seguir punts de ruta ja fets per a cada nivell o mapa. Aquests bots necessiten un fitxer de waypoint únic per a cada mapa. Per exemple, els bots de Quake III Arena utilitzen un fitxer del sistema de coneixement de la zona per moure’s pel mapa, mentre que els bots de Counter-Strike utilitzen un fitxer de waypoints. Els robots dinàmics aprenen els nivells i els mapes mentre juguen, com ara el RealBot per a Counter-Strike .

## Vegeu també

* Intel·ligència artificial

## Referències

* ↑ GameBots: A Flexible Test Bed for Multiagent Team Research Gal A. Kaminka, Manuela M. Veloso, Steve Schaffer, Chris Sollitto, Rogelio Adobbati, Andrew N. Marshall, Andrew Scholer, and Sheila Tejada. Communications of the ACM, 45(1):43–45, January 2002.
* ↑ Senior, Tom. «Runescape bot nuking event bans 1.5 million bots in one day». Pc gamer, November 3, 2011. [Consulta: 14 juliol 2016].
* ↑ J.M.P. van Waveren. «Quake III Arena Bot thesis paper» (PDF). University of Technology Delft Faculty ITS, June 28, 2001.
# CFM International LEAP

El CFM International LEAP és un motor turboventilador d'alt índex de derivació fabricat per CFM International, una aliança d'empreses a parts iguals entre l'empresa estatunidenca GE Aviation i l'empresa francesa Safran Aircraft Engines (anteriorment Snecma). Es tracta d'un complement modernitzat del CFM56, un motor reeixit del mateix fabricant, i fou concebut per competir amb el Pratt & Whitney PW1000G en el mercat dels avions de fuselatge estret. CFM té previst substituir el CFM56 pel LEAP.

## Referències

* ↑ «CFM launches a new era as first LEAP engine begins ground testing» (en anglès). CFM International, 06-09-2013 [Consulta: 7 setembre 2013]. Arxivat 20 de juny 2015 a Wayback Machine.
* ↑ «CFM International démarre le premier LEAP-1B du 737 MAX» (en francès). Le journal de l'aviation, 18-06-2014 [Consulta: 5 març 2015].
* ↑ «Leap 1C Engine Tests Continue as Comac's C919 Takes Shape». AIN-Online, 10-11-2014 [Consulta: 15 març 2015].
# Johann Otto von Spreckelsen

Johann Otto von Spreckelsen (4 de maig de 1929, Viborg - 16 de març de 1987, Hørsholm) va ser un arquitecte danès. És cèlebre per haver guanyat el concurs de l'arc de la Défense el maig de 1983, que no veié mai acabat. Abans d'això només havia realitzat quatre esglésies a Dinamarca i casa seva. Les esglésies són Sankt Nikolaj Kirke a Hvidovre (1960), Sankt Nikolaj Kirke a Esbjerg (1969), l'església de Vangede (Vangede Kirke), al municipi de Gentofte, al nord de Copenhaguen (1974) i l'església de Stavnsholt (Stavnsholt Kirke) Farum (1981)

## Enllaços externs

* La Grande Arche, Paris
* L'encyclopedia des arts et de l'architecture Arxivat 2004-12-21 a Wayback Machine.
* Sankt Nikolaj Kirke a Hvidovre
* L'església de Vangede
* L'església de Stavnsholt
* Sankt Nikolaj Kirke a Esbjerg
* Planta de l'església de Vangede
# CFT

CFT té els següents significats:
* Carta Federal de Transició, document d'organització del Govern Federal de Transició de Somàlia
* Teoria de camps conforme (del seu nom en anglès Conformal Field Theory), teoria quàntica de camps invariant davant determinades transformacions
* Tanc de combustible conformable (del seu nom en anglès Conformal Fuel Tank), dipòsit de combustible encastat en una aeronau
# Brycinus poptae

Brycinus poptae és una espècie de peix de la família dels alèstids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 16 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: conca del riu Congo.

## Referències

* ↑ Cuvier, G. & A. Valenciennes, 1850. Histoire naturelle des poissons. Tome vingt-deuxième. Suite du livre vingt-deuxième. Suite de la famille des Salmonoïdes. Table générale de l'Histoire Naturelle des Poissons (pp. 1-91). Hist. Nat. Poiss. v. 22: i-xx + 1 p. + 1-532 + 1-91, Pls. 634-650.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Pellegrin, J., 1906. Characinidés nouveaux du Congo. Bull. Mus. natn. Hist. nat. 12:366-369.
* ↑ Vivien, J., 1991. Faune du Cameroun. Guide des mammifères et des poissons. GICAM. 271 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Paugy, D., 1984. Characidae. p. 140-183. A: J. Daget, J.-P. Gosse i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ORSTOM, París i MRAC, Tervuren. Vol. 1.
* Paugy, D., 1986. Révision systématique des Alestes et Brycinus africains (Pisces, Characidae). Collection Études et Thèses. Éditions de l'O.R.S.T.O.M., París. 295 p.
* Paugy, D., 1990. Characidae. p. 195-236. A: C. Lévêque, D. Paugy i G.G. Teugels (eds.) Faune des poissons d'eaux douces et saumâtres de l'Afrique de l'Ouest. Tom I. Coll. Faune Tropicale n° XXVIII. Musée Royal de l'Afrique Centrale, Tervuren i O.R.S.T.O.M., París, 384 p.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Bíblia angevina

L'anomenada Bíblia angevina, Bíblia d'Anjou, o Bíblia de Nàpols, és un manuscrit excepcional ricament decorat, amb un gran nombre d'il·luminacions. Va ser realitzat pel taller de Christoforo d'Orimina cap a l'any 1340 per encàrrec del rei Robert de Nàpols, també conegut com Robert I d'Anjou, que el va dedicar a la seva néta Joana.
Aquest preciós manuscrit està en possessió de l'Església catòlica belga, i es conserva a la biblioteca de la Facultat de Teologia (Biblioteca Maurits Sabbe, Hs 1) de la Universitat Catòlica de Lovaina. El 10 de març de 2008 va ser inclòs a la llista del patrimoni cultural moble de la Comunitat Flamenca.
En la literatura més antiga, aquesta obra es coneix sovint com la Bíblia de Malines, fent referència al seu antic dipòsit al Seminari Major de Malines

## Descripció

La bíblia consta de 344 folis amb dues miniatures de pàgina sencera i més de 80 miniatures més petites i inicials il·luminades. L'obra es considera una obra mestra de l'art en miniatura italià del segle XIV.
La bíblia mesura 420 X 280 mm i conté 344 foli de pergamí de cabra. Consta de cinc bifolis, però hi ha algunes excepcions. El primer és un bifolium inserit posteriorment que és una mica més petit que els altres, l'exterior s'ha deixat en blanc i a l'interior hi ha pintades unes miniatures d'introducció a pàgina completa. El segon és un quaternió, originalment també era un quinió (format per cinc bifolis), però s'ha eliminat un bifolis. El 19è tram és un quaternió i el 33è un trinió (un tram format per tres bifolis), però estan complets.

## Referències

* ↑ Bijbel / bijbel. Het heilige boek is de Bijbel. Een exemplaar ervan is een bijbel. https://vrttaal.net/taaladvies-spelling/bijbel-bijbel]. Gearchiveerd op 19 oktober 2019.
* ↑ Belgisch Staatsblad van 27 maart 2008, blz. 16859.
* ↑ Marina Van Bos, Analysis of the Anjou Bible in Revista de história da arte, Série W n.º1 – 2011, p. 194.
* ↑ Lieve Watteeuw, Codicology of the Anjou Bible in The Anjou Bible. A Royal Manuscript Revealed, Naples 1340 BE, ed. by L. Watteeuw and J. Van der Stock, Peeters, 2010, p.188.

## Bibliografia

* Watteeuw, Lieve. The Anjou Bible: a royal manuscript revealed : Naples 1340. París: Peeters, 2010. ISBN 978-90-429-2445-1. OCLC 664672868.

## Enllaços externs

* Bíblia de la família Anjou
# Bíblia Valenciana Interconfessional

La Bíblia Valenciana Interconfessional (BVI) va ser una adaptació al País Valencià de la Bíblia Catalana Interconfessional (BCI), feta després d'una versió similar a les Illes Balears Bíblia Balear Interconfessional (BBI). Aquesta bíblia va estar autoritzada l'any 1996 canònicament pel llavors bisbe de Castelló-Sogorb Josep Maria Cases Deordal. El Consell Pontifici per a la Promoció de la Unitat dels Cristians tenint com a president Edward Idris Cardenal Cassidy en va donar també la seua autorització.
L'editorial Saó en va ser responsable de la direcció del treball en el qual col·laboraren diversos lingüistes com ara Pasqual Chabrera, Avel·lí Flors i Antoni López i Quiles, amb l'ajuda d'Antoni Ferrando, de la Universitat de València, i Germà Colon, de la de Basilea. L'adaptació es va desenvolupar tenint igualment en compte els mateixos textos originals emprats per al desenvolupament de la Bíblia Catalana Interconfessional.

## Referències

* ↑ Monzon, August. Colligite Fragmenta: Repensar la tradició crisitiana en el món postmodern. Universitat de València, 2015, p. 231–232. ISBN 978-84-370-9703-9 [Consulta: 17 gener 2018].
# Joan XX

Mai hi ha hagut un Papa Joan XX, perquè el papa número 20 amb aquest nom, el cardenal Pedro Julião, quan va ser elegit papa el 1276, va decidir saltar-se el número "XX" i va prendre el nom de Joan XXI. Així volia corregir el que, en el seu temps, es creia que era un error en el recompte dels seus predecessors des de Joan XV fins a Joan XIX.

## Detalls

La confusió en la numeració dels papes Joan ha resultat d'un error en la transmissió textual de l'entrada de Joan XIV (983/984) en el Liber Pontificalis. Aquesta entrada originalment especificava no només la durada del seu pontificat ("VIII mens." = vuit mesos), sinó també la durada del seu empresonament per l'antipapa Bonifaci VII, "per IV menses" ("durant quatre mesos"). Al segle xi, algun temps després del pontificat de Joan XIX, aquesta entrada de Joan XIV va ser mal interpretada com referint-se a dos papes Joan diferents, el primer regnant durant vuit mesos i directament succeït per un altre Joan regnant durant quatre mesos:
* Iohannes m. VIII ("Joan, vuit mesos")
* Iohannes m. IV ("Joan, quatre mesos")
En distingir aquests dos Joan, el segon va arribar a ser numerat com a "Iohannes XIV. bis" ("Joan XIV el segon") i va ser confós amb un personatge històric, el cardenal diaca Joan, fill de Robert, que es va oposar a Bonifaci VII després de la mort de Joan XIV. Tenint en compte el fet que els següents papes Joan, des de Joan XV (985-996) fins a Joan XIX (1024-1034), semblaven haver oblidat l'existència de Joan XIV "bis", Pedro Julião va tenir la intenció de corregir aquest error en triar per a si mateix el nom de Joan XXI.

## Referències

* ↑ «John (XX) | Pope, Papacy, Reformer | Britannica» (en anglès). [Consulta: 1r març 2024].
* ↑ «Pope John XX - PopeHistory.com» (en anglès americà), 04-12-2020. [Consulta: 1r març 2024].
* ↑ Poole, Reginald L. «The Names and Numbers of Medieval Popes» (en anglès). English Historical Review, XXXII, CXXVIII, octubre 1917, pàg. 465-478. DOI: 10.1093/ehr/XXXII.CXXVIII.465 [Consulta: 24 maig 2016]. «Veure especialment pàg. 474–475»

## Vegeu també

* Llista de papes de Roma
* Papessa Joana
# Caixa d'Estalvis de Vilanova

La Caixa d'Estalvis de Vilanova fou una caixa d'estalvis fundada el 1877 a Vilanova i la Geltrú. Després d'uns anys d'expansió estrictament local el 1919 va establir la seva seu central al carrer dels caputxins, 7 de la vila del Garraf, demanant a l'arquitecte J. F. Ràfols que projectés la reforma de la façana, amb esgrafiats de Francesc Domingo. El 1932 va ser absorbida per la Caixa de Pensions per a la Vellesa i l'Estalvi, posteriorment coneguda com "La Caixa".

## Referències

* ↑ Comas i Güell, Montserrat. La Biblioteca Museu Balaguer, un projecte nacional català (paper). Barcelona: Publicacions de l'Abadia de Montserrat, 2007, p. 24. ISBN 978-84-8415-882-0 [Consulta: 21 maig 2015].
* ↑ «Edifici de la Caixa d'Estalvis de Vilanova». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 22 novembre 2012].
* ↑ Francesc Xavier Puig Rovira. Vilanova i la Geltrú, 1936-1939: guerra civil, revolució i ordre social. L'Abadia de Montserrat, 2005, p. 23–. ISBN 978-84-8415-738-0.
# Jocs Olímpics d'Estiu de la Joventut de 2014

Els Jocs Olímpics d'Estiu de la Joventut de 2014 va ser la segona edició dels Jocs Olímpics de la Joventut, un esdeveniment multiesportiu, cultural i festival per a joves atletes d'entre 14 i 18 anys. Es van celebrar entre el 16 i 28 d'agost del 2014 a Nanquín, Xina. Aquests van ser els segons Jocs Olímpics celebrats a la Xina després dels Jocs Olímpics d'estiu de Beijing de 2008, convertint-lo en el primer país en acollir tant els Jocs Olímpics regulars com els de la Joventut.

## Procés de designació

El Comitè Olímpic Internacional (COI) va anunciar les directrius de la licitació, tenint com a data de registre de les ciutats candidates el mes d'abril de 2009. El setembre de 2009 les ciutats interessades a organitzar els Jocs Olímpics d'estiu de la Joventut de 2014 van haver de tenir les seves candidatures aprovades pels seus respectius Comitès Olímpics Nacionals i presentades al Comitè Olímpic Internacional (COI). Al novembre del mateix any el comitè avaluador va iniciar l'anàlisi de les tres ciutats candidates presentades (Nanquín, Poznań i la ciutat mexicana de Guadalajara). El 8 de gener de 2010 el COI va publicar l'informe de la Comissió d'Avaluació dels Segons Jocs Olímpics de la Joventut. A la sessió del Comitè Olímpic Internacional del 2010 a Vancouver, prèvia als Jocs Olímpics d'Hivern de 2010, va elegir la ciutat amfitriona d'aquests Jocs.
Votacions per als Jocs Olímpics d'estiu de la Joventut de 2014 :
| Ciutat | CON | Vots |
| Nanquín | R.P. de la Xina | 47 |
| Poznań | Polònia | 42 |
També van mostrar interès a organitzar aquests jocs, tot i que finalment no van presentar la candidatura, les ciutats de Belgrad (Sèrbia); Jakarta (Indonèsia); Moscou (Rússia); Rabat (Marroc); Nova Delhi (Índia); Rouen, Tolosa de Llenguadoc i Dunkerque (França), i Monterrey (Mèxic).

## Esports

Llista provisional anunciada durant la presentació general dels Jocs Olímpics d'estiu de la Joventut de 2014:
| Atletisme Bàdminton Basquetbol Boxa Ciclisme Equitació Esgrima | Futbol Gimnàstica Halterofília Handbol Hoquei Judo Lluita | Natació Pentatló modern Piragüisme Rem Salts Taekwondo Tennis | Tennis de taula Tir amb arc Tir olímpic Triatló Vela esportiva Voleibol |

## Referències

* ↑ García, Georgina «Guadalajara, por los Juegos Olímpicos de la Juventud 2014» (en castellà). La Jornada, 08-02-2009.
* ↑ «Nine Cities Submit Bids For 2010 Youth Olympic Games» (en anglès). GamesBids.com, 29-10-2007.
* ↑ Lastania, Ezther «Indonesia Ajukan Diri Jadi Tuan Rumah Youth Olympic Games» (en indonesi). Tempo, 04-02-2009 [Consulta: 14 setembre 2012].
* ↑ «Nine Cities Submit Bids For 2010 Youth Olympic Games» (en anglès). GamesBids.com, 21-02-2008.
* ↑ «IOC Extends Deadline For 2014 Youth Games Applications» (en anglès). GamesBids.com, 03-02-2009. Arxivat de l'original el 2012-10-08. [Consulta: 14 setembre 2012].
* ↑ «India To Bid For 2014 Youth Olympics» (en anglès). GamesBids.com, 22-07-2007.
* ↑ «Rouen veut les jeux 2014» (en francès). Paris Normandie, 10-07-2008.
* ↑ «2014 Summer Youth Olympic Games Brochure» (PDF) (en anglès).

## Enllaços externs

* Nanquín 2014
# Johan de Barbastro

Johan de Barbastro (o Joan de Barbastre). Traductor, cal·lígraf i miniaturista aragonès de la Cancelleria Reial de Barcelona al servei del rei Pere IV d'Aragó "el Cerimoniós" entre els anys 1370 i 1386.

## Obra

* Traducció a l'aragonès de la Summa Istoriarum (Historie ancienne) (traduït a Summa de las Istorias del món). La traducció fou encarregada el 1371 pel rei Pere IV d'Aragó "el Cerimoniós". El 16 de maig del 1370, li arribà al rei la crònica de Morea, a qui li havia enviat don Johan Ferrández d'Heredia, Mestre de l'Orde de l'Hospital: «las istorias en frances que nos enviastes por Jayme Mestres (...) e nos ...facemos la dita suma de istorias transladar en aragones, e enviarvos hemos el dito translado logo que sea fecho». La traducció es finalitzà el 10 de febrer del 1372.
* Còpia del Llibre dels fets, coneguda hui en dia amb la sigla C, que fou encarregada el 1380 pel rei Pere IV d'Aragó "el Cerimoniós". En el colofó de l'obra deixà escrit: «Mandato serenissimi domini petri dei gratir regis Aragonum valentiae, Majoricarum, cardinieae et Corsicae, Comitisque Barchinonae, Rossilionis et Ceritaniae [...] Ego Iohannes de Barbastro de scribania predicti domini Regis Aragonum, oriundus Cesaraugustae scripsi Ciuitate Barchinonae Anno a Nativitate Dmi. Mo. CCCo. octuagesimo scripsi».
* Còpia de les Ordinacions fetes per lo Senyor en Pere terç rey dArago

## Bibliografia

* «Johan de Barbastro». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* Literatura i cultura a la Corona d'Aragó (segles XIII-XV)

## Vegeu també

* Llibre dels fets
# Ca l'Arreplegant

Ca l'Arraplegant és una masia del poble de la Coma, al municipi de la Coma i la Pedra, a la Vall de Lord (Solsonès).

## Referències

* ↑ Bach, Antoni. Masies del Solsonès. Consell Comarcal del Solsonès, abril 1995. D.L.: L-418/95. , pàg. 224
* ↑ Aquesta és la denominació que apareix al mapa de l'ICC, al padró municipal i al llibre Masies del Solsonès
# Borbollador

Un borbollador és un instrument tubular amb un recipient que conté un líquid diluent a través del qual es fa bombollejar un gas. Aquest flascó és fet de vidre o material transparent. L'aire o el gas es fa passar a través d'un orifici capil·lar que fa que tingui prou força per borbollejar dins del líquid dins del qual són retinguts els materials transportats. Serveix normalment per a l'absorció o neutralització de gasos tòxics o contaminants, que així no passen a l'aire lliure. Treballant amb quantitats conegudes de gasos es poden fer avaluacions de recompte i d'identificació.

## Usos

Els borbolladors s'empren a les indústries del vi i de la cervesa. Els vinicultors posen borbolladors als tonells o tancs on fermenta el most amb la finalitat que continuï el procés de fermentació i que es mantingui l'eixida de gasos del procés de fermentació sense que els contaminants puguin entrar al recipient.
També s'empren als laboratoris per diversos usos i com a instrument presa de mostres de determinats contaminants atmosfèrics.

## Variants

* Borbollador simple: L'orifici capil·lar del capçal acaba en un sol orifici.
* Borbollador de placa fritada: El capil·lar del capçal acaba en una placa fritada.

## Enllaços externs

* Salut ambiental
# Jordi Fulla

Jordi Fulla (Igualada i Igualada, 1967 - Igualada, 16 d'abril de 2019) va ser un artista igualadí.
Va formar-se a l'Escola Eina de Barcelona. La seva llarga trajectòria d'exposicions a l'Estat espanyol i a galeries i institucions estrangeres el va portar a Tòquio, Colònia, Berlín, Frankfurt, Chicago, Miami, París, Amsterdam, Milà i Lisboa entre d'altres.
El 2011, va exposar ‘Sixteen thousand days on the roof’, i després va treballar en la proposta itinerant ‘Llindars en el punt immòbil del món que gira’ (2015-2019). En el moment de la seva mort tenia una exposició oberta al Museu Can Framis de Barcelona i una altra a l'espai Cal Pal de La Cortinada, Andorra.

## Referències

* ↑ «Mor l'artista Jordi Fulla als 52 anys». [Consulta: 16 abril 2019].
* ↑ «S'ha mort el pintor Jordi Fulla». [Consulta: 16 abril 2019].
* ↑ Castells, Ada. «Jordi Fulla, de les pedres a les estrelles | Catorze.cat». [Consulta: 16 abril 2019].

## Enllaços externs

* Pàgina oficial del pintor Arxivat 2019-04-19 a Wayback Machine.
* "El pintor Jordi Fulla i les cabanes de pedra seca. L'artista reflexiona sobre aquestes construccions i paisatges que parlen del temps i de la memòria en una exposició itinerant", redacció, Vilaweb, 9 d'abril del 2016.
* "Llindar i celístia", plana de Can Framis sobre l'exposició del 2019. [Consultat el 2019-06-05].
* "Fulla, de les pedres a les estrelles. L'artista uneix el món immaterial amb el tangible a la Fundació Vila Casas", Ada Castells, Catorze.cat, 16 d'abril del 2019. [Consultat el 2019-06-05].
* Exposició: Primera pedra, de Jordi Fulla Arxivat 2019-06-05 a Wayback Machine., pàgina de Cal Pal, a La Cortinada, Andorra. [Consultat el 2019-06-05].
# Josep d'Armenteras i Vintró

Josep d'Armenteras i Vintró (Artés, 1860 - Barcelona, 27 de gener de 1934) fou un comerciant català, fill de Marc d'Armenteras i Arola i Rosa Vintró i Pla (vegeu Teatre Jovellanos).

## Biografia

Vinculat políticament a la Lliga Regionalista, de la que en fou un dels seus fundadors, el 1924 fou elegit president de la Cambra Oficial de Comerç i Navegació de Barcelona, però el 1927 es va veure obligat a dimitir perquè els estatuts de l'entitat no el permetien presentar-se a una segona reelecció consecutiva. Fou nomenat novament president de la Cambra el 1930, ocupant el càrrec fins a la seva mort.

## Referències

* ↑ «Jose De Armenteras Vintró». geneanet. tonioromi.
* ↑ «Ha mort el Sr. Armenteras i Vintró». La Veu de Catalunya, 28-01-1934, pàg. 16.
# João Henrique Roque dos Santos

João Henrique Roque dos Santos (Casalinhos de Alfaiata, Torres Vedras, 1 de gener de 1940) va ser un ciclista portuguès que va córrer professionalment entre 1961 i 1970. En el seu palmarès destaca els bons papers a la Volta a Portugal especialment amb el triomf de 1963, i la victòria d'etapa a la Volta a Catalunya de 1965.

## Palmarès

* 1963
** 1r a la Porto-Lisboa
** 1r a la Volta a Portugal i vencedor d'una etapa
* 1965
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Catalunya
* 1967
** 1r al Gran Premi das Regioes do Sul

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1963. 32è de la classificació general.
* 1964. 25è de la classificació general.
* 1965. Abandona

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a Sporting Clube de Portugal Arxivat 2012-09-30 a Wayback Machine.