OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cherville

Cherville és un municipi francès, situat al departament del Marne i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 92 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Cherville era de 92 persones. Hi havia 36 famílies, de les quals 8 eren unipersonals (8 homes vivint sols), 12 parelles sense fills i 16 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

Tots els 35 habitatges que hi havia el 2007 eren l'habitatge principal de la família. Tots els 35 habitatges eren cases. Dels 35 habitatges principals, 32 estaven ocupats pels seus propietaris, 2 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 2 tenien tres cambres, 7 en tenien quatre i 26 en tenien cinc o més. 33 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 11 habitatges hi havia un automòbil i a 21 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Cherville el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 4 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 4 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 4 | 55 a 59 | 8 |
| 0 | 50 a 54 | 4 |
| 12 | 45 a 49 | 0 |
| 0 | 40 a 44 | 4 |
| 4 | 35 a 39 | 0 |
| 4 | 30 a 34 | 8 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 4 | 10 a 14 | 0 |
| 4 | 5 a 9 | 8 |
| 4 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 65 persones, 43 eren actives i 22 eren inactives. De les 43 persones actives 40 estaven ocupades (21 homes i 19 dones) i 3 estaven aturades (2 homes i 1 dona). De les 22 persones inactives 10 estaven jubilades, 4 estaven estudiant i 8 estaven classificades com a «altres inactius».

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Cherville a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Cherville a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# José María Sales Reig

José María Sales Reig (Borriana, 1843 - València, 1912) fou un advocat, propietari i polític valencià, alcalde de València i diputat a les Corts espanyoles durant la restauració borbònica.

## Biografia

Era fill de Jaime Sales Gomis i germà de Jacobo Sales Reig. Es llicencià en dret a la Universitat de València i exercí durant uns anys com advocat. Amic de Cristino Martos Balbi, el 1879 fou escollit regidor de l'ajuntament de València, el 1881 com a membre del Partit Liberal Fusionista en fou nomenat segon tinent d'alcalde i fou alcalde el 1881-1884 i de novembre de 1886 a setembre de 1888. Fou elegit diputat pel districte de Torrent a les eleccions generals espanyoles de 1893. El 1895 va abandonar l'escó i tornà a València a exercir com a advocat.

## Referències

* Javier Paniagua Fuentes y J.A. Piqueras. Diccionario Biográfico de Políticos Valencianos, 1810- 2005. València: Institut Alfons el Magnànim, 2005, p.500. ISBN 9788495484802.
* Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)
# Ricardo Sánchez Martín

Ricardo Sánchez Martín (Barcelona, 1959) és un antropòleg i professor universitari català.
Des de la seva trajectòria com a antropòleg s'ha ocupat i ha estat un dels iniciadors, al costat de Francesc Xavier Medina Luque, dels estudis antropològics de l'esport a Catalunya i a l'Estat espanyol, intentant elaborar un marc teòric d'interpretació de l'esport com un element central en la reproducció social. Ha estudiat la transformació del sistema esportiu contemporani i la representació simbòlica i ritual de l'esport urbà. Professionalment, ha exercit de professor de sociologia de l'activitat física i l'esport a Facultat de Psicologia, Ciències de l'Educació i de l'Esport Blanquerna de la Universitat Ramon Llull. Ha publicat nombrosos articles i contribucions sobre la sociologia de l'esport.

## Publicacions

* Amb Jorge Sánchez Martín, "Del cuerpo sano al cuerpo rendidor: la representación del cuerpo en la sociedad del rendimiento". A: Mª Teresa Vicente Rabanaque, Pepa García Hernandorena, Antonio Vizcaíno Estevan (coords.). Antropologías en transformación: sentidos, compromisos y utopías, págs. 247-258 (2017)
* Amb Sixte Abadía i Naudí i Marta Moragas Rovira, "Una aproximación a la realidad de las carreras solidarias en España: el caso de la provincia de Barcelona". A: Mª Teresa Vicente Rabanaque, Pepa García Hernandorena, Antonio Vizcaíno Estevan (coords.). Antropologías en transformación: sentidos, compromisos y utopías, págs. 302-308 (2017)
* Amb Xavier Pujadas Martí, "El deporte como espectáculo. La aparición del deporte espectáculo y la cultura deportiva popular". A: Jordi Busquet Durán (ed. lit.). Los nuevos escenarios de la cultura en la era digital, pàgs. 241-253 (2017)
* "Transformación deportiva: Nuevos hábitos ciudadanos y posmodernidad urbana, 1982-2010". A: Xavier Pujadas Martí (coord.). Atletas y ciudadanos: historia social del deporte en España (1870-2010), pàgs. 467-505 (2011)
* "Imágenes del cuerpo: cultura y modelos corporales". A: Marta Castañer Balcells (coord.). La inteligencia corporal en al escuela: análisis y propuestas, pàgs. 51-72 (2006)
* "Nuevos usos de la ciudad: actividades lúdico-deportivas y apropiación del espacio urbano". A: La ciudad es para ti: nuevas y viejas tradiciones en ámbitos urbanos, pàgs. 165-186 (2004)
* "Hacia una antropología del deporte en España". A: 'Culturas en juego : ensayos de antropología del deporte en España, págs. 11-30 (2003)
* "El deporte: ¿nuevo instrumento de cohesión social?". A: Culturas en juego: ensayos de antropología del deporte en España, pàgs. 49-72 (2003)
* "Los usos sociales del riesgo: el deporte de aventura como configurador de una ética de la contingencia". A: Culturas en juego : ensayos de antropología del deporte en España, pàgs. 251-274 (2003)
* "Culturas organizativas, actividad física y deporte". A: II Jornadas sobre Sociología del deporte (1999)

## Referències

* ↑ «Ricardo Sánchez Martín». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Ricardo Sánchez Martín». Dialnet. [Consulta: 3 juny 2020].
# An Tiaracht

An Tiaracht Tearaght o Inishtearaght és una illa rocosa, escarpada i inhabitada que es troba a l'oest de la península de Dingle. La seva ubicació a una longitud de 10° 39,7' en fa la més occidental de les illes Blasket i, per tant, l'illa més occidental tant d'Irlanda com de les Illes Britàniques. Tanmateix, hi ha roques exposades que estan més a l'oest: les Roques An Tiaracht, les Roques An Tiaracht Oest (10° 41,0') i les Roques Foze (10° 41,3').
An Tiaracht mesura aproximadament 1 km d'est a oest i 500 m de nord a sud. L'illa es divideix en dues seccions: una part oriental, més gran (200 m d'altitud), i una part occidental que culmina a 116 m. Les dues parts estan unides per una estreta franja de terra travessada per un túnel d'origen natural.

## Referències

* ↑ «Tearaght Island» (en anglès). logainm.ie. Comissió de Toponímia Irlandesa. [Consulta: 19 setembre 2010].
* ↑ «Inishtearaght». Comissaris dels Fars Irlandesos. [Consulta: 19 setembre 2010].
* ↑ «Ireland» (en anglès). Marine Claims p. 3, Part F, Nos 32, 33. U.S. Navy Judge Advocate General. Arxivat de l'original el 2011-07-16. [Consulta: 19 setembre 2010].
* ↑ NIMA. Ireland and the West Coast of England Enroute (en anglès). ProStar Publications, 2004, p. 42 (Prostar Sailing Directions). ISBN 978-1-57785-556-9 [Consulta: 19 setembre 2010].
# Clitònim

Clitònim (Cleitonymus, Kleitónymos, Κλειτώνυμος) fou un historiador grec de data desconeguda que va escriure sobre Itàlia i sobre Síbaris, obres esmentades per Plutarc.

## Referències

* ↑ Cleitonymus A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. William Smith. Pàg 800
# Cal Mateu (Sora)

Cal Mateu és una masia de Sora (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Casa de planta rectangular, de petites dimensions, amb coberta a doble vessant. Les parets són de pedres irregulars amb molt de morter a la part inferior i poc a les parts elevades del mur. Els muntants de les portes i finestres presenten grans pedres ben treballades i llindes a totes elles. Actualment s'utilitzen com a granja i els seus camps són conreats. La casa, però presenta un deficient estat de conservació.

## Referències

* ↑ «Cal Mateu». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 8 octubre 2017].
# José María Ruiz Ramírez

José María Ruiz Ramírez (Mancha Real, província de Jaén, 6 de febrer de 1920 - 2014) fou un polític valencià d'origen andalús.

## Trajectòria

Va ingressar en el PSOE i a la UGT a través de les Joventuts Socialistes d'Espanya en 1936. Durant la guerra civil espanyola va ser oficial de l'exèrcit de la República. En 1939 ingressa en la presó i entre 1941 i 1942 va estar condemnat a mort. Va sortir de la presó en 1944, mantingut en llibertat vigilada, i novament detingut en 1945. i des de llavors va treballar de peó de paleta de la Renfe. En 1958 fou nomenat inspector d'El Ocaso del Port de Sagunt i soci del Casino d'Altos Hornos de Sagunto i del Club Deportivo Acero del Port de Sagunt.
El 1975 es va integrar en l'organització clandestina del PSOE i en fou el cap de l'agrupació local de Sagunt. Fou escollit senador pel PSOE per la circumscripció de València a les eleccions generals espanyoles de 1977, 1979 i 1982. El 1986 no es presentà.

## Referències

* ↑ Homenaje póstumo en el Port al senador José María Ruiz Ramírez a Levante-EMV, 2 d'octubre de 2014
* ↑ Biografia al web de la Fundació Pablo Iglesias
* ↑ Javier Paniagua Fuentes y J.A. Piqueras. Diccionario Biográfico de Políticos Valencianos, 1810- 2005. València: Institut Alfons el Magnànim, 2005, p.492. ISBN 9788495484802.
# Cheryl Gibson

Cheryl Gibson (Edmonton, 28 de juliol de 1959), coneguda de casada com a Cheryl Brokop, és una nedadora canadenca, ja retirada, especialista en esquena, papallona i estils, que va competir durant les dècades de 1970 i 1980.
El 1976 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Mont-real, on va disputar quatre proves del programa de natació. Guanyà la medalla de plata en els 400 metres estils, rere l'alemanya Ulrike Tauber. En les altres proves disputades destaca una cinquena posició en els 100 metres esquena i una sisena en els 200 metres papallona com a resultats més destacats.
En el seu palmarès també destaquen 34 campionats nacionals, dues medalles de bronze al Campionat del Món de natació de 1978 en els 100 i 200 metres esquena; dues medalles d'or, una de plata i tres de bronze als Jocs de la Commonwealth de 1978 i 1982; i cinc de plata i dues de bronze als Jocs Panamericans de 1975 i 1979.
El 1976 va rebre el premi Velma Springstead Trophy com a millor esportista femenina del Canadà. Es va retirar de la competició el 1982, el mateix any que es va graduar a l'Arizona State University. El 1989 va llicenciar en dret per la Universitat de Toronto. Entre el 1983 i 1994 i des del 2012 ha format part de la junta directiva de la Swimming Canada. Des del 2015 és la presidenta de la Swimming Canada’s Board of Directors.

## Referències

* 1 2 3 «Olympedia – Cheryl Gibson». [Consulta: 15 juliol 2021].
* ↑ «Cheryl Gibson | Commonwealth Games Federation» (en anglès). Arxivat de l'original el 2021-10-25. [Consulta: 15 juliol 2021].
# Algirdas Butkevičius

Algirdas Butkevičius (Paežeriai, Lituània, 19 de novembre del 1958) és el Primer Ministre de Lituània des del desembre del 2012. Va ser Ministre de Finances des del 2004 fins al 2005 i Ministre del Transport i les Comunicacions des del 2006 fins al 2008. És el líder del Partit Socialdemòcrata de Lituània des del 2009.

## Carrera política

Butkevičius va néixer a Paežeriai, una vil·la del districte de Radviliškis (Lituània). Des del 1992 és membre del Partit Socialdemòcrata de Lituània (SDPL). Va ser cap del Departament Vilkaviškis del SDPL durant el període 1995-1997, vicepresident del SDPL entre 1999 i 2001, i és el President del SDPL des del 2009.
El 1996 i eol 2000 va ser elegit diputat al parlament lituà (la Seimas). Del 2004 al 2005 va ser Ministre de Finances, i del 2006 al 2008 va ser Ministre de Transports i Comunicacions.
Butkevičius va ser el candidat del SDPL en les eleccions presidencials de Lituània del 2009, on va quedar en segona posició amb un 11,83% dels vots. Poc després es convertia en el President del SDPL.
Durant les eleccions al Parlament de Lituània del 2012, Butkevičius va esdevenir un dels pocs candidats en ser escollits en la primera volta del vot popular.
El 22 de novembre del 2012 va ser escollit per la Seimas com a Primer Ministre de Lituània. Es va convertir en Primer Ministre per decret presidencial en data de 7 de desembre del 2012, i el seu gabinet va prestar jurament el 13 de desembre, després de l'aprovació del programa governamental per part del Parlament.
El 14 de setembre del 2013, tres dies després de la Via Catalana durant la Diada Nacional de Catalunya, Butkevičius va afirmar que cada país ha de trobar el seu propi camí i té dret a l'autodeterminació, sumant-se així al Primer Ministre de Letònia Valdis Dombrovskis, que el dia abans havia fet unes declaracions semblants, convertint-se en els primers líders europeus en respondre de manera positiva a una eventual independència de Catalunya.

## Referències

* 1 2 Prime Minister biography Arxivat 2021-05-08 a Wayback Machine. at the government website (retrieved 13 December 2012)
* ↑ «Algirdas Butkevicius». PES. Arxivat de l'original el 7 de setembre 2012. [Consulta: 4 juliol 2010].
* ↑ «The Central Electoral Commission of the Republic of Lithuania». The Central Electoral Commission of the Republic of Lithuania. Arxivat de l'original el 19 de juliol 2011. [Consulta: 3 juliol 2010].
* ↑ «Lithuanians called to the polls to elect new president». Top News. [Consulta: 4 juliol 2010].
* ↑ Rulers.org
* ↑ Acn. «El primer ministre lituà: "Cada país ha de trobar el seu propi camí i té dret a l'autodeterminació"», 14-09-2013. [Consulta: 2 desembre 2021].
* ↑ Acn. «El primer ministre de Letònia, sobre el reconeixement d'una Catalunya independent: "Si és un procés legítim, per què no?"», 13-09-2013. [Consulta: 2 desembre 2021].
| Precedit per: Andrius Kubilius | Primer Ministre de Lituània 2012-actualitat | Succeït per: continua en el càrrec |
# An Unseen Enemy

An Unseen Enemy és una pel·lícula muda de la Biograph Company dirigida per D.W. Griffith i que va suposar el debut al cinema de Lillian Gish i Dorothy Gish. Es va estrenar el 9 de setembre del 1912.

## Argument

La mort d'un metge deixa òrfenes les seves dues filles adolescents. El germà gran aconsegueix convertir en diners en efectiu algunes propietats del metge. Com que s'està fent de nit i els bancs estan tancats, guarda els diners a la caixa forta de casa el seu pare, situada a una certa distància de la ciutat. Una criada, intenta apoderar-se dels diners aprofitant que el germà a tornat a la ciutat però es incapaç d'obrir la caixa forta. Aleshores es conxorxa amb un home que coneix per tal que l'ajudi a obrir-la. Tanquen les germanes en una habitació contigua i la criada, borratxa les amenaça mostrant una pistola a través d'un forat de la paret per evitar que intentin demanar ajuda. Les noies aconsegueixen telefonar al seu germà el qual organitza un equip de rescat. Mentrestant, un noi, enamorat de la petita ha vist per la finestra la seva desesperació i les ajuda a fugir. Tot i les dificultats que es troba en el camí el germà aconsegueix evitar el robatori en el darrer moment.

## Repartiment

* Lillian Gish (la germana gran)
* Dorothy Gish (la germana petita)
* Elmer Booth (el germà)
* Robert Harron (el noi)
* Harry Carey (el lladre)
* Grace Henderson (la minyona traïdora)
* Walter Miller (l'amic del germà)
* Adolph Lestina (a la pensió, no acreditat)
* Antonio Moreno (sobre el pont, no acreditat)

## Producció

Les germanes Gish vivien a Nova York i un dia anant a un nickleodeon en la pel·lícula van reconèixer a la pantalla a la que havia estat la seva veïna, Gladys Smith. Quan les dues noies es van presentar a la productora demanant per veure la Gladys es van trobar amb la sorpresa que havia canviat de nom i ara es feia dir Mary Pickford la qual va convèncer D.W. Griffith que les contractés. La primera pel·lícula en que vàrem participar va ser justament “An Unseen Enemy”. L'estil exuberant de direcció de D.W. Griffith va constituir un xoc per a les germanes Gish. Lillian escriuria en les seves memòries que en aquell Griffith era incapaç de recordar els seus noms i les cridava pel color de la cinta de cabell que portave (vermella i blava). El pitjor va ser que la manera que Griffith fes veure què volia dir quan volia que expressessin por va ser comença a perseguir-les amb una pistola de veritat i disparant al sostre. Mary Pickford, una de les poques persones que no temia enfrontar-se a Griffith, el va prendre després a part i li va dir que no podia tractar d'aquella manera les seves amigues. A partir d'aquell moment el tracte del director ja va ser diferent.(REF3)

## Referències

* ↑ Thomson, David. The New Biographical Dictionary of Film: Sixth Edition (en anglès). Knopf Doubleday Publishing Group, 2014-05-06. ISBN 978-1-101-87470-7.
* ↑ «Data from manufacturer’s list of releases». The Moving Picture News VI, 10, 07-09-1912, pàg. 32.
* ↑ Kramer, Fritzi. «An Unseen Enemy (1912) A Silent Film Review» (en anglès), 09-09-2013. [Consulta: 12 gener 2020].
# Dipturus kwangtungensis

Dipturus kwangtungensis és una espècie de peix de la família dels raids i de l'ordre dels raïformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 75,7 cm de longitud total.

## Reproducció

És ovípar i els ous tenen com a banyes a la closca.

## Hàbitat

És un peix marí, de clima subtropical i demersal que viu entre 50–240 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'oceà Pacífic nord-occidental: des del Japó fins a les Illes Senkaku (Mar de la Xina Oriental).

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Rafinesque C. S., 1810. Caratteri di alcuni nuovi generi e nuove specie di animali e piante della sicilia, con varie osservazioni sopra i medisimi. (Part 1 involves fishes, pp. (i-iv) 3-69 (70 blank), Part 2 with slightly different title, pp. ia-iva + 71-105 (106 blank)). Caratteri.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ «Dipturus kwangtungensis». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 3 4 5 FishBase (anglès)
* ↑ Ishihara, H., 1987. Revision of the western North Pacific species of the genus Raja. Jap. J. Ichthyol. 34(3):241-285.
* ↑ Breder, C. M.; Rosen, D. E. Modes of Reproduction in Fishes (en anglès). Museu Americà d'Història Natural, 1966.
* ↑ Huang, Z., 2001. Marine species and their distribution in China's seas. p. 404- 463. Vertebrata. Smithsonian Institution, Florida, Estats Units. 598 p.
* ↑ Ishihara, H., 1990. Study on the systematics and fishery resources of the North Pacific skates (Pisces: Chondrichthyes: Rajidae). Tokyo University. 186 p. Tesi doctoral.
* ↑ Kim, I.S., Y. Choi, C.L. Lee, Y.J. Lee, B.J. Kim i J.H. Kim, 2005. Illustrated book of Korean fishes. Kyo-Hak Pub Co. Seül, Corea del Sud. 615p.
* ↑ Nakaya, K. i S. Shirai, 1992. Fauna and zoogeography of deep-benthic chondrichthyan fishes around the Japanese Archipelago. Jap. J. Ichthyol. 39(1):37-48.
* ↑ Ni, I.-H. i K.-Y. Kwok, 1999 Marine fish fauna in Hong Kong waters. Zool. Stud. 38(2):130-152.
* ↑ Randall, J.E. i K.K.P. Lim (eds.), 2000. A checklist of the fishes of the South China Sea. Raffles Bull. Zool. Suppl. (8):569-667.
* ↑ Yamada, U., S. Shirai, T. Irie, M. Tokimura, S. Deng, Y. Zheng, C. Li, Y.U. Kim i Y.S. Kim, 1995. Names and Illustrations of fishes from the East China Sea and the Yellow Sea. Overseas Fishery Cooperation Foundation, Tòquio (Japó).

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Compagno, L.J.V., 1999. Checklist of living elasmobranchs. p. 471-498. A W.C. Hamlett (ed.) Sharks, skates, and rays: the biology of elasmobranch fishes. Johns Hopkins University Press, Maryland, Estats Units.
* Dulvy, N.K. i J.D. Reynolds, 1997. Evolutionary transitions among egg-laying, live-bearing and maternal inputs in sharks and rays. Proc. R. Soc. Lond., Ser. B: Biol. Sci. 264:1309-1315.
* McEachran, J.D. i K.A. Dunn, 1998. Phylogenetic analysis of skates, a morphologically conservative clade of elasmobranchs (Chondrichthyes: Rajidae). Copeia (2):271-290.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.
# Can Mongé

Can Mongé és una masia del municipi de Sant Gregori (Gironès) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Masia de planta rectangular desenvolupada en planta baixa i una planta pis. La coberta és de teula àrab a dues vessants acabada amb un ràfec de dues fileres de teula i una de rajola. Les parets portants són de maçoneria amb restes d'arrebossat a les façanes, deixant a la vista els carreus de les cantonades i les obertures. La porta principal té forma d'arc de mig punt i és construïda amb dovelles, actualment mig tapades per uns contraforts adossats a la façana. La porta es troba descentrada respecte al carener. Les finestres de la planta superior són emmarcades per carreus bisellats, l'ampit és motllurat i descansa sobre tres grans carreus.
L'interior s'estructura en tres crugies perpendiculars a la façana principal. Els sostres són fets amb volta de rajola.
Al lateral dret de la casa, adossat, hi ha un paller-porxo, construït amb maçoneria i coberta a dues vessants. És suportada amb cairats i actualment acabada amb fibrociment. Presenta una columna de pedra a la cantonada.

## Referències

* 1 2 3 «Can Mongé». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 desembre 2012].
# Juan Carlos Pasamontes

Juan Carlos Pasamontes Calvo (Madrid, 23 de juliol de 1956 - Mataró, 15 de novembre de 2020) va ser un periodista i escriptor espanyol. Va ser periodista i autor de mitja dotzena de llibres, especialment sobre esport.
Llicenciat en Ciències de la Informació per la Universitat Autònoma de Barcelona (UAB), va treballar en diversos mitjans de comunicació. En els anys 80 va exercir a diversos diaris de Palma: va pertànyer a l'equip fundacional de El Día de Baleares, amb posterioritat va treballar a Última Hora i La Tarde, així com delegat de El Mundo Deportivo a les Balears. També va treballar a diaris de Catalunya: El Noticiero Universal, Diario de Barcelona, El Día de Cataluña, El Periódico de Catalunya, així com al setmanari Destino. A més, va ser col·laborador del diari ABC, Sábado Gràfico, la Historia Universal del siglo XX d'Historia 16 i Diario Gol, on va publicar relats de futbol des d'una perspectiva històrica i cultural.

## Llibres

* Diario apócrifo de un niño de la Transición. Badalona: Edicions badalonines, 1977
* Todos los jefes de la casa blanca, de Juan Palacios a Florentino Pérez. Madrid : Pearson Educación, 2003
* R.S. Alfonso XIII : la cara oculta del RCD Mallorca, 1916-1931. Palma: Aquiles Editorial, 2005
* Radiografía de un ascenso : 50 años del RCD Mallorca en Primera División. Palma: Aquiles Editorial, 2010
* Territorios del alma : memorias de Juan Segura Palomares. Almeria: Círculo Rojo, 2016

## Referències

* ↑ «Un periodista todoterreno» (en castellà). ABC, 18-11-2020.