OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cahan

Cahan és un municipi francès, situat a la regió de Normandia, al departament de l'Orne. La comuna forma part de l'àrea coneguda com a Suisse Normande. La comuna està formada per la següent col·lecció de pobles i llogarets, Fourneaux, La Bijude, Le Haut Vardon, Le Bas Vardon i Cahan. La comuna té 2 cursos d'aigua que travessen el riu Noireau i 1 rierol la Mare des Bois.

## Referències

* ↑ «Map of Suiss Normande».
* ↑ «Google Maps».
# Chard

Chard (en francès Chard) és una comuna (municipi) de França, a la regió de la Nova Aquitània, departament de la Cruesa, al districte d'Aubusson i cantó d'Auzances.
La seva població al cens de 1999 era de 173 habitants. Pertany a la Communauté de communes Auzances-Bellegarde-en-Marche.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 282 | 261 | 215 | 204 | 173 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Serge Perrier | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. a lemosin.net.
# Hironobu Sakaguchi

Hironobu Sakaguchi (nascut al Japó el 1962) és un dissenyador de videojocs que va arribar a la fama amb la saga de Final Fantasy. Des de 2004 dirigeix la seva pròpia companyia, Mistwalker, després d'haver participat a Square. Els seus títols han venut més de 80 milions de còpies, amb èxits com Parasite Eve, Chrono Trigger o Kingdom Hearts, tots ells dins del gènere del rol. També ha participat en la direcció de pel·lícules basades en la seva obra.
# Quentin Letts

Quentin Richard Stephen Letts (6 de febrer de 1963) és un periodista anglès, que col·labora als diaris The Daily Telegraph, Daily Mail, Mail on Sunday, New Statesman i The Times.
Estudià Literatura Medieval i Arqueologia clàssica. Ha escrit per un gran nombre de diaris. Va començar a escriure un acolumna al Daily Telegraph el 1987. A mitjans dels anys 90 va anar a Nova York com a corresponsal de The Times. També participà en una columna al Daily Mail, firmant com Clement Crabbe. Exercí la crítica política i teatral.
# Zagamiïta

La zagamiïta és un mineral de la classe dels silicats.

## Característiques

La zagamiïta és un silicat de fórmula química CaAl₂Si$_{3.5}$O$_{11}$. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2016 i publicada a les darreries de 2023. Cristal·litza en el sistema hexagonal. La zagamiïta presenta un nou tipus d'estructura cristal·lina. Els exemplars que van servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troben conservats a les col·leccions mineralògiques de la Smithsonian Institution del Museu Nacional d'Història Natural dels Estats Units, amb el número de registre USNM 7619, i a la col·lecció de meteorits marcians E. Stolper’s, a la divisió de Ciències Geològiques i Planetàries de l'Institut Tecnològic de Califòrnia, a Pasadena (Califòrnia, Estats Units).

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al meteorit marcià que va ser recollit a la localitat de Zagami (Nigèria) el 3 d'octubre de 1962. El meteorit és un basalt molt ric en piroxens, molt similar a les shergottites, que consisteix en un 75% de piroxè (pigeonita i augita) i un 18% de vidre de plagioclasa. En aquest meteorit també ha estat descoberta una altra espècie: la liebermannita. També ha estat descrita al meteorit marcià Shergotty, recollit a l'Índia, i en altres dos meteorits trobats al nord-oest d'Àfrica.

## Referències

* ↑ «Zagamiite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 24 novembre 2017].
* ↑ Ma, Chi; Tschauner, Oliver; Beckett, John R.; Greenberg, Eran; Prakapenka, Vitali B. «Zagamiite, CaAl2Si3.5O11, the Hexagonal High-Pressure CAS Phase with Dominant Si, as a Mineral from Mars». Minerals, 14, 1, 01-01-2024, pàg. 18. DOI: https://doi.org/10.3390/min14010018 [Consulta: 22 desembre 2023].
* ↑ «Zagami Martian meteorite, Katsina State, Nigeria» (en anglès). Mindat. [Consulta: 24 novembre 2017].
* ↑ Ma, C. ; Beckett, J. R. ; Prakapenka, V. «Discovery of New High-Pressure Mineral Tschaunerite, (Fe2+)(Fe2+Ti4+)O4, a Shock-Induced, Post-Spinel Phase in the Martian Meteorite Shergotty». 52nd Lunar and Planetary Science Conference, held virtually, 15-19 March, 2021. LPI Contribution No. 2548, id.1720, 2021 [Consulta: 22 desembre 2023].
# Castell de Portaran

El Castell de Portaran era un castell medieval a l'actual terme municipal d'Alt Àneu, de la comarca del Pallars Sobirà, dins l'antic terme de Sorpe, Era al nord-est de València d'Àneu, a l'esquerra de la Noguera Pallaresa, prop del lloc on l'antic camí de la Vall d'Aran travessava aquest riu, dalt d'un turó que dominava el pas del camí. En queden poques restes, entre elles una torre de planta rectangular, de 3,7 per 4,8 metres de costats, que conserva una alçada de prop de 2 metres de parets. Al costat sud es conserva part del fossat, que arriba als 3,3 metres d'ample.

## Bibliografia

* Bolòs i Masclans, Jordi; Busqueta i Riu, Joan-Josep; Benito i Monclús, Pere. «Castell de València d'Àneu». A: El Pallars. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1993 (Catalunya romànica, XV). ISBN 84-7739-566-7.

## Enllaços externs

* El Castell de Portaran en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
* El Castell de Portaran a Castells catalans
# Calamus calamus

Calamus calamus és un peix teleosti de la família dels espàrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Pot arribar als 56 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a les costes de l'Atlàntic occidental (des de Carolina del Nord i Bermuda fins al Brasil).

## Referències

* ↑ MarineSpecies.org (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
# Charencey

Charencey és un municipi francès, situat al departament de la Costa d'Or i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2007 tenia 30 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Charencey era de 30 persones. Hi havia 16 famílies, de les quals 8 eren unipersonals (8 dones vivint soles i 8 dones vivint soles), 4 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 28 habitatges, 15 eren l'habitatge principal de la família, 12 eren segones residències i 1 estava desocupat. 27 eren cases i 1 era un apartament. Dels 15 habitatges principals, 12 estaven ocupats pels seus propietaris, 2 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 3 tenien dues cambres, 4 en tenien tres, 3 en tenien quatre i 5 en tenien cinc o més. 10 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 7 habitatges hi havia un automòbil i a 3 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Charencey el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 4 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 4 |
| 0 | 70 a 74 | 4 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 4 | 55 a 59 | 4 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 8 | 45 a 49 | 0 |
| 0 | 40 a 44 | 4 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 4 |
| 4 | 15 a 19 | 4 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 20 persones, 15 eren actives i 5 eren inactives. De les 15 persones actives 13 estaven ocupades (8 homes i 5 dones) i 2 estaven aturades (2 dones i 2 dones). De les 5 persones inactives 2 estaven jubilades, 2 estaven estudiant i 1 estava classificada com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'únic establiment que hi havia el 2007 era d'una empresa de construcció.
L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era una lampisteria.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Charencey a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Charencey a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Husayn Barles

Husayn Barles (+ 1407) fou un amir que va servir a Tamerlà i després Abu Bakr.
El 1405 fou enviat per Abu Bakr com a delegar a Muhammad Umar per anunciar que el seu senyor romania fidel a Muhammad Umar però necessitava passar per reunir-se amb Miran Xah i junts anar a Transoxiana on el seu germà Khalil Sultan els necessitava. Abu Bakr fou detingut i empresonat a Sultaniya però amb complicitats locals es va poder fer amb el control d'aquesta ciutat. L'amir Husayn Barles i la mare d'Abu Bakr, que eren a Ghuzeldereh, es van dirigir a Sultaniya amb la seva gent per recolzar a Abu Bakr.
Abu Bakr va anar al Khurasan a buscar a Miran Xah que havia marxat allí exiliat, i mentre Husayn Barles es va apoderar de la fortalesa de Xahriyar (1405); a la tornada de Khurasan, Abu Bakr i Miran Xah es van dirigir a Xahriyar. Després de la victoria d'Abu Bakr a la batalla de Derguzin o Kharbereh, Abu Bakr i les seves forces van descansar uns dies en els quals va fer matar alguns amirs propis, entre els quals Umar Taban, acusat de no haver lluitat amb ganes i de ser enemic secret seu; això va provocar la deserció de Husayn Barles i alguns altres amirs, que es va refugiar a Isfahan. Abu Bakr va conquerir Isfahan (1406) i Husayn Barles va tornar al seu servei però va participar en un complot que pretenia eliminar-lo i posar al tron al seu pare Miran Xah (1407). El complot fou descobert i diversos amirs implicats, entre ells Husayn Barles, foren executats.

## Referències

* ↑ Manuscrit persa Matla-assadein ou-madjma albahrein, a Notices et extraits de la bibliotheque du Roi et autres bibliotheques, tome qatorzieme (volum 14), accesible a Google books, pàg. 39.
* ↑ Ibid, pàgs 56 a 58
* ↑ Ibid, pag 113
# Tomàs de Celano

Tomàs de Celano (Celano, província de L'Aquila, Abruços, ca. 1200 - Tagliacozzo, ca. 1265) fou un frare franciscà, escriptor i poeta en llatí i primer biògraf de Sant Francesc d'Assís. Popularment, és venerat com a beat, però oficialment, l'Església catòlica el considera servent de Déu i en té oberta la causa de beatificació, des de 1991.

## Biografia

Fou un dels primers deixebles de Francesc d'Assís i ingressà a l'Orde de Frares Menors cap al 1215. El 1221 va participar en una missió a Alemanya, on anà amb Cesari d'Espira per difondre l'orde. En 1223 fou nomenat custodi únic (custos unicus) de la Província Renana de l'orde, que comprenia Colònia (Alemanya), Magúncia, Worms, i Espira.
Passats dos anys tornà a Itàlia i fou present a la mort de Francesc i en la seva canonització, el 16 de juliol de 1228. El papa Gregori IX li encarregà d'escriure una vida del nou sant; una part dels franciscans, però, la trobaren poc satisfactòria i n'hagué de fer una segona versió, que incloïa testimonis d'altres franciscans que l'havien conegut. Al segle següent, però, aquesta vida fou substituïda per la Legenda maior de Bonaventura de Bagnoregio, la qual cosa provocà que l'antiga fos abandonada i la majoria de còpies desapareguessin.
En 1260 Tommaso fou nomenat director espiritual d'un convent de clarisses de Tagliacozzo, on morí cap al 1265. Fou sebollita a l'església de San Giovanni Val dei Varri, vora el monestir, però les restes foren portades a la de San Francesco de Tagliacozzo.

## Obra escrita

Se'l considera com el probable autor de l'himne Dies irae. A més, escrigué:
* Legenda ad Usum chori (ca. 1230)
* S. Francisci Assisensis vita et miracula, biografia oficial de Francesc d'Assís formada per:
** Vita prima S. Francisci (1228/1229), primera vida
** Vita secunda S. Francisci (1246/1247), segona vida
** Tractatus de miraculis S. Francisci (1247-1257)
* Legenda S. Clarae Virginis (1255), vida de Santa Clara d'Assís.
També escrigué dos poemes en llaor del sant d'Assís.

## Bibliografia

* Michelangelo Paglialonga. "Tommaso da Celano". En: Dizionario biografico Gente d'Abruzzo. Castelli, 2006, vol. 10, p. 93-96.
* Biografia e scritti del Beato Tommaso da Celano
* Trilogia di Tommaso da Celano Arxivat 2005-03-23 a Wayback Machine.
# Quentin Kawananakoa

Quentin Kawananakoa, formalment Quentin Kūhiō Kawānanakoa (nascut al 28 de setembre de 1961 a Monterey, Califòrnia, és l'actual cap de la Casa dels Kawānanakoa (casa reial que ostenten el tro del Regne de Hawaii). El seu teòric estatus com reclamant al tron del Regne de Hawaii (monarquia abolida el 1893) ha estat afirmat pels historiadors i la comunitat nadiua hawaiana, que sovint es refereix a ell com Príncep Kawananakoa. També és un polític hawaià, membre del Hawaii Republican Party. Està en conflicte successori amb la Owana Kaʻōhelelani Mahealani-Rose Salazar, que també preten el tron del Regne de Hawaii.

## Primers anys

Quentin Kawananakoa va néixer el 1961 a Monterey, Califòrnia, com segon fill de Edward Abnel Kawananakoa. Va créixer a Honolulu, Hawaii. Després estudià a la Universitat de Southern California. Va tornar a Oahu, on es va graduar en dret.

## Vida política

El 1994, Kawananakoa va seguir la petjada dels seus antecessors i es presentà a eleccions polítiques. Va guanyar una cadira a la Cambra de Representants de Hawaii pel Partit Republicà de Hawaii. Al cap d'un temps es retirà de la vida pública.
A l'abril de 2006, després de vuit anys fóra de l'esfera pública, Kawananakoa va anunciar la seva intenció d'aconseguir un seient al Senat dels Estats Units, però va perdre les eleccions primàries contra Robert Hogue.
El 4 de novembre del 2008, Kawananakoa va intentar, infructuosament assolir un seient a la Cambra de Representants de l'estat de Hawaii. Fou derrotat pel seu oponent, el demòcrata Chris Kalani Lee. Lee va guanyar amb 5885 vots enfront dels 3374 vots que va obtenir Kawananakoa

## Família

El 1995 es va casar amb la nadiua de Barbados Elizabeth Broun, amb qui van tenir dos fils: Zincaid Kawananakoa (1996) i Riley Kawananakoa (1999), que també ostenten el títol de prínceps.

## Referències

* ↑ «2008 General Election Results». Office of Elections, State of Hawaii. [Consulta: 5 març 2009].

## Enllaços externs

* pàg web de Quentin Kawananakoa Arxivat 2011-04-20 a Wayback Machine.(anglès)
* perfil de Quentin Kawananakoa a la KHLN Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.(anglès)
* PDFBiografia de Quentin Kawananakoa Arxivat 2006-11-13 a Wayback Machine.(anglès)
* pàgina web de la casa Kawananakoa(anglès)
* genealogia dels Kawananakoa a la web de royalark.net(anglès)
# XBIZ

XBIZ és una de les principals fonts de notícies i d'informacions de negocis relacionats amb la indústria de l'entreteniment per adults. A més de la seva pàgina web, XBIZ publica dues revistes mensuals sobre el comerç, les exposicions i els congressos del sector, i facilita la creació de xarxes entre els professionals de la indústria del cinema per adults, a través del contacte entre les empreses de serveis professionals en la xarxa. Els representants de l'empresa XBIZ són sovint citats en els articles dels mitjans de comunicació sobre les tendències i les pràctiques de la indústria. L'any 2003, va tenir lloc el primer lliurament dels premis XBIZ, la cerimònia ha estat creada per premiar als individus, les empreses, els artistes i els productes, que exerceixen un paper essencial en el creixement i en l'èxit de la indústria de l'entreteniment per a adults. Els premis coincideixen amb el congrés XBIZ.

## Enllaços externs

* Web XBIZ Awards (anglès)
# Cecília Metel·la (filla de Metel Dalmàtic)

Cecília Metel·la (llatí: Cæcilia Metella) va ser filla de Luci Cecili Metel Dalmàtic, cònsol el 119 aC. Formava part de la gens Cecília, una antiga família romana d'origen plebeu.
Es va casar a Marc Emili Escaure cònsol el 115 aC amb el que va tenir tres fills, dels quals el gran fou Marc Emili Escaure, defensat per Ciceró.
Es va casar en segones noces amb el dictador Sul·la, que sempre la va tractar amb respecte. Quan es va escapar de Cinna i Carbó cap al camp del seu marit a la vora d'Atenes, els atenencs dirigits per Aristó la van insultar des de les muralles i quan la ciutat va ser ocupada van ser castigats per aquest acte.
Va caure malalta l'any 81 aC mentre el seu marit celebrava la festa del seu triomf i com que no hi havia possibilitats de recuperació, Sul·la va signar el divorci i un cop morta va honorar la seva memòria amb un esplèndid funeral.
Va adquirir moltes de les propietats confiscades pel seu marit.

## Referències

* ↑ Plutarc diu erròniament que era filla de Quint Cecili Metel Pius, pontífex màxim i cònsol el 80 aC.
* ↑ Plutarc, Vides paral·leles, vida de Sul·la 13.1
* ↑ Smith, William (editor). A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology (en anglès), 1870.

## Bibliografia

* Plutarc, Vides paral·leles, La vida de Sul·la, The Complete Collection of Plutarch's Parallel Lives, CreateSpace Independent Publishing Platform, 2014; ISBN 978-1505387513; see accessed June 2016
* Manuel Dejante Pinto de Magalhães Arnao Metello and João Carlos Metello de Nápoles, "Metellos de Portugal, Brasil e Roma", Torres Novas, 1998
# Artur Bernardes

Artur de Silva Bernardes (Viçosa, Minas Gerais; 8 d'agost de 1875 — Rio de Janeiro, 23 de març de 1955) va ser un polític brasiler, president de Brasil entre 15 de novembre de 1922 i 15 de novembre de 1926.
Després d'estudiar a la "Facultat Lliure de Dret" - actual Facultat de Dret de la Universitat Federal de Minas Gerais - va iniciar la seva carrera política com a regidor i president de la Càmera Municipal de Viçosa el 1906. Va ser també diputat federal (de 1909 a 1910 i de 1915 a 1917), i president de l'estat de Mines Gerais entre 1918 i 1922, a més d'ocupar la secretària de finances del mateix estat el 1910.
En els eleccions presidencials (1922), Bernardes va derrotar Nilo Peçanha. Durant la campanya electoral, Bernardes va haver d'enfrontar el rumorós cas dels "cartes falses" atribuïdes a ell i que denigraven l'ex president Hermes da Fonseca. El seu vicepresident va ser Estácio de Albuquerque Coimbra que va substituir Urbano Santos da Costa Araújo, vicepresident electe amb Bernardes, que va morir dia 7 de maig de 1922 abans de prendre possessió.
El descontentament amb la seva victòria i amb el govern del seu antecessor, Epitácio Perssoa, van ser algunes de les causes de l'anomenat Aixecament del Fort de Copacabana, primera acció del moviment tenentista. Com a conseqüència dels aixecaments tenentistes, que van matar a sang freda els companys de caserna que encara estaven dormint (altres dues esdevindrien els anys següents), Bernardes va haver de fer enfront de la columna Prestes, moviment guerriller comunista que va recórrer el país predicant la revolució i que mai va ser derrotat pel govern.

## Referències

* ↑ Amora, Paulo. Bernardes: o estadista de Minas na República (en portuguès brasiler). Companhia Editora Nacional, 1964.
* ↑ «Em 1922, eleição teve fake news e resultado questionado» (en portuguès brasiler). Senat del Brasil. [Consulta: 30 setembre 2023].
* ↑ «Vice-presidente: Urbano Santos da Costa Araújo» (en portuguès brasiler). Presidència de la República Federal del Brasil. [Consulta: 30 setembre 2023].
* ↑ Guimarães, Ulysses. Rompendo o cerco (en portuguès brasiler). Paz e Terra, 1978.
# Calamus nodosus

Calamus nodosus és un peix teleosti de la família dels espàrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Pot arribar als 54,4 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a les costes de l'Atlàntic occidental: des de Carolina del Nord al sud de Florida, i tot el Golf de Mèxic.

## Referències

* ↑ MarineSpecies.org (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
# Charco del aceite

El charco del Aceite o charco de la Pringue és un espai natural creat per l'antic llit del riu Guadalquivir a la serra de Cazorla. Es troba a 20 quilòmetres de la localitat de Villanueva del Arzobispo, dins del seu terme municipal, a la província de Jaén. L'indret pertany a la comarca de la Loma y las Villas i està situat al quilòmetre divuit de la carretera del Tranco.
El nom d'aquest indret prové de la tradició recollida pels habitants de la Serra, que expliquen com en una ocasió, un ase carregat de pells d'oli es va precipitar camí avall fins a l'aigua.

## Característiques

És un indret molt frondós que va ser habilitat com a àrea recreativa l'any 1973. S'hi va afegir un sobreeixidor al curs del riu per crear-hi una piscina natural.A més, s'hi van construir serveis, com una zona de pícnic, un bar restaurant, zones de descans, pàrquing i lavabos. L'àrea de bany és apta per a tota la família, ja que hi ha zones poc profundes i d'altres amb roques per a saltar a l'aigua, que arriba fins als 5 metres de profunditat.
L'accés es realitza per la carretera A-6202, que enllaça Villanueva del Arzobispo amb el pantà del Tranco.

## Fauna i flora

És una zona d'interès natural, ja que compta amb unes comunitats de flora i fauna de gran valor. La fauna aquàtica té com a protagonistes la truita de riu, la boga de riu, barbs i llúdrigues. De la fauna terrestre, destaquen la cabra salvatge ibèrica, el cérvol, la daina, el porc senglar i la guineu. Quant a les aus, en aquest indret hi podem trobar el blauet i voltors, que nien en aquesta zona.
L'espècie dominant de la vegetació és el pi, tot i que també podem trobar la vegetació característica de ribera amb baladres, vimeteres, freixes i marfulls.

## Activitats

A més del bany, s'hi pot practicar senderisme a través d'un camí paral·lel al riu, que porta al túnel de desguàs de l'embassament del Tranco. En aquesta zona es permet pescar la truita de riu, ja que hi ha un vedat de pesca de modalitat sense mort.

## Referències

* ↑ «Charco La Pringue o Charco del Aceite» (en castellà). [Consulta: 15 març 2021].
* 1 2 «Villanueva del Arzobispo, Ciudad Centenària» (en castellà). [Consulta: 12 març 2021].
* ↑ «Grupos de Desarrollo Rural de la Provincia de Jaén.» (en castellà). [Consulta: 12 març 2021].
* 1 2 «Charco del Aceite o Charco de la Pringue» (en castellà). [Consulta: 12 març 2021].
# Husayn Muruwwa

Husayn Muruwwa (1910-1987) fou un periodista i crític literari libanès. A la seva obra Materialist Trends in Arabic-Islamic Philosophy (2 vols., 1979) exposà una revisió marxista dels textos tradicionals àrabs.

## Referències

* ↑ Naef, Silvia. «Shi`i-Shuyu`i or: How to become a communist in a holy city». A: Rainer Brunner, Werner Ende. The Twelver Shia in Modern Times: Religious Culture & Political Culture (en anglès). BRILL, 2001, p. 259. ISBN 978-90-04-11803-4 [Consulta: 23 agost 2012].
# Quentin Keynes

Quentin George Keynes (Londres, 17 de juny de 1921 - ?, 26 de febrer de 2003) era un bibliòfil i explorador anglès.
Keynes era el segon fill de Geoffrey Keynes i la seva dona Elizabeth (neta de Charles Darwin). També era nebot de l'economista Johan Mayard Keynes. El seu germà gran, Richard Keynes era fisiòleg i els germans petits Milo Keynes i Stephen Keynes eren escriptors.
Keynes va anar viure als Estats Units el 1939. Poc després de la Segona Guerra Mundial, començà la seva vida com explorador d'Àfrica i les illes sub-equatorianes de l'oceà Atlàntic i l'oceà Índic. Va fer molts films i va escriure molts articles per la revista del National Geographic. Va col·leccionar llibres dels grans exploradors del segle xix i de viatges, història natural i literatura moderna.

## Bibliografia

* S.D. Keynes (2004), Quentin Keynes (1921-2003) Explorer, Film-Maker, Lecturer, and Book Collector - ISBN 0-907435-17-3.

## Enllaços externs

* http://www.trin.cam.ac.uk/sdk13/Quentin%20Keynes.html Arxivat 2008-10-05 a Wayback Machine.