OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Bèuhòrt

Bèuhòrt (francès Beaufort) és un municipi occità del Savès, a Comenge (Gascunya), situat a la regió d'Occitània, departament de l'Alta Garona.

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Camp de Vista Alegre

El Camp de Vista Alegre va ser un estadi de futbol de la ciutat de Girona Va ser la seu del Girona FC entre 1930 i 1970.
El juny 1922 l'Ajuntament de Girona va inaugurar el nou estadi al barri de Vista Alegre, ja que l'antic Camp de Mart, situat al centre del Parc de la Devesa de Girona, es va quedar petit per albergar al nombrós públic. El dia de la inauguració es va jugar un partit amistós contra l'FC Barcelona, campió de Lliga aquella temporada, perdent el Girona FC 2-5 amb un Barça replet de figures. Al partit va assistir el president culé Hans Gamper. Entre 1922 i 1930 va ser utilitzat per la UD Girona. Entre 1930 i 1970 va ser utilitzat pel Girona FC, fins que es va tornar a quedar petit per als seguidors i ho van substituir per l'actual Municipal de Montilivi.

## Bibliografia

* Gerunda de Publicitat. Cinquantenari del Girona FC, 1980.

## Referències

* ↑ «De Vista Alegre a Montilivi». Diari de Girona, 27-10-2017.
* ↑ Programa de Fires de 1948. «La inauguración de Vista Alegre».
* ↑ «La Unió Deportiva inaugura ... (amb foto)». La Jornada deportiva Any 2, No. 39-bis, No. 17 Especial, 30-06-1922. [Consulta: 9 setembre 2020].
* ↑ X.M. «Mor l'expresident del Girona Narcís Codina». [Consulta: 14 març 2020].

## Enllaços externs

* Barriada de Vista Alegre
* Història del Girona FC Arxivat 2018-02-16 a Wayback Machine.
# Calcioolivina

La calcioolivina és un mineral de la classe dels silicats, que pertany al grup de l'olivina. Va ser descrita per primera vegada l'any 1877, i acceptada per l'IMA l'any 2007. El seu nom fa al·lusió a la seva composició, la qual conté calci, i la seva relació amb la sèrie de l'olivina.

## Característiques

La calcioolivina és un silicat de fórmula química Ca₂SiO₄. És l'anàleg mineral amb calci de la fayalita, la forsterita i la tefroïta. És el polimorf ortoròmbic de baixa temperatura de la larnita.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la calcioolivina pertany a «9.AD - Nesosilicats sense anions addicionals; cations en [6] i/o major coordinació» juntament amb els següents minerals: larnita, merwinita, bredigita, andradita, almandina, calderita, goldmanita, grossulària, henritermierita, hibschita, hidroandradita, katoïta, kimzeyita, knorringita, majorita, morimotoïta, vogesita, schorlomita, spessartina, uvarovita, wadalita, holtstamita, kerimasita, toturita, momoiïta, eltyubyuïta, coffinita, hafnó, torita, thorogummita, zircó, stetindita, huttonita, tombarthita-(Y), eulitina i reidita.

## Formació i jaciments

Es creu que és el resultat de la conversió de la larnita, la qual és metaestable per sota de 520 °C. Ha estat trobada al volcà Bellerberg i Üdersdorf, Renània-Palatinat, Alemanya; Apache Peak, Texas, Estats Units; i a la caldera volcànica superior Chegem, Caucas Nord i a Narin-Kunta, Sibèria de l'Est, Rússia.

## Referències

* 1 2 3 «Calcio-olivine» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
* ↑ «The New IMA List of Minerals – A Work in Progress – Updated: July 2016». IMA-CNMNC. Arxivat de l'original el 9 de setembre 2016. [Consulta: 6 octubre 2016].
# Campionat del Món d'esgrima de 1950

El Campionat del Món d'esgrima de 1950 fou la sisena edició del Campionat del Món d'esgrima. Es va disputar a Montecarlo, Mònaco.

## Resultats
### Resultats masculins

| Proves | Or | Plata | Bronze |
| Floret individual | Renzo Nostini | Jehan Buhan | Jacques Lataste |
| Floret per equips | ItàliaManlio Di Rosa Edoardo Mangiarotti Alessandro Mirandoli Renzo Nostini Giorgio Pellini Saverio Ragno | FrançaRené Bougnol Jéhan Buhan Christian d'Oriola Jacques Lataste Adrien Rommel Claude Netter | EgipteOsman Abdel Hafeez Salah Desuki Roland Steinauer Hasan Hosni Taufik Mahmud Yunes Mohamed Zulficar |
| Espasa individual | Mogens Lüchow | Carl Forssell | Dario Mangiarotti |
| Espasa per equips | Itàlia Giorgio Anglesio Giuseppe Delfino Edoardo Mangiarotti Dario Mangiarotti Fiorenzo Marini Carlo Pavesi | FrançaRené Bougnol Jéhan Buhan Henri Guérin Maurice Huet Claude Nigon Michel Pécheux | SuèciaIngemar Bondeson Per Carleson Sven Fahlman Carl Forssell Berndt-Otto Rehbinder Nils Rydström |
| Sabre individual | Jean Levavasseur | Vincenzo Pinton | Gastone Darè |
| Sabre per equips | ItàliaGastone Darè Arturo Ferrando Roberto Ferrari Aldo Montano Vincenzo Pinton Mauro Racca | FrançaJacques Lefèvre Jean Levavasseur Jean Parent Maurice Piot Jean-François Tournon< | EgipteAhmed Abu-Shadi Salah Desuki Mohamed Abdel Rahman Roland Steinauer Mahmud Younes Mohamed Zulficar |

### Resultats femenins

| Proves | Or | Plata | Bronze |
| Floret individual | Ellen Müller-Preis Renée Garilhe | | Frederiike Filz |
| Floret per equips | FrançaJacqueline Baudot Odette Drand Renée Garilhe Françoise Gouny Lylian Guyonneau | DinamarcaSolveig Jørgensen Edith Knudsen Kate Mahaut Grete Olsen Ulla Barding | Regne UnitElizabeth Carnegy-Arbuthnott Caroline Drew Mary Glen-Haig Gillian Sheen Margaret Somerville |

## Medaller

| Posició | País | Or | Plata | Bronze | Total |
| 1 | Itàlia | 4 | 1 | 2 | 7 |
| 2 | França | 3 | 4 | 1 | 8 |
| 3 | Dinamarca | 1 | 1 | 0 | 2 |
| 4 | Àustria | 1 | 0 | 1 | 2 |
| 5 | Suècia | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 6 | Egipte | 0 | 0 | 2 | 2 |
| 7 | Regne Unit | 0 | 0 | 1 | 1 |

## Referències

* ↑ The Guinness Encyclopaedia of Sports Records & Results. Fencing World Championships, pages 165-167. Guinness Superlatives Ltd, 1987. ISBN 0-85112-492-5.
* ↑ Medaller masculí de floret
* ↑ Medaller masculí d'espasa
* ↑ Medaller masculí de sabre
* ↑ Medaller femení de floret
# Can Selmo

Can Selmo és un edifici del municipi de Vilamacolum (Alt Empordà) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Està situat dins del nucli urbà de la població de Vilamacolum, a la banda nord-est del terme, formant cantonada entre el carrer Tramuntana i el carrer Closes.

## Descripció

És un edifici cantoner de planta irregular format per diversos cossos adossats, amb les cobertes de teula d'un i dos vessants i distribuït en planta baixa i pis. La façana principal, orientada al carrer Tramuntana, presenta un portal d'accés d'arc de mig punt adovellat, amb els brancals bastits amb carreus ben escairats. Damunt seu, al pis, hi ha una finestra biforada amb la llinda d'arquets trilobulats. La resta del parament combina obertures rectangulars emmarcades en pedra amb altres bastides en maons, algunes d'arc rebaixat. La façana lateral presenta un portal i una finestra emmarcats en maons. La façana posterior, que dona pas a la plaça Catalunya, presenta dos grans finestrals d'arc de mig punt emmarcats en maons al pis, que tenen sortida a un balcó corregut actualment restituït. La resta d'obertures del parament són rectangulars i senzilles, sense cap tipus d'emmarcament destacat.
La part principal de la construcció presenta un parament de carreus regulars ben tallats, disposats en filades i lligats en morter de calç. La resta del parament presenta un revestiment arrebossat, força degradat en diversos trams.

## Història

Can Selmo té el seu origen en època gòtica. Probablement era la casa del delme en Vilamacolum de Sant Pere de Rodes. Al seu interior conserva diversos elements d'interès, el més remarcable dels quals és la decoració escultòrica dels capitells. En l'actualitat aquesta façana no es fa servir, i l'accés a l'interior es fa a través d'una altra façana.

## Referències

* 1 2 3 4 «Can Selmo». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 12 novembre 2015].
# Can Segura (Mataró)

Can Segura és una masia de Mataró (Maresme) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Conjunt format per una masia del segle xii i una torre de principis de segle xx.
La masia és de planta baixa i pis amb coberta a dues aigües. Ha sofert ampliacions al llarg del temps. Sobre el rellotge de sol de la façana principal hi ha la data de 1917.
La torre, situada al costat de la masia, és de planta baixa pis, amb coberta a dues aigües i un cos central aixecat coronat amb una barana decorada amb florons.

## Referències

* 1 2 3 «Can Segura». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 12 agost 2017].
# Canadian Hot 100

La Canadian Hot 100 és una llista publicada setmanalment per la revista Billboard al Canadà. Va ser inaugurada el 31 de març de 2007, i actualment és la llista musical de referència al Canadà.
La llista combina vendes físiques i digitals amb les reproduccions en línia i les reproduccions en emissores de ràdio.
La primera cançó que va assolir el número #1 de la llista va ser "Girlfriend" d'Avril Lavigne el 31 de març de 2007. Per a la llista de la setmana del 31 de desembre de 2022, la cançó que es troba en la posició número #1 és "All I Want for Christmas Is You", de Mariah Carey.

## Referències

* ↑ Staff, Billboard; Staff, Billboard. «Billboard Launches Canadian Hot 100 Chart» (en anglès americà), 07-06-2007. [Consulta: 29 desembre 2022].
* ↑ Staff, Billboard; Staff, Billboard. «Billboard’s Canadian Hot 100 Now Incorporates Spotify Listening» (en anglès americà), 23-12-2014. [Consulta: 29 desembre 2022].
* ↑ «Billboard Canadian Hot 100» (en anglès americà), 02-01-2013. [Consulta: 29 desembre 2022].
# Campionat d'Europa de Pitch and Putt 2001

{| class="toccolours" style="float: right; margin: 0 0 1em 1em; font-size: 90%;"
|colspan=2 style="background: #66bb33; text-align: center;" | II Campionat d'Europa · Pitch and putt - Catalunya 2001 - |- |colspan=2 style="text-align: center;"| |- style="vertical-align:top;" |colspan=2| |- style="vertical-align:top;" | Equips | 6 |- style="vertical-align:top;" | Seu | Lloret de Mar |- style="vertical-align:top;" | Data | 3 al 5 de maig de 2001 |- style="vertical-align:top;" | Podium • Campions • Finalistes • Tercers • Quarts | Irlanda Catalunya Itàlia França |} El Campionat d'Europa de Pitch and Putt disputat l'any 2001 a Lloret (Catalunya) sota les directrius de l'Associació Europea de Pitch and Putt (EPPA) va comptar amb la participació de 6 seleccions nacionals.

## Fase de qualificació

Qualificació 36 forats :
| Irlanda | 504 |
| Catalunya | 513 |
| Països Baixos | 584 |
| Gran Bretanya | 601 |
| Itàlia | 604 |
| França | 606 |

## Fase de grups

Grup A :
| Irlanda | França | 5-1 |
| França | Gran Bretanya | 4-2 |
| Irlanda | Gran Bretanya | 5,5-0,5 |
| 1. Irlanda 2. França 3. Gran Bretanya |||
Grup B :
| Catalunya | Itàlia | 6-0 |
| Itàlia | Països Baixos | 3,5-2,5 |
| Catalunya | Països Baixos | 6-0 |
| 1. Catalunya 2. Itàlia 3. Països Baixos |||

## Fase final

Finals :
| 5-6 llocs | Països Baixos | Gran Bretanya | 5,5-3,5 |
| 3-4 llocs | Itàlia | França | 6,5-2,5 |
| Final | Irlanda | Catalunya | 6-3 |

## Classificació final

* Irlanda
* Catalunya
* Itàlia
* França
* Països Baixos
* Gran Bretanya

## Vegeu també

* Campionat d'Europa de Pitch and Putt
* Associació Europea de Pitch and Putt

## Enllaços externs

* Campionat d'Europa de Pitch and Putt Arxivat 2007-03-21 a Wayback Machine. Associació Europea de Pitch and Putt
# Cantó de Marsella La Capeleta

El cantó de Marsella La Capeleta és un cantó francès del departament de les Boques del Roine, situat al districte de Marsella. És format per part del municipi de Marsella.

## Municipis

Aplega tot o part dels següents barris de Marsella:
* La Capeleta
* Menpenti
* Pont-de-Vivaux
* Saint-Tronc
* Baille
* La Timone
* Saint-Pierre
* Benza
Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1967-1973 | Marius Massias | SFIO |
| 1973-1985 | Paul Biaggini | PCF |
| 1985-1998 | Robert Villani | RPR |
| 1998- | Janine Ecochard | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
# Canídia

Canídia (en llatí: Canidia), és una fetillera que apareix a les sàtires i els epodes d'Horaci.
Per a alguns autors, Canídia pertany a la ficció literària, però altres defensen que Canídia és un pseudònim d'un personatge real. Pomponi Porfirió presenta a la maga com una perfumista (unguentaria) napolitana, el nom de la qual seria Gratídia, enamorada de Quintili Var, un crític literari de Cremona amic d'Horaci. El nom, Canídia sembla estar relacionat amb canus i no amb canis, i faria referència a una dona amb els cabells blancs.
Horaci la descriu adornada amb petits escurçons entre els seus cabells i amb les ungles sense tallar. Descriu els rituals de màgia negra dirigits per Canídia, a la qual ajuden altres bruixes (Sàgana, Folia i Veia). Preparen una foguera on hi llencen xiprers funeraris, ous i plomes de mussol empastifades de sang de granota, herbes màgiques i ossos trets d'una gossa. Després descriu com porten a termini la mort d'un nen de pocs anys, amb la finalitat d'elaborar amb les seves vísceres seques un filtre amorós.
Canídia, a més de preparar filtres amorosos, construeix figuretes de cera per a atreure les ànimes dels morts i interrogar-les sobre fets futurs.

## Referències

* ↑ Montero, Santiago. Diccionario de adivinos, magos y astrólogos de la antigüedad. Valladolid: Trotta, 1997, p. 102-103. ISBN 8481641618.
# Capitular de Quierzy

La capitular de Quierzy va ser promulgada el 14 de juny de 877 a la localitat de Quierzy-sur-Oise. El Papa Joan VIII, amenaçat pels musulmans, feu una crida a l'emperador franc Carles el Calb per tal d'emprendre una expedició de socors vers Itàlia. Abans d'iniciar l'expedició, Carles el Calb reuní una assemblea a Quierzy-sur-Oise per controlar la bona marxa del seu imperi durant la seva absència. En aquesta mateixa assemblea promulgà una capitular, dos capítols de la qual tenien només un abast puntual i determinat pel context de la seva expedició sobre Itàlia. Però aquest abast temporal i contextual esdevingué definitori i han estat considerats com els dos articles que fundaren el feudalisme, perquè instauraven legalment l'heretabilitat dels honors, quelcom que fins aleshores era una Potestas (poder) reservada a la corona imperial.
Malgrat aquesta capitular però, aquests capítols mai no van ser evocats a l'edat mitjana per justificar l'heretabilitat dels feus: ja que es donava per fet que les virtuts guerreres eren transmeses per sang. Segons alguns autors, el sistema feudal es va desenvolupar més probablement per efecte d'un edicte de Clotari II, que reservava el títol de comte als homes sortits del comtat i que posseïssin béns. Aquest edicte, que permetia al rei apoderar-se d'aquells béns si la gestió del comte era indelicada, va permetre a aquests augmentar el seu poder al recolzar-se en la seva xarxa clientelar.

## Contingut

Es tracta dels articles que regulen la qüestió dels honors, laics i eclesiàstics, que serien ocupats durant aquell període expedicionari:
* Si l'emperador mor durant l'expedició - Carles el Calb acabava de patir una pleuritis - i un gran es retira a un monestir per pregar per les seves salut, el seu fill o un parent heretarà els seus beneficis.
* Els bisbats que quedin vacants seran sotmesos a un consell de gestió a l'espera de la decisió de l'emperador;
* Si un comte mor, el seu fill primogènit administrarà el comtat assistit pel bisbe i els principals oficials del comtat
* Si un vassall mor, la seva vídua i els seus fills disposaran provisionalment dels seus beneficis
Després de promulgar aquesta capitular Carles el Calb inicià el seu viatge, però quan es trobava a mitja expedició va ser informat de la revolta de diversos magnats, emprenent immediatament el viatge de retorn; Carles el Calb va morir el 6 d'octubre d'aquell any.

## Referències

* ↑ Michel Dillange. Les Comtes de Poitou Ducs d'Aquitània (778-1204). La Crèche: Geste éditions, 1995. ISBN 2-910919-09-9, p 66
* ↑ Michel Dillange. Les Comtes de Poitou Ducs d'Aquitània (778-1204). La Crèche: Geste éditions, 1995. ISBN 2-910919-09-9, p 11

## Vegeu també

* Guifré el Pilós

## Enllaços externs

* UE12 Toulouse Arxivat 2006-05-23 a Wayback Machine. (francès)
* Quierzy, résidence royale Arxivat 2007-07-06 a Wayback Machine. (francès)
# Can Manent

«Can Manent» té aquests significats:
* Can Manent, masia de Lliçà d'Amunt
* Can Manent, masia de Premià de Mar
* Can Manent, masia de Sabadell
# Can Manent (Premià de Mar)

Can Manent és una masia de Premià de Mar (Maresme) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

És una masia d'estructura basilical, de tres crugies, corresponent al tipus IV, amb planta baixa, pis i golfes a nivell de la crugia central, coberta per una teulada de dues vessants amb el carener perpendicular a la façana.
La porta principal d'accés, a la crugia central, és d'arc de mig punt dovellat. La resta d'obertures són quadrangulars, amb brancals, llindes i ampits realitzats amb carreus de pedra. Les dues portes laterals de la planta baixa foren obertes amb posterioritat.
L'interior està reformat i no conserva gaires elements originals.
Fent angle (E) amb la façana, s'alça un porxo obert per un arc, de planta baixa i pis, obra del segle XIX
A la part posterior hi ha una nau adossada, de planta baixa i coberta amb una terrassa a la qual s'accedeix des del primer pis de la masia, possiblement feia les funcions de caseta de les eines o aixoplug de les bèsties de càrrega.
Actualment, Can Manent, és destinat a Museu i Biblioteca de Premià.

## Història

Al voltant de la masia s'han documentat fragments de ceràmica de vernís negre Campaniana A, àmfora púnico-ebussitana, ceràmica comuna ibèrica, àmfora ibèrica, àmfora itàlica, bètica i local, ceràmica comuna romana (local i nord-africana), i fragments de tegulae i ímbrex. També s'han documentat alguns materials ceràmics reaprofitats en la construcció de les parets de la masia. No es coneix cap mena d'estructura relacionada, però es podria pensar en la presència en aquest indret d'un establiment iberoromà amb una cronologia entre els segles iii aC i I dC.
Els primers documents (1618) que ens parlen de Can Manent van estretament lligats als orígens de Premià de Mar, ja que al seu voltant s'establí una petita població de pescadors i pagesos.
El 1719, els límits de Can Manent eren, d'una banda, el mar, i de l'altra, Vilassar. La família Manent va tenir un paper important a la formació del nou poble de pescadors, arran de mar.
La masia de Can Manent, malgrat les notícies de començaments del segle xvii referents a la família propietària, és un edifici de ple segle xviii, aprofitant potser alguna dependència anterior (hom opina que el celler és el sector més antic de la casa), i amb annexos posteriors (casa dels masovers).

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 «Can Manent». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 12 desembre 2012].
* ↑ «Can Manent». Inventari del Patrimoni Arqueològic i Paleontològic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 9 gener 2013].

## Enllaços externs

* «Can Manent». Mapa de patrimoni cultural. Diputació de Barcelona.
# Can Nadal (Clariana de Cardener)

Can Nadal és una masia del municipi de Clariana de Cardener, a la comarca catalana del Solsonès.

## Referències

* ↑ «Can Nadal (Clariana de Cardener)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Can Bosch (Gallifa)

Can Bosch és una masia del municipi de Gallifa (Vallès Occidental) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una masia localitzada als afores de la població. Presenta una organització típica dels masos de la rodalia, dedicats a les tasques agrícoles: diverses edificacions juxtaposades, fruit d'ampliacions successives i per necessitats del terreny, col·locades a nivells diferents. El frontis de l'edifici principal està distribuït asimètricament, donada l'ampliació de la crugia lateral esquerra, en la que s'obrí una altra porta. El carener de la teulada corre perpendicular al frontis, el ràfec mostra una senzilla decoració.
La porta principal, és de forma arquitravada, menys usual en la zona, els llindars són de pedra tan pel que fa a les portes com les finestres. Sobre la porta hi ha tres finestres centrades, la del mig presenta sobre la llinda una data,1780. Els murs són de pedra i morter, reservant-se les pedres de mida més gran i més ben escairades per les cantoneres de l'edifici. Al voltant de la casa principal trobem diverses edificacions pròpies de la funció agrícola tals com corts, coberts, etc.

## Història

La data de la llinda (1780) indica que segurament el mas fou remodelat i ampliat a finals del segle xviii. Al llarg d'aquest segle, donada la millora econòmica i l'augment de població, a Gallifa es construïren noves edificacions i es van restaurar i ampliar les antigues, tal com deuria passar en aquest cas.

## Referències

* 1 2 3 «Can Bosch». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 21 novembre 2015].
# Carlo Porzio

Carlo Porzio (Trecate, Piemont, 6 de març de 1888 - ?) va ser un ciclista italià, que va córrer durant els anys 20 del segle xx. La seva única victòria coneguda és una etapa de la Volta a Catalunya de 1928.

## Palmarès

* 1928
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Catalunya

## Referències

* ↑ «El italiano Porzio es vencedor de la cuarta etapa». Mundo Deportivo, 12-09-1928 [Consulta: 4 desembre 2017].

## Enllaços externs

* Fitxa de Carlo Porzio a sitiodeciclismo.net
* Fitxa de Carlo Porzio a museociclismo.it
* Fitxa de Carlo Porzio a cyclebase.nl
# Carlos Idriss Kameni

Carlos Idriss Kameni (Douala, Camerun, 18 de febrer de 1984) és un futbolista professional camerunès que es troba sense equip des del 28 d'agost de 2019, després de desvincular-se del Fenerbahçe SK de la primera divisió turca. Juga de porter i és conegut per la seva agilitat i habilitat en aturar penals.

## Trajectòria

El jugador es va formar a les categories inferiors del Sion, equip amb el qual debutà el 1999 a l'edat de 16 anys. De fet, es convertí en el porter més jove que guanyava una medalla d'or olímpic, aconseguida a Sydney 2000, on a la final s'enfrontaren la selecció del Camerun contra Espanya i es decidí a la tanda de penals.
Després de destacar a la lliga francesa en equips com el Le Havre AC o l'AS Saint-Etienne, el 2004 va fitxar pel RCD Espanyol, recomanat pel mític porter camerunès de l'Espanyol Thomas N'Kono, actual entrenador de porters de l'equip. Va debutar a La lliga la temporada 2004-2005, davant un empat entre l'equip blanc-i-blau i el Deportivo de la Coruña. Aquella temporada, es va destapar com a gran porter, essent el que més penals va aturar.
A l'equip català va aconseguir el seu primer títol professional: la Copa del Rei de l'any 2006. També assolí la Copa Catalunya del 2006 i el subcampionat de la Copa de la UEFA el 2007. En la temporada 2008-2009 va batre el record d'imbatibilitat establert per Thomas N'kono en la temporada 88-89, establint-lo en 550 gols, que no es va batre fins que ho va fer Diego López Rodríguez el 2016.
Després de set temporades i mitja al RCD Espanyol, el 13 de gener del 2012, Kameni i el club arriben a un acord de rescissió del contracte per incorporar-se al Màlaga CF.

### Internacional

Amb la selecció camerunesa va aconseguir la Copa d'Àfrica el 2002 i, el 2008 el subcampionat.

## Palmarès

| Títol | Club | País | Any |
| Medalla d'or als Jocs Olímpics de Sydney 2000 | Camerun | Camerun | 2000 |
| Campió de la Copa d'Àfrica | Camerun | Camerun | 2002 |
| Copa del Rei | RCD Espanyol | Catalunya | 2005-2006 |
| Copa Catalunya | RCD Espanyol | Catalunya | 2005-2006 |
| Subcampió de la Copa de la UEFA | RCD Espanyol | Catalunya | 2006-2007 |
| Subcampió de la Copa d'Àfrica | Camerun | Camerun | 2008 |
| Copa Catalunya | RCD Espanyol | Catalunya | 2009-2010 |
| Copa Catalunya | RCD Espanyol | Catalunya | 2010-2011 |

## Referències

* ↑ (castellà) Marca, Kameni supera el récord N'Kono
* ↑ Diego López, amb 586 minuts, bat el rècord de Kameni de minuts sense rebre cap gol a la porteria de l'Espanyol. CCMA, 11/12/2016.
* ↑ «Kameni deixa l'Espanyol i firma pel Màlaga». elperiodico.cat, 13-01-2012. [Consulta: 14 gener 2012].