OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Francisco García López

Francisco García López (Múrcia, 1794 - Alacant, 1873) va ser un polític valencià d'origen murcià, alcalde d'Alacant durant el Sexenni Democràtic. Era comerciant i propietari agrícola que tenia terres a Elx i Sant Joan d'Alacant, adquirides durant la desamortització de Mendizábal el1836. Va ser cònsol del Tribunal de Comerç i membre de la Milícia Nacional a Alacant, de la que en va ser segon comandant del batalló d'artilleria. Va ser regidor municipal en 1841, 1854 i 1855 pel Partit Progressista.
Va donar suport la revolució de 1868 i va formar part de la Junta Revolucionària de la Província d'Alacant i presidí el Comitè Republicà d'Alacant. Alhora fou nomenat alcalde provisional d'Alacant fins que a les eleccions de 1869 fou elegit Miquel Colomer i Bergez. Després va formar part del Partit Republicà Democràtic Federal, del que en 1870 fou president del Comitè provincial d'Alacant. Fou regidor de l'ajuntament fins a la seva mort el 1873.

## Referències

* ↑ Javier Paniagua Fuentes y J.A. Piqueras. Diccionario Biográfico de Políticos Valencianos, 1810- 2005. València: Institut Alfons el Magnànim, 2005, p.233. ISBN 9788495484802.
# Dannemois

Dannemois és un municipi francès, situat al departament d'Essonne i a la regió de l'Illa de França.
Forma part del cantó de Mennecy, del districte d'Évry i de la Comunitat de comunes des 2 Vallées.
# Kazuyuki Toda

Kazuyuki Toda (Tòquio, Japó, 30 de desembre de 1977) és un futbolista japonès que va disputar vint partits amb la selecció japonesa.

## Referències

* ↑ «Spurs land Toda». BBC, 24-01-2003. [Consulta: 17 octubre 2018].
* 1 2 «New stadium evokes memories of 'biggest challenge' for Toda». Tottenham Hotspur, 06-06-2019.

## Enllaços externs

* National Football Teams
* Japan National Football Team Database
# Octav Onicescu

Octav Onicescu (Botoșani, 20 d'agost de 1892 - Bucarest, 19 d'agost de 1983) va ser un matemàtic i estadístic romanès.
Onicescu va néixer en una família de petits terratinents en un població a la riba del riu Prut (actual frontera entre Romania i Moldàvia). Va cursar els estudis secundaris a l'institut de Botoșani fins al 1911 quan es va matricula a la universitat de Bucarest per estudiar matemàtiques. El 1913 es va graduar i es va convertir en professor de matemàtiques de l'escola militar que llavors hi havia al monestir de Dealu. Entre 1916 i 1918 va ser soldat durant la Primera Guerra Mundial, participant en la batalla de Mărăşeşti (1917), i el 1919 va anar a estudiar a Roma on va obtenir el doctorat el 1920 amb una tesi dirigida per Tullio Levi-Civita. A continuació va estar estudiant a París fins al 1922, quan va tornar al seu país per ser professor de la universitat de Bucarest durant quaranta anys.
Els seus interessos científics sobre la mecànica, per una banda, i per la teoria de la probabilitat, per l'altra, es van gestar en aquest període romano-pàrisenc. En aquest darrer camp, i en col·laboració amb el seu deixeble Gheorghe Mihoc, va fer anàlisis exhaustius de les cadenes de Màrkov i van ser els iniciadors de l'escola d'estadística i probabilitat romanesa. Va ser una gran personalitat que va tenir molts interessos diferents en el camp de la cultura i en els darrers anys va fer treballs importants en història de la ciència.

## Referències

* ↑ Iosifescu, 1986, p. 97.
* ↑ Oprea, 2017, p. 55.
* ↑ Jacob, 1985, p. 12.
* ↑ Iordan et al., 2018, p. 3.
* ↑ Iosifescu, 2001, p. 415.
* ↑ Iosifescu, 1986, p. 98.

## Bibliografia

* Iordan, Andreea; Mirlogeanu, Catalin; Patarlageanu, Bogdan; Draghia, Bogdan «Octav Onicescu» (en romanès). Info INS, Num. 7, 2018, pàg. 1-4. ISSN: 2502-0188.
* Iosifescu, Marius «Octav Onicescu, 1892-1983» (en anglès). International Statistical Review, Vol. 54, Num. 1, 1986, pàg. 97-108. ISSN: 0306-7734.
* Iosifescu, Marius. «Octav Onicescu». A: C.C Heyde, E. Seneta (eds.). Statisticians of the Centuries (en anglès). Springer, 2001, p. 415-420. ISBN 978-0-387-95283-3.
* Jacob, Caius. «L'acadèmicien Octave Onicescu à 90 ans». A: Marius Iosifescu, Șerban Grigorescu, Tiberiu Postelnicu (eds.). Proceedings of the Seventh Conference on Probability Theory (en francès). VNU Science Press, 1985, p. 11-14. ISBN 90-6764-040-9.
* Oprea, Mihaela «An Overview on the Contributions of the Academician Octav Onicescu to the Informational Statistics and Further Developments» (en anglès). 12th International Conference on Virtual Learning, 2017, pàg. 54-62. ISSN: 1844-8933.

## Enllaços externs

* «Onicescu, Octav (1892 - 1983)». Digital Mechanism and Gear Library. [Consulta: 2 novembre 2021]. (anglès)
# Jeangu Macrooy

Jeangu Macrooy (Paramaribo, 6 de novembre del 1993) és un cantautor de Surinam. El seu estil de música és soul modern anglès. Hauria representat els Països Baixos al Festival de la Cançó d'Eurovisió 2020 a Rotterdam amb la cançó Grow en cas de no haver sigut cancel·lat per la pandèmia per coronavirus de 2019-2020. Per aquesta raó, va ser seleccionat internament per a representar el país al Festival de la Cançó d'Eurovisió 2021 amb el tema Birth of a New Age.
El 2011, Jeangu va formar el grup Between Towers amb el seu germà bessó Xillan. Van treure un àlbum en gener 2013, Stars on My Radio. Després de dos anys d'estudis al conservatori de Paramaribo, Macrooy es va mudar als Països Baixos el 2014 per fer els estudis de cantautor a l'Acadèmia de Pop ArtEZ a Enschede. Des del 2017 viu a Amsterdam. A partir del 2016, el programa de televisió De Wereld draait Door el va invitar de tant en tant per cantar cançons (com homenatges a Stevie Wonder, George Michael, Paul Simon, Elton John i Blue Diamond). El 2018, va interpretar Judes a l'esdeveniment de la Passió The Passion.

## Referències

* ↑ «Jeangu Macrooy vertegenwoordigt Nederland op het Eurovisie Songfestival 2020 | Eurovisie Songfestival 2020» (en neerlandès). songfestival.nl. [Consulta: 13 gener 2020].
* ↑ «Jeangu Macrooy premiers 'Grow' for the Netherlands» (en anglès). Eurovision.tv, 04-03-2020. [Consulta: 4 març 2020].
* ↑ «Jeangu Macrooy se convierte en el primer artista confirmado de forma oficial para Eurovisión 2021» (en castellà). Eurovision-Spain.com, 18-03-2020. [Consulta: 19 març 2020].
* ↑ Jeangu Macrooy — Unexpected Records
# Yuki Otsu

Yuki Otsu (Prefectura d'Ibaraki, Japó, 24 de març de 1990) és un futbolista japonès. Va disputar 2 partits amb la selecció del Japó.

## Referències

* ↑ Japan National Football Team Database
* ↑ National Football Teams
# Notomys aquilo

Notomys aquilo és una espècie de mamífer rosegador de la família dels múrids. És endèmic d'Austràlia (Territori del Nord). Els seus hàbitats naturals són les dunes, les landes costaneres, els matollars i els herbassars. Està amenaçat per la mineria, la depredació pels gats ferals i els canvis en la freqüència dels incendis forestals. El seu nom específic, aquilo, significa 'septentrional' en llatí.

## Referències

* ↑ Woinarski, J.; Burbidge, A. Notomys aquilo. UICN 2016. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2016, consultada el 23 febrer 2018.
* ↑ Entrada «Notomys» d'Animalia (en anglès).
# Danniel Danniel

Danniel Danniel (hebreu: דניאל דניאל‎; 1950-4 de maig de 2017) va ser un director de cinema, guionista i editor de cinema israelià. Viu als Països Baixos des de 1980. Va morir al matí del 4 de maig de 2017 a Amsterdam.
Es va graduar a l'Acadèmia de Cinema Neerlandesa (NFTVA) el 1981. El seu curtmetratge de 1987 Ei va guanyar el premi a la millor pel·lícula fantàstica internacional.
Va dirigir el 2003 el documental sobre el conflicte palestí Arna's Children.

## Filmografia

* Meetings (1981)
* The Way to Paris (1982)
* Station (1985)
* Ei (1987). Va guanyar el premi internacional de cinema fantàstic al millor curtmetratge al festival de cinema Fantasporto (1989)
* Viaduc (1991)
* Tralievader (1995) (TV)
* Mykosch (1995)
* Winter '89 (1998)
* "Russen" (2000) Sèrie de televisió
* De zaak Braun (2000) Drama curt de televisió
* Arna's Children (2003) Va guanyar el Premi FIPRESCI al Festival Internacional de Documentals Canadencs Hot Docs (2004) i el Premi del Jurat (compartit amb Juliano Mer-Khamis a la millor pel·lícula documental al Festival de Cinema de Tribeca (2004)
* Sporen (2014) Va guanyar el Premi Jean Vigo al Millor Director, compartit amb Diego Gutiérrez, al Festival Internacional de Cinema Documental de Navarra Punto de Vista (2015)
* While Looking for the Devil (2016) En col·laboració amb Diego Gutiérrez

## Referències

* ↑ «Traces of Danniel Danniel | IDFA». International Documentary Film Festival Amsterdam. [Consulta: 26 novembre 2017].
* ↑ «Danniel Danniel». IMDb.
# José Luis Valverde López

José Luis Valverde López (Guadix, província de Granada, 11 d'agost de 1940) és un farmacèutic i polític andalús. Llicenciat en dret i posteriorment en farmàcia, des de 1972 és catedràtic de Dret Farmacèutic en la Facultat de Farmàcia de la Universitat de Granada. Ha estat director de l'Institut de Llengües de la Universitat de Granada.
És titular de la Càtedra Jean Monnet de dret comunitari de la Unió Europea. Ha estat representant del Parlament Europeu al Consell d'Administració de l'Agència Europea del Medicament i president del Centre d'Estudis de Dret Farmacèutic Europeu (CEDEF) de Madrid.
Políticament milita a Alianza Popular (després Partit Popular), amb el que fou elegit diputat a les eleccions al Parlament Europeu de 1987, 1989 i 1994. De 1987 a 1989 ha estat vicepresident de la Comissió d'Afers Institucionals del Parlament Europeu i membre de la Comissió de Medi ambient, Salut Pública i Consum (1987-1999).
Dins del Partit Popular ha estat membre de la Junta Directiva Nacional (1987-1999) i de diverses comissions nacionals del partit fins al 1999. És membre de les Reials Acadèmies de Farmàcia de Madrid i Barcelona, de l'Acadèmia Internacional d'Història de la Farmàcia, a La Haia i de l'Acadèmia Ibero-Americana de Farmàcia.

## Obres

* Historia General de la Farmacia (Madrid, 1986)
* Europa, una Idea en marcha (Parlamento Europeo,1994)
* Estudios de Ética Farmacéutica (Madrid,1999)
* El Estatuto jurídico del Medicamento en la UE Madrid, 2002.

## Enllaços externs

* Currículum Arxivat 2011-10-25 a Wayback Machine. al web de l'Insacan.
* Fitxa del Parlament Europeu
# Orelles d'ase

«Orelles d'ase» té aquests significats:
* Navegar amb orelles d'ase o trabujar, acció de canviar l'orientació d'una o totes les veles, tret de l'espinàquer simètric, d'un vaixell quan navega en empopada de tal manera que rebin el vent per la part contrària
* Orelles d'ase (pedagogia), antany un càstig pedagògic a les escoles primàries
* Orella d'ase o (Otidea onotica), bolet
* Orella d'ase o trompeta de la mort (Craterellus cornucopioides), bolet
# Đurđa Adlešič

Đurđa Adlešič és la líder del Partit Social Liberal Croat.
Đurđa Adlešič entrà al món de la política de Croàcia a la dècada dels 90 com a membre del Partit Liberal Social de Croàcia. Escalà posicions dins el partit gradualment, però el seu moment d'auge fou després de les eleccions de l'any 2000. Esdevingué un dels oficials que s'encargaren de la seguretat nacional i altres afers del Parlament de Croàcia.
La seva reputació sobrevisqué tot i els rumors que asseguraven que pertanyia als serveis de seguretat croats 90.
Després que l'any 2002 el Partit Social Liberal Croat abandonés el govern, ella també feu el mateix. La seva bona reputació romangué intacta al seu comtat natiu de Bjelovar-Bilogora, especialment al poble de Bjelovar, del qual n'havia estat batllessa. Gràcies al gran suport regional que conservà, fou un dels dos membres escollits del HSLS al Parlament a les eleccions del 2003.
L'any 2005 es presentà com a candidata del HSLS a les eleccions presidencials de Croàcia. Quedà en la quarta posició.
# Javier García Duchini

Javier Fernando García Duchini (Montevideo, 28 de novembre de 1963) és un metge i polític uruguaià pertanyent al Partit Nacional.
Va ser diputat (1995-2000, 2005-2015) i senador (dès 2015).

## Referències

* ↑ «Conocé a los 30 nuevos Senadores de Uruguay» (en castellà). La Posta Noticias, 27-10-2014. Arxivat de l'original el 19 de novembre 2016 [Consulta: 19 novembre 2016].
# Jim Rathmann

Jim Rathmann (16 de juliol del 1928, Alhambra, Califòrnia- 23 de novembre de 2011) fou un pilot estatunidenc de curses automobilístiques.
Rathmann va córrer a la Champ Car a les temporades 1949-1950 i 1952-1963 incloent-hi la cursa de les 500 milles d'Indianapolis d'aquests anys. Va guanyar l'edició de 1960.

## Resultats a la Indy 500

| Any | Cotxe | Sortida | Vel. mitja | Ranking | Final | Voltes | V. líder | Retirat |
| 1949 | 68 | 21 | 126.516 | 29 | 11 | 175 | 0 | a 25 voltes |
| 1950 | 76 | 28 | 129.959 | 24 | 24 | 122 | 0 | a 16 voltes |
| 1952 | 59 | 10 | 136.343 | 7 | 2 | 200 | 0 | Va acabar |
| 1953 | 2 | 25 | 135.666 | 28 | 7 | 200 | 1 | Va acabar |
| 1954 | 38 | 28 | 138.228 | 21 | 28 | 110 | 0 | accident |
| 1955 | 33 | 20 | 138.707 | 24 | 14 | 191 | 0 | a 9 voltes |
| 1956 | 24 | 2 | 145.120 | 3 | 20 | 175 | 3 | a 25 voltes |
| 1957 | 26 | 32 | 139.806 | 31 | 2 | 200 | 24 | Va acabar |
| 1958 | 2 | 20 | 143.147 | 15 | 5 | 200 | 0 | Va acabar |
| 1959 | 16 | 3 | 144.433 | 4 | 2 | 200 | 19 | Va acabar |
| 1960 | 4 | 2 | 146.371 | 4 | 1 | 200 | 100 | Va GUANYAR |
| 1961 | 4 | 11 | 145.413 | 13 | 30 | 48 | 6 | Magneto |
| 1962 | 44 | 23 | 146.610 | 21 | 9 | 200 | 0 | Va acabar |
| 1963 | 16 | 29 | 147.838 | 32 | 24 | 99 | 0 | Magneto |
| Totals | Totals | Totals | Totals | Totals | Totals | 2320 | 153 | |
| Curses | 14 |
| Poles | 0 |
| Voltes líder | 153 |
| Victòries | 1 |
| Top 5 | 5 |
| Top 10 | 7 |
| Retirades | 4 |

## A la F1

El Gran Premi d'Indianapolis 500 va formar part del calendari del campionat del món de la Fórmula 1 entre les temporades 1950 a la 1960. Els pilots que competien a la Indy durant aquests anys també eren comptabilitzats pel campionat de la F1.
Jim Rathmann va participar en 10 curses de F1, debutant al Gran Premi d'Indianapolis 500 del 1950.

### Palmarès a la F1

* Participacions: 10
* Poles: 0
* Voltes Ràpides: 0
* Victòries: 1
* Podiums: 4
* Punts vàlids per la F1: 29
# Joan Ballester Moragues

Joan Ballester Moragues (Muro, 1936-2009), pescador subaquàtic, fou subcampió d'Espanya el 1958 i participà en diverses ocasions en l'equip de la Selecció Espanyola de Pesca Submarina, també fou president de la Federació Balear d'Activitats Subaquàtiques des de 1968 a 1980, i seleccionador espanyol d'aquest esport; va presidir el comitè organitzador del Mundial de Muro de pesca submarina el 1985 i l'any 1997 va rebre el Premi Cornelius Atticus a l'esport del Govern de les Illes Balears.

## Bibliografia

* Apnea Arxivat 2009-07-04 a Wayback Machine.
# Javier Moreno Valera

Javier Moreno Valera (Silla, 10 de setembre de 1974) és un exfutbolista professional valencià. Jugava com a davanter i des d'octubre de 2015 és entrenador del Novelda.

## Biografia

Va formar-se com a futbolista al planter del FC Barcelona, encara que sense arribar a debutar amb el primer equip va marxar al Córdoba CF, on només jugà la temporada 1996-97, passant després pel Yeclano Deportivo i el Deportivo Alavés. La temporada 1998-99 va aconseguir l'ascens a Primera divisió amb el CD Numancia, marcant 18 gols en 39 partits i tornant a l'Alavés a la campanya 1999-2000.
Al conjunt basc assolí rellevància internacional, arribant a disputar la final de la Copa de la UEFA davant el Liverpool FC, on marcà dos gols en només tres minuts. A la lliga aconseguí marcar 22 gols en 34 partits. Aquesta gran actuació li va permetre fitxar per un dels clubs més poderosos d'Europa, l'AC Milan.
Al Milan no va gaudir de moltes oportunitats, tornant a Espanya la temporada següent per fitxar per l'Atlètic de Madrid, que acabava de pujar a Primera Divisió i en la seva primera temporada marcà cinc gols en 24 partits. A la temporada 2003-04 no va entrar en els plans de l'aleshores entrenador Gregorio Manzano, i va marxar cedit al Bolton Wanderers on només jugà vuit partits.
A la temporada següent jugà al Reial Saragossa on no va acabar de demostrar la seva qualitat, i va decidir provar sort al Córdoba CF de Segona Divisió B. A l'equip andalús va aconseguir l'ascens a Segona i la posterior permanència a la categoria de plata, deixant el club verd-i-blanc després de tres anys per marxar al SE Ibiza-Eivissa de Segona B.
Jugà a l'equip pitiús durant tres mesos, deixant el club en desembre del 2008 pel fet de "no comptar amb l'entrenador i no suposar una càrrega per al club". En gener del 2009 en reincorporà a l'equip, després de la dimissió de l'entrenador, renunciant al seu sou donada la crisi econòmica que assolava el club eivissenc, però no va tornar a jugar a causa d'una lesió.
El 7 de juliol de 2009 va fer-se oficial el seu fitxatge pel Lucena CF de la Segona Divisió B, però el desembre del mateix any va deixar l'equip i va retirar-se del futbol.

## Referències

* ↑ Javi Moreno baja en la S.E. Eivissa - Pàgina web oficial de la SE Eivissa (castellà)
* ↑ Javi Moreno retorna 40 dies després - elmundo.es
* ↑ «El Lucena CF concreta 6 noves incorporacions per a la temporada 2009/10» (en castellà). Web oficial del Lucena CF, 09-07-2007. [Consulta: 9 juliol 2007].
* ↑ «El lento adiós de Javi Moreno». La Vanguardia, 05-12-2009. [Consulta: 31 març 2016].

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador amb la selecció - sportec.es Arxivat 2012-02-17 a Wayback Machine. (castellà)
* Estadístiques a transfermarkt.de (alemany)
# Oren Lyons

Oren Lyons (en onondaga Jo Ag Quis Hi) (Reserva Onondaga, Nova York, 1930) és un cap espiritual onondaga. Va servir a l'exèrcit i el 1958 es graduà a la Universitat de Syracuse. El 1970 tornà a la reserva com a cap i des d'aleshores ha estat un dels més grans advocats de la causa iroquesa. El 1982 va prendre part a Ginebra en la Comissió de l'ONU pels Drets Humans dels Pobles Indígenes, i va establir un Grup de Treball dels Pobles Indígenes. El 1990 fou mitjancer en la crisi mohawk amb els governs canadenc i quebequès. És un ferm defensor del medi ambient. Ha escrit Dog story (1973) i Exiled in the land of the free: democracy, indian nations and the US Constitution (1992).

## Enllaços externs

* Biografia (anglès)
# Joan de Mèdici

Joan de Mèdici o Giovanni de Mèdici és el nom dels següents personatges:
* Giovanni de Bicci de Mèdici (1360-1429), fundador de la dinastia Mèdici
* Joan de Cosme de Mèdici (1421-1463), segon fill de Cosme el Vell
* Giovanni il Popolano (1467-1498), fill de Pierfrancesco de Lorenzo de Mèdici
* Giovanni di Lorenzo de Mèdici (1475-1521), fill de Llorenç de Mèdici i escollit papa amb el nom de Lleó X
* Giovanni dalle Bande Nere (1498-1526), condottiero italià del Renaixement
* Joan de Mèdici (cardenal) (1544-1562), fill de Cosme I de Mèdici
* Don Giovanni de Mèdici (1563-1621), fill il·legítim de Cosme I de Mèdici
# Pahokee

Pahokee és una població dels Estats Units a l'estat de Florida. Segons el cens del 2007 tenia 6.617 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Pahokee tenia 5.985 habitants, 1.710 habitatges, i 1.328 famílies. La densitat de població era de 428,7 habitants/km².
Dels 1.710 habitatges en un 44% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 46,3% hi vivien parelles casades, en un 22,8% dones solteres, i en un 22,3% no eren unitats familiars. En el 18,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 6,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,35 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,79.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 38,4% tenia menys de 18 anys, un 10,3% entre 18 i 24, un 25% entre 25 i 44, un 18,1% de 45 a 60 i un 8,2% 65 anys o més.
L'edat mitjana era de 26 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 100,2 homes.
La renda mitjana per habitatge era de 26.731 $ i la renda mitjana per família de 26.265 $. Els homes tenien una renda mitjana de 28.859 $ mentre que les dones 20.066 $. La renda per capita de la població era de 10.346 $. Entorn del 29,4% de les famílies i el 32% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Pahokee». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 2 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Pahokee». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Joan de Montbui

* Aquest article tracta sobre Noble finals segle xiv, destacat pels serveis a Sardenya. Vegeu-ne altres significats a «Joan de Montbui i de Tagamanent».
Joan de Montbui (Principat de Catalunya, segle xiv - Principat de Catalunya, segle XV). Noble i militar. Governador de Càller i de Sardenya
El 22 de febrer de 1379 Per recompensar els serveis Pere el Cerimoniós i l'infant Joan li atorgaren 4.000 florins, a compte dels quals li foren entregats els llocs de Sedó i Riber. El 27 de març del mateix any, l'infant Joan concedeix a Montbui altres 2.000 florins també assignats sobre els llocs esmentats. El rei també va entregar a Montbui els llocs de Sant Martí, Veciana i Guàrdia Pilosa en pagament dels 2.500 florins que faltaven de la concessió inicial de 6.000 florins
El 1390, a Sant Feliu de Guíxols, pactà amb l'ambaixada de Gènova acords de no-intervenció a les illes de Sardenya i Còrsega.
L'any 1391 Joan I el Caçador en pagament de diversos deutes concedeix a Joan de Montbui el castell de Càller.
Com a Governador de Càller i de Sardenya, entre el 1391 i 1395, hagué de fer front als revoltats de l'illa; Fou ajudat pel seu germà Francesc, com a lloctinent, i pel seu fill Marc, que fou, també, governador de Càller. Els revoltats, capitanejats per Brancaleone Doria i sa muller Elionor d'Arborea, però contrarestaren les forces de la corna fins a reduir la seva presència a l'Alguer i en alguns altres punts. El seu declivi s'inicià després del fracassat intent d'expedició del rei a l'illa el 1393. De retorn al país, visqué retirat fins que el 1413 Ferran I el convocà per decidir la represàlia armada contra el comte Jaume d'Urgell.

## Referències

* ↑ Sánchez, 1993, pg. 395 i 396
* ↑ nota: noticia de l'adquisició del document original per part de la Subdirecció General d'Arxius i Gestió Documental on Joan I concedeix el castell a Joan de Montbui a (pag. 13)ARXIUS. Butlletí de la Subdirecció general d'Arxius i Gestió Documental. Número 53, estiu 2008. Arxivat 2010-05-24 a Wayback Machine.

## Bibliografia

* SÁNCHEZ, M.: Una aproximación a la estructura del dominio real en Cataluña a mediados del siglo XV. El "Capbreu o memorial de les rendes de drets reyals" de 1440-1444, dins "Estudios sobre renta, fiscalidad y finanzas en la Cataluña bajomedieval". Barcelona 1993.

## Enllaços externs

* «Joan de Montbui». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Joan Dolç Rubí "Roqueta"

Joan Dolç Rubí "Roqueta" (Santa Maria del Camí, 1865 - 1905) fou un glosador mallorquí.
Estava casat amb na Joana Maria Capó Ferrer de Bunyola. Morí als 40 anys el 28 de març de 1905. Se li atribueix el glosat "Sa vida del pobre treballador". També és autor del glosat "Una vega d'un porch blanch". És un glosat desbaratat de 80 estrofes que acaba així:
| « | Si pel cas ningú volia sebre això que va llegir, és un veí de Santanyí qui cent i un anys complia, i ara està amb una filla casada amb un de Llubí, i los ha de mantenir traginant carbó de pi des Puig de Beniatria, i amb això s'entretenia d'escriure en mallorquí en Joan Dolç i Rubí vesí de Santa Maria. | » |
| — Joan Dolç "Roqueta" |||

## Referències

* ↑ MORRO, Mateu «Els glosadors de Santa Maria (III)». Coanegra, 01-02-1984, pàg. 14-15.
* ↑ DOLÇ RUBÍ, Joan. Sa vida del pobre treballador. Sóller: Imprenta de "La Sinceridad", s/d.
* ↑ DOLÇ RUBÍ, Joan. Una vega d'un porch blanch. Palma: La Ultima Hora, s/d.