OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Pemba (Moçambic)

Pemba (fins 1975 Porto Amélia) és una ciutat de Moçambic, capital de la província de Cabo Delgado. Té rang de municipalitat. Fins al 3 de febrer de 1976 es va dir Porto Amélia. La ciutat té una població de 141.316 habitants (50.215 el 1986, i 88.149 el 1997). Està situada en una badia (badia de Pemba), considerada la tercera més gran del món, i concretament a la riba sud. Compta amb un aeroport.

## Demografia

L'evolució històrica de la població de Pemba és representada en aquesta taula:

## Història

El lloc on hi ha la ciutat fou visitat pels portuguesos però no s'hi van establir fins avançat el segle xix, quan a mitjan segle es va construir un fortí que al cap d'uns anys fou abandonat. Vers el 1894, quan se'n va fer càrrec la Companyia de Niassa, hi havia un petit establiment comercial no permanent. Finalment el 1898 es va produir l'establiment definitiu i fou elevada a categoria de població. La companyia la va transformar el 1904 i li va donar el nom de Porto Amélia en honor de la que fou la darrera reina portuguesa, i poc després hi va establir la seva seu que fins llavors havia estat a Ibo.
El 1929 Porto Amélia va esdevenir capital del districte de Cabo Delgado. El seu port era millor que el d'Ibo i permetia l'atracament de vaixells de gran tonatge. També tenia millor situació per comunicar amb l'interior. El 19 de desembre de 1934 fou elevada a vila, i el 18 d'octubre de 1958 a ciutat. Va esdevenir capital provincial el 1975 i va agafar el nom actual el 3 de febrer de 1976.

## Agermanaments

* Aveiro
* Reggio nell'Emilia

## Referències

* ↑ World Gazetter Arxivat 2011-05-22 a Wayback Machine. (anglès)

## Enllaços externs

* Porto Amélia Pemba Arxivat 2008-07-31 a Wayback Machine.
# Pere Grau i Buldú

Pere Grau i Buldú (Tàrrega, 24 de novembre de 1944) és un economista i polític català.
Llicenciat en Ciències Econòmiques per la Universitat de Barcelona en 1967, és màster en Comerç Internacional per l'Escola d'Administració d'Empreses a Barcelona i assessor d'empreses en comerç exterior. Fou elegit regidor de Tàrrega per les llistes de CiU a les eleccions municipals espanyoles de 1983, càrrec que deixà el 1987. Fou escollit senador per la província de Lleida a les eleccions generals espanyoles de 1993 i ha estat vicepresident segon de la Comissió de Seguiment del Fons de Compensació Interterritorial del Senat d'Espanya. Simultàniament el 1995 fou nomenat president del consell comarcal de l'Urgell, càrrec que va ocupar fins a la seva dimissió en 2000.
Fou elegit diputat a les eleccions generals espanyoles de 2000 i 2004. Ha estat vocal suplent de la Diputació Permanent, secretari primer de la Comissió d'Afers Exteriors i portaveu de la Comissió d'Agricultura, Pesca i Alimentació del Congrés dels Diputats També ha estat delegat del departament de Treball de la Generalitat de Catalunya a Lleida el 1996-1999 i president del Consell Comarcal de l'Urgell el 1995-1999.

## Referències

* 1 2 3 4 «El Senado entre 1977 y 2011 - GRAU I BULDÚ, PERE» (en castellà). Senat d'Espanya. [Consulta: 16 octubre 2012].
* ↑ «Història del Consell Comarcal». Arxivat de l'original el 2010-06-20. [Consulta: 21 maig 2015].
* ↑ «VIII Legislatura (2004-2008)» (en castellà). Congrés Espanyol. [Consulta: 16 octubre 2012].
# Partit Liberal (Espanya, 1976)

El Partit Liberal (PL) va ser un partit polític de centre liberal espanyol.

## Història

Fundat per Enrique Larroque de la Cruz el juliol 1976 i que es va integrar posteriorment en la UCD. No obstant això, poc després va abandonar la UCD i, sota el lideratge d'Enrique Larroque va seguir existint com un partit minoritari encara que va assolir alguns acords de caràcter electoral amb l'UCD.
Al febrer de 1983, es va federar amb Aliança Popular (que s'havia presentat a les eleccions de 1982 amb el Partit Demòcrata Popular i que ja estava coalitzat amb el petit partit Unió Liberal, liderat per Pedro Schwartz). El 22 de desembre de 1984, ambdós partits liberals es fusionaren, prenent el nom de Partit Liberal. Els tres partits (AP, PDP i PL) van formar Coalició Popular per a les eleccions generals espanyoles de 1986.
En 1985 desembarca en el partit José Antonio Segurado, president de la patronal madrilenya, que introduí en el partit a diverses personalitats. El PL es va presentar en solitari a les eleccions municipals espanyoles de 1987 en alguns ajuntaments i en les eleccions autonòmiques de Castella i Lleó (0,16%), a Navarra en coalició amb el PDP formant la Unió Demòcrata Foral i a Galícia amb Coalició Gallega i el Partit Demòcrata Popular en la Coalició Progressista Galega.
En un congrés extraordinari (1989) el PL va decidir integrar-se en el Partit Popular. El PL va tenir 11 diputats en el Congrés dels Diputats i 8 senadors entre 1986 i 1989. Esperanza Aguirre va ser militant del Partit Liberal.

## Referències

* ↑ El Partido Liberal, dispuesto a acuerdos electorales con UCD a El País, 4 de juny de 1978
* ↑ Enrique Larroque pretende relanzar el Partido Liberal a El País, 29 de juliol de 1977
* ↑ Liberalismo en la transición y en el futuro de España a 2018 per Bernardo Rabassa,a diariocritico.com, 10/09/2013
* ↑ ¿Qué fue del Partido Liberal de Aguirre? a Público, 26 d'abril de 2008

## Enllaços externs

* Entrevista a Enrique Larroque Arxivat 2013-10-18 a Wayback Machine.
# Pena (Tarn)

Pena (en francès Penne) és una comuna d'Occitània (França), situada al cantó de Vaour, departament del Tarn, regió d'Occitània. Està situada a la regió occitana de Llenguadoc.
Els anys 40 va acollir un grup d'exiliats republicans catalans per muntar, amb l'ajuda dels quàquers americans, una fàbrica de joguines de fusta.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 473 | 504 | 515 | 507 | 516 | 522 | 552 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Maurice Boyer | Divers gauche |
| 2008- | Jean-Luc Kretz | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
Viccionari
# Pena-roja (Capafonts)

El Pena-roja és una muntanya de 1.031 metres que es troba al municipi de Capafonts, a la comarca catalana del Baix Camp.
# Pentax K110D

La K110D és la DSLR d'entrada de Pentax. Té 6,1 megapíxels (6,1 milions de píxels efectius). La K110D és la més nova de les tres càmeres germanes pel que fa a les especificacions. Es diferencia de la K100D només per la manca d'un sistema d'estabilització d'imatge.
Aquesta, té una pantalla LCD de 2,5 polzades amb 210.000 píxels de resolució. Utilitza targetes Secure Digital per gravar tant formats d'imatge JPEG com RAW. La K110D utilitza piles alcalines AA com alimentació, tot i que també és compatible un adaptador de CA. Té un sensor CCD de 23,5 mm x 15,7 mm per gravar les imatges. El cos consta d'un xassís d'acer inoxidable amb una carcassa de plàstic reforçada amb fibra per a ser més robusta. El mode de tret continu permet disparar fins a 2,8 fotogrames per segon, que són cinc JPEG (a la configuració de qualitat més alta) o tres imatges en format RAW. La càmera és compatible amb impressores PictBridge. Es considera una "classe d'entrada" entre les DSLR.
Amb una actualització del firmware, és possible utilitzar targetes SDHC. La darrera versió del firmware és la 1.02.

## Detalls

Quan es va llençar l'agost de 2006, el cos sol es venia amb una lent smc de 18-55 mm per uns 599,99 dòlars. La K110D tenia pràcticament les mateixes especificacions que el model superior, la K100D. La diferència més notable va ser el sistema Shake-Reduction que tenen els models K100D i K10D, que produeixen imatges no borroses.
Ned Bunnell, director de màrqueting de Pentax Imaging Company, va ser citat dient:
"La facilitat d'ús, les funcions avançades i el preu atractiu fan que la rèflex digital Pentax K100D fos una opció perfecta per als usuaris que passen d'una càmera d'apuntar i disparar", el que significa que les noves DSLR Pentax eren fàcils d'utilitzar, fins i tot per a un principiant. La K110D i la K100D, a diferència dla K10D, no tenen la típica roda d'ajust de l'obertura que es troba sota el botó de l'obturador de la majoria de DSLR."
La K100D, la K100D Super i la K110D es van deixar de fabricar, donant pas a la K200D i la K-M.

## Referències

* ↑ «PENTAX Firmware Update Software for K110D». www.ricoh-imaging.co.jp. Ricoh. [Consulta: 22 setembre 2020].
* ↑ «pentax k100d in a sentence - pentax k100d sentence», 22-05-2006. [Consulta: 10 juliol 2022].

## Enllaços externs

* https://web.archive.org/web/20070224232149/http://www.pentaximaging.com/
* http://www.dpreview.com/
# Phrynobatrachus francisci

Phrynobatrachus francisci és una espècie de granota que viu a Burkina Faso, Costa d'Ivori, Gàmbia, Ghana, Mali, Nigèria, Senegal i, possiblement també, a Benín, Guinea, Guinea Bissau, Mauritània, Níger, Sierra Leone i Togo.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Rödel, M.-O. & Schiøtz, A. 2004. Phrynobatrachus francisci. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 18 de gener de 2008.
# Phrynobatrachus giorgii

Phrynobatrachus giorgii és una espècie de granota que viu a la República Democràtica del Congo.

## Referències

* Channing, A. 2004. Phrynobatrachus giorgii. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 18 de gener de 2008.
# Petit-Verly

Petit-Verly és un municipi francès situat al departament de l'Aisne i a la regió dels Alts de França. L'any 2007 tenia 199 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Petit-Verly era de 199 persones. Hi havia 65 famílies de les quals 8 eren unipersonals (8 dones vivint soles i 8 dones vivint soles), 16 parelles sense fills i 41 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 83 habitatges, 64 eren l'habitatge principal de la família, 10 eren segones residències i 8 estaven desocupats. Tots els 83 habitatges eren cases. Dels 64 habitatges principals, 49 estaven ocupats pels seus propietaris, 14 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 3 tenien dues cambres, 8 en tenien tres, 16 en tenien quatre i 37 en tenien cinc o més. 47 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 29 habitatges hi havia un automòbil i a 29 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Petit-Verly el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 8 | 75 a 79 | 12 |
| 0 | 70 a 74 | 4 |
| 12 | 65 a 69 | 4 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 4 | 55 a 59 | 4 |
| 4 | 50 a 54 | 8 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 4 | 40 a 44 | 12 |
| 12 | 35 a 39 | 8 |
| 12 | 30 a 34 | 4 |
| 8 | 25 a 29 | 8 |
| 8 | 20 a 24 | 8 |
| 12 | 15 a 19 | 8 |
| 8 | 10 a 14 | 12 |
| 0 | 5 a 9 | 4 |
| 12 | 0 a 4 | 8 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 130 persones, 90 eren actives i 40 eren inactives. De les 90 persones actives 74 estaven ocupades (44 homes i 30 dones) i 16 estaven aturades (10 homes i 6 dones). De les 40 persones inactives 5 estaven jubilades, 17 estaven estudiant i 18 estaven classificades com a «altres inactius».

### Ingressos

El 2009 a Petit-Verly hi havia 65 unitats fiscals que integraven 195 persones, la mediana anual d'ingressos fiscals per persona era de 13.612 €.

### Activitats econòmiques

Dels 4 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de comerç i reparació d'automòbils, 1 d'una empresa immobiliària i 2 d'empreses de serveis.
L'any 2000 a Petit-Verly hi havia 3 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999 (francès)
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Revenus fiscaux des ménages en 2008
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Petit-Verly a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Petit-Verly a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Consuelo Gil

Consuelo Gil Roësset de Franco (1905-1995) va ser una editora de la postguerra espanyola. Entre les revistes produïdes per ella, destaquen Chicos (1938-1955) i Mis Chicas (1941-1950); era germana de l'escultora Margarita Gil Roësset i neboda de la pintora María Roësset Mosquera.

## Biografia

Poc abans de l'esclat de la guerra civil, es va traslladar a Sant Sebastià, on s'havia centralitzat la producció editorial de la zona revoltada. Allí va col·laborar en La Ametralladora i en Pelayos. El 1938 va fundar juntament amb Juan Baygual la revista Chicos. A més de dirigir-la, va portar les seccions de correspondència amb els lectors, El Club de Chicos i Mis Chicas, signant-les amb els pseudònims de L. de Villadiego i Madrina. Va llançar després la publicació Mis Chicas, la primera revista per a nenes de la postguerra, a més de Chiquitito (1942) i El Gran Chicos (1945). No obstant això, posteriorment es va centrar Chicas, dirigida a lectores de més edat.

## Referències

* ↑ Martín (02/1968), p. 64.
* ↑ Martín (02/1968), pp. 71 a 72.
* ↑ Martín (03/1968), pp. 131 a 132

## Bibliografia

* MARTÍN MARTÍNEZ, Antonio (02/1968). Apuntes para una historia de los tebeos III. Tiempos heroicos del tebeo español (1936-1946). Madrid: Revista de Educación, n.º 196.
* MARTÍN MARTÍNEZ, Antonio (03/1968). Apuntes para una historia de los tebeos IV. El tebeo, cultura de masas (1946-1963). Madrid: Revista de Educación, n.º 197.
# Consuelo Femenía Guardiola

María Consuelo Femenía Guardiola (Xàbia, 17 de juny de 1965) és una diplomàtica valenciana. Des del 28 de desembre de 2021 és l'ambaixadora d'Espanya als Països Baixos.
És llicenciada en Dret per la Universitat de València i va ingressar en 1992 en la Carrera Diplomàtica.
Ha estat destinada en les representacions diplomàtiques espanyoles a Letònia, Rússia, Nicaragua i Països Baixos. Ha estat representant permanent adjunta davant l'Organització per a la Prohibició d'Armes Químiques. En 2006 va ser nomenada subdirectora general d'Assumptes Culturals i Científics, i en 2008 ascendida a directora de Cooperació per a Amèrica Llatina i el Carib de l'Agència Espanyola de Cooperació Internacional per al Desenvolupament. Posteriorment, des de gener de 2010 fins a gener de 2011, va ser ambaixadora en Missió Especial per al Tractat de Comerç d'Armes. El seu primer lloc com a ambaixadora d'Espanya va ser a Riga (Letònia) de 2011 a 2014. Des de 2014 a 2018 va ser assessora en l'Oficina d'Informació Diplomàtica del Ministeri d'Afers Exteriors i de Cooperació, per al desenvolupament de la xarxa de Diplomàcia Digital i Comunicació Diplomàtica, i posteriorment la primera subdirectora general de Comunicació Digital i Diplomàcia Pública.

## Publicacions

* "En la era del diplomático anfibio" - The Diplomat, 24 octubre, 2016
* "Digital diplomacy as a team work tester"
* La diplomacia española ante el reto digital - Llibre de referència

## Reconeixements

* "Best Team Leader of the Year #2" - The State of Digital Diplomacy 2016 - Març de 2017

## Referències

* ↑ http://www.boe.es/diario_boe/txt.php?id=BOE-A-2018-6670
* ↑ «El Gobierno nombra embajadora en Malta a Consuelo Femenía Guardiola» (en castellà). El Periódico, 18-05-2018. [Consulta: 25 abril 2020].
* ↑ http://www.opcw.org/index.php?eID=dam_frontend_push&docID=1903
* ↑ «BOE.es - Documento BOE-A-2006-15644» (en castellà). [Consulta: 21 agost 2017].
* ↑ «IV Seminario Unión Europea-América Latina». Arxivat de l'original el 2010-09-21. [Consulta: 21 agost 2017].
* ↑ «Puntos de vista - Primera hora - 17/06/09, Puntos de vista - RTVE.es A la Carta» (en espanyol europeu), 17-06-2009. [Consulta: 21 agost 2017].
* ↑ «BOE.es - Documento BOE-A-2010-387» (en castellà). [Consulta: 21 agost 2017].
* ↑ «BOE.es - Documento BOE-A-2011-1166» (en castellà). [Consulta: 21 agost 2017].
* ↑ «En la era del diplomático anfibio», 24-10-2016. [Consulta: 4 abril 2017].
* ↑ «Digital diplomacy as a team work tester» (en anglès). Twiplomacy, 31-05-2016. Arxivat de l'original el 2022-01-11. [Consulta: 4 abril 2017].
* ↑ Oficina de Información Diplomática España. Arxivat 2018-05-15 a Wayback Machine.. Ministerio de Asuntos Exteriores y de Cooperación. Centro de Publicaciones. ISBN 978-84-95265-72-2.
* ↑ «Ministers & Diplomats – Sodd16» (en turc). Arxivat de l'original el 2018-08-13. [Consulta: 21 agost 2017].
# Consuelo González Ramos

Consuelo González Ramos (Villamayor de Campos, 7 de juny de 1877 - ?),també coneguda pels seus pseudònims Celsia Regis i Doñeva de Campos, va ser una periodista, infermera i feminista espanyola del segle xx. Va ser infermera durant la Guerra d'Àfrica, vivències que plasmaria a l'obra La dona espanyola en la campanya del Kert (1912). Defensora del vot de la dona, va ser fundadora el 1917 de la publicació femenina La Voz de la Mujer, que va dirigir fins a 1931. També va fundar la Asociación Nacional de Mujeres Españolas (1918), la Federación Internacional Feminista (1919) i la Unión del Feminismo Español (1924). Era partidària d'un feminisme conservador i catòlic i donà suport a la Dictadura de Primo de Rivera Va col·laborar en el diari de Melilla El Telegrama del Rif.

## Notes

* ↑ Blanco y Sánchez, 1925, p. 469.
* ↑ Rota, 2014, p. 207.
* ↑ Vidal Valiña, 2014, p. 75.
* ↑ Regis, 1926, p. 2.
* ↑ Lorenzo Arribas, 2007, p. 151-152.
* ↑ Vidal Valiña, 2014, p. 73-88.
* ↑ Fagoada de Bartolomé, 1985, p. 126.
* 1 2 Rota, 2014, p. 211.
* ↑ Marín, 2013, p. 20-26.

## Bibliografia

* Blanco y Sánchez, Rufino. Elementos de literatura española e hispanoamericana. 3a. Tip. de la "Revista de archivos, bibliotecas y museos", 1925.
* Fagoaga de Bartolomé, Concha. La Voz y el Voto de Las Mujeres, 1877-1931. Icaria, 1985. ISBN 9788474261073.
* Lorenzo Arribas, Josemi. «Tensiones militarismo/antimilitarismo». A: Escritoras y periodistas en Madrid (1876-1926). dirigida por Asunción Bernárdez Rodal. Área de Gobierno de Empleo y Servicios a la Ciudadanía, Dirección General de Igualdad de Oportunidades y Ayuntamiento de Madrid, 2007, p. 125-175. ISBN 978-84-690-6131-2.
* Marín, Manuela «Colonialismo, género y periodismo. Cuatro mujeres españolas en las guerras con Marruecos (1909-1927): Carmen de Burgos, Consuelo González Ramos, Teresa Escoriaza y Margarita Ruiz de Lihory». Clepsydra: revista de estudios de género y teoría feminista. Universidad de La Laguna, 12, 2013, pàg. 11-42. Arxivat de l'original el 2015-04-02. ISSN: 1579-7902 [Consulta: 7 juny 2016]. Arxivat 2015-04-02 a Wayback Machine.
* Regis, Celsia «El feminismo en provincias. Por tierras de Catillas [sic. Una agrupación femeninas [sic]]». La Voz de la Mujer, 116, 25-06-1926, pàg. 1-2. Arxivat de l'original el 2015-04-02 [Consulta: 7 juny 2016]. Arxivat 2015-04-02 a Wayback Machine.
* Rota, Ivana. «Celsia Regis, La Voz de la Mujer (1917-1931) y la formación de la mujer tipógrafa y periodista». A: Escritoras españolas en los medios de prensa. 1868-1936. Editorial Renacimiento, 2014, p. 207-236. ISBN 9788484728801.
* Sánchez, Pedro «Notas bibliográficas». África Española [Madrid], 1, 30-07-1913, pàg. 59-62. ISSN: 2171-7532.
* Vidal Valiña, Carmen Marina «Viajeras españolas a Marruecos, entre la defensa del colonialismo y la atención a las mujeres del "Oriente doméstico"». Sociocriticism. Universidad de Granada, 29, 1-2, 2014, pàg. 73-88. ISSN: 0985-5939.
# David Bamberg

David Bamberg (Derby, 19 de febrer de 1904 - Buenos Aires, 19 d'agost de 1974) fou un mag, més conegut pel seu nom artístic de Fu Manxú. Va iniciar-se a la màgia de molt jove. Als 5 anys ja va col·laborar ocasionalment amb Houdini i de jove va fer d'assistent de Gran Raymond. El 1928 va crear el personatge de Fu Manxú, que tant va agradar a artistes com Joan Brossa. Els teatres que més va freqüentar van ser el Teatre Apolo i el Teatre Novedades.

## Referències

* ↑ CUADRADO, Núria, Barcelona, capital de la màgia, Cultura(s) de La Vanguardia. Dissabte 4 d'abril de 2015. Pàgines 24 i 25

## Vegeu també

* Wenceslau Ciuró
# Copa Confederacions 2005

La Copa FIFA Confederacions 2005 és la setena edició de la Copa Confederacions, realitzada entre el 15 i el 29 de juny del 2005, a Alemanya.
Aquest torneig és considerat l'assaig general de la Copa del Món de Futbol 2006, que es va dur a terme al mateix país.

## Seus

Les seus d'aquest torneig són:
| Ciutat | Estadi | Capacitat |
| Colònia | RheinEnergieStadion | 46.000 |
| Frankfurt | Waldstadion | 48.000 |
| Hannover | FIFA WM-Stadion Hannover | 49.000 |
| Leipzig | Zentralstadion | 44.499 |
| Nuremberg | Frankenstadion | 41.968 |

## Participants

Els vuit participants d'aquest torneig són convidats oficialment per la FIFA, i corresponen, en general, als campions dels diversos tornejos internacionals.
En aquesta edició participaren:
* Alemanya, com a organitzador del proper mundial de futbol.
* Brasil, com vigent campió del món.
* Argentina, com a subcampió de la Copa Amèrica 2004, ja que el campió va ser Brasil.
* Austràlia, com a vigent campió de la Copa de les Nacions de la OFC
* Tunísia, com a últim campió de la Copa d'Àfrica de Nacions.
* Mèxic, com a campió de la Copa d'Or de la CONCACAF 2003
* Grècia, com a campió de l'Eurocopa 2004.
* Japó, com a vigent campió de la Copa d'Àsia.

## Resultats
### Primera fase
#### Grup A

| Equip | Pts | PJ | PG | PE | PP | GF | GC |
| Alemanya | 7 | 3 | 2 | 1 | 0 | 9 | 5 |
| Argentina | 7 | 3 | 2 | 1 | 0 | 8 | 5 |
| Tunísia | 3 | 3 | 1 | 0 | 2 | 3 | 5 |
| Austràlia | 0 | 3 | 0 | 0 | 3 | 5 | 10 |

#### Grup B

| Equip | Pts | PJ | PG | PE | PP | GF | GC |
| Mèxic | 7 | 3 | 2 | 1 | 0 | 3 | 1 |
| Brasil | 4 | 3 | 1 | 1 | 1 | 5 | 3 |
| Japó | 4 | 3 | 1 | 1 | 1 | 4 | 4 |
| Grècia | 1 | 3 | 0 | 1 | 2 | 0 | 4 |

### Fase Final

| Semifinals | Semifinals | | | Final | Final |
| Nuremberg - 25 de juny | Nuremberg - 25 de juny | Nuremberg - 25 de juny | Nuremberg - 25 de juny | Nuremberg - 25 de juny | Nuremberg - 25 de juny |
| Alemanya | 2 | |
| Brasil | 3 | |
| | | | | Frankfurt - 29 de juny | Frankfurt - 29 de juny |
| | | | | Brasil | 4 |
| | | | | Argentina | 1 |
| | | | | Tercer lloc | Tercer lloc |
| Hannover - 26 de juny | Hannover - 26 de juny | | | Leipzig - 29 de juny | Leipzig - 29 de juny |
| Mèxic | 1(5) | | | Alemanya | 4 |
| Argentina | 1(6) | | | | Mèxic | 3 |
* Campió: Brasil Segon títol

## Premis

| Premi | Jugador o equip |
| Pilota d'Or | Adriano Leite Ribeiro |
| Bota d'Or | Adriano Leite Ribeiro (5 gols) |
| Fair Play | Selecció de futbol de Grècia |
# Districte de Kysucké Nové Mesto

El districte de Kysucké Nové Mesto - (eslovac) Okres Kysucké Nové Mesto - és un dels 79 districtes d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Žilina. Té una superfície de 173,68 km², i el 2013 tenia 33.241 habitants. La capital és Kysucké Nové Mesto.

## Llista de municipis
### Ciutats

* Kysucké Nové Mesto

### Pobles

Dolný Vadičov | Horný Vadičov | Kysucký Lieskovec | Lodno | Lopušné Pažite | Nesluša | Ochodnica | Povina | Radoľa | Rudina | Rudinka | Rudinská | Snežnica
# Dmítrievka (Stari Oskol)

* Per a altres significats, vegeu «Dmítrievka».
Dmítrievka - Дмитриевка (rus) - és un poble de l'óblast de Bélgorod, a Rússia. El 2010 tenia 719 habitants. Pertany al districte (raion) de Stari Oskol.

## Referències

* ↑ Летопись населённых пунктов Белгородской области: Село Котово Старооскольского городского округа Белгородской области: история [села Котово, села Терехово] / Котовская библиотека; сост. Рудакова Тамара Ивановна. — Котово: Котовская библиотека, 1996. — 75 с.
* ↑ «Храм в честь Покрова Пресвятой Богородицы (с. Федосеевка)». ИМЦ «Православное Осколье», 11-10-2012. Arxivat de l'original el 2018-06-12. [Consulta: 9 juny 2018].