OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Facetotectes

Els facetotectes (Facetotecta) o larves-y són una subclasse de crustacis tecostracis que inclouen un sol gènere, Hansenocaris. S'han descrit una mitjana dotzena d'espècies, conegudes només per formes larvàries nauplius o cipris; la mida de les més grans amb prou feines ultrapassa els 0,5 mm. Malgrat que són conegudes des de 1899, mai s'ha identificat l'estat adult de les esmentades larves. S'ha suggerit que podrien ser les larves dels tantulocàrids, que són desconegudes.

## Taxonomia

S'han descrit 11 espècies de facetotectes:
* Hansenocaris acutifrons Îto, 1985
* Hansenocaris corvinae Belmonte, 2005
* Hansenocaris furcifera Îto, 1989
* Hansenocaris itoi Kolbasov & Høeg, 2003
* Hansenocaris leucadea Belmonte, 2005
* Hansenocaris mediterranea Belmonte, 2005
* Hansenocaris pacifica Îto, 1985
* Hansenocaris papillata Kolbasov et al., 2007
* Hansenocaris rostrata Îto, 1985
* Hansenocaris salentina Belmonte, 2005
* Hansenocaris tentaculata Îto, 1986

## Referències

* 1 2 «WoRMS - World Register of Marine Species - Hansenocaris Îto, 1985». [Consulta: 20 agost 2021].
* ↑ Brusca, R. C. & Brusca, G. J., 2005. Invertebrados, 2a edició. McGraw-Hill-Interamericana, Madrid (etc.), XXVI+1005 pp. ISBN 0-87893-097-3.
# Fermín Uriarte

Fermín Uriarte (Montevideo, 1902 - 18 de desembre de 1972) va ser un futbolista uruguaià, que jugava de defensa, que va competir durant la dècada de 1920.
A nivells de clubs jugà al Centro Atlético Lito (1921-1925). Amb la selecció de futbol de l'Uruguai va jugar 14 partits entre 1921 i 1925. Fou seleccionat per jugar la Copa Amèrica de 1923 i 1924, que guanyà l'Uruguai. El 1924 fou convocat per disputar la competició de futbol dels Jocs Olímpics de París, on l'equip guanyà la medalla d'or, però ell no disputà cap partit.

## Referències

* ↑ (anglès) Fitxa de Fermín Uriarte a national-football-teams.com
* ↑ Southamerican Championship 1923 a rsssf.com
* ↑ Southamerican Championship 1924 a rsssf.com
* ↑ (anglès) Uruguayan Squads in the World Cup, RSSSF
* ↑ F. Uriarte a olympic.org
# Fermín de la Puente y Apezechea

Fermín de la Puente y Apezechea (Ciutat de Mèxic, 9 de novembre de 1812 - Omoño, Santander, 20 d'agost de 1875), va ser un poeta, escriptor, traductor i acadèmic mexicà.

## Semblança biogràfica

El seu pare va ser oïdor de la reial cancelleria i la seva mare originària de Zacatecas. Quan era jovenet la seva família es va traslladar a Sevilla. Va estudiar humanitats i llatí. Va ser deixeble dels poetes Alberto Lista i José Musso Pérez-Valiente.
En 1835, va publicar el seu poema "La corona de Flora" en la revista El Artista on editava Eugenio de Ochoa y Montel i el pintor Federico de Madrazo. En 1845, va publicar Dido, obra que era una traducció al llibre IV de l'Eneida de Virgili, posteriorment va traduir vuit llibres més. Com a periodista va dirigir durant alguns anys, des de 1848, el Butlletí Oficial del Ministeri de Comerç i Obres Públiques; a més de La Concordia, revista moral política i literària (1863-1864); i La Patria, fundada per ell mateix (1865-1866).
Va ser escollit membre de nombre de la Reial Acadèmia Espanyola va ocupar la butaca H de 1850 a 1875. Va ser nomenat secretari de la comissió per realitzar les gestions necessàries i crear les acadèmies corresponents de Xile, Guatemala, Mèxic, Perú i Veneçuela. D'aquesta manera, a mitjan 1874, va escriure a José María de Bassoco per incentivar les gestions necessàries a Mèxic. El 13 d'abril de l'any següent es va celebrar la primera junta preliminar de l'Acadèmia Mexicana, la qual arribaria a constituir-se l'11 de setembre de 1875. No obstant això, Fermín de la Puente va morir una mica abans, el 20 d'agost de 1875,Martínez, 2003; 450 en la localitat càntabra d'Omoño.

## Obres publicades

* A la grata memoria del señor D. José Musso y Valiente, para gloria y ejemplo de los suyos, recuerdo de sus amigos, y gratitud a la patria consagra esta noticia de su vida, su hijo, discípulo y mejor amigo, Fermín de la Puente y Apezechea, 1838.
* Dido: libro IV de la Eneida de Virgilio, 1845.
* Los libros sapienciales, traducció de l'Eclesiastés, Proverbis i alguns Salms, obra póstuma, 1878.

## Referències

* ↑ Martínez, 2003, p. 449.
* 1 2 Ossorio i Bernard, 1903, p. 359.
* 1 2 Martínez, 2003, p. 450.

## Bibliografia

* Martínez, José Luis. «Fermín de la Puente y Apezechea». A: José Luis Martínez. Semblanzas de académicos antiguas recientes y nuevas. México: Fondo de Cultura Económica, 2003, p. 449-451. ISBN 968-16-7113-9 [Consulta: 23 maig 2011].
* Ossorio y Bernard, Manuel. «Puente y Apezechea (Fermín de la)». A: Ensayo de un catálogo de periodistas españoles del siglo XIX. Madrid: Imprenta y litografía de J. Palacios, 1903, p. 359.
# FinFET

FinFET (acrònim de fin field-effect transistor) és un tipus de transistor d'efecte camp de tecnologia 3D (procés no planar) i substracte silici sobre aïllant (SOI), emprat en la fabricació dels actuals microprocessadors. Els transistors FinFET aconsegueixen menor superfície en el dau de silici, a més a més de major velocitat de commutació i menor consum de potència. El FinFET va ser concebut el 2001 a la universitat de Califòrnia, Berkeley, pels investigadors Chenming Hu, Tsu-Jae King-Liu i Jeffrey Bokor.

## Paràmetres

* Avantatge dels transistors FinFET :
| Paràmetre | Detall |
| Superfície en SI | Permet implementar transistors per sota dels 22 nm (actualment estan a 5 nm) |
| Consum de potència | Reducció significativa del consum elèctric. |
| Tensió d'operació | Permet treballar per sota 1V. |
| Corrent de pèrdues | Reducció típica del 90%. |
| Velocitat d'operació | Millora típica del 30%. |

## GAAFET

GAAFET (gate-all-around FET) o transistor FET de porta envoltada és similar al concepte de FinFET amb la diferència que el material qui forma la porta envolta la regió del canal. GAAFET són els successors dels FinFET per a implementar les tecnologies per sota de 7nm.

## Implementacions

| Empresa | Data | Tecnologia FinFET |
| GlobalFoundries | 2012 | 14 nm |
| TSMC | 2014 | 16 nm |
| AMD | Abril 2017 | 14 nm |
| Samsung | Març 2017 | 14 nm |
| TSMC | setembre 2017 | 10 nm |

## Referències

* ↑ «What is Finfet?» (en anglès). https://www.computerhope.com.
* ↑ «FinFET Technology | FinFET Basics | Radio-Electronics.Com» (en anglès). http://www.radio-electronics.com.+[Consulta: 15 novembre 2017].
* ↑ «FinFET Guide - TechDesignForum» (en anglès). http://www.techdesignforums.com.+[Consulta: 15 novembre 2017].
* ↑ «FinFET Design, Manufacturability, and Reliability» (en anglès). https://www.synopsys.com.+[Consulta: 15 novembre 2017].
* ↑ «[https://microlab.berkeley.edu/text/seminars/slides/2011-8_FinFET_and_the_Concept_Behind_It.pdf FinFET 3D Transistor & the Concept Behind It]» (en anglès). https://microlab.berkeley.ed.+[Consulta: 14 novembre 2017].
* ↑ «Gate-All-Around FET (GAA FET)» (en anglès). semiengineering.com, 13-12-2020. [Consulta: 13 desembre 2020].
* ↑ Solca, Bogdan. «TSMC to implement gate-all-around (GAAFET) transistors on the 2 nm nodes by 2023» (en anglès). https://www.notebookcheck.net,+13-12-2020.+[Consulta: 13 desembre 2020].
# Fersmita

La fersmita és un mineral de la classe dels òxids que pertany al grup de l'euxenita. Rep el nom en honor de l'acadèmic i mineralogista Aleksandr Ievguénievitx Fersmann (1883-1945), fundador del Museu Mineralògic Fersmann de Moscou, Rússia.

## Característiques

La fersmita és un òxid de fórmula química (Ca,Ce,Na)(Nb,Ta,Ti)₂(O,OH,F)₆. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic. La seva duresa a l'escala de Mohs oscil·la entre 4 i 4,5. La fersmita, que és similar a la fergusonita, és un dels niobats amb més baix contingut de titani. És semblant també a la vigezzita.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la fersmita pertany a «04.DG: Òxids i hidròxids amb proporció Metall:Oxigen = 1:2 i similars, amb cations grans (+- mida mitjana); cadenes que comparteixen costats d'octàedres» juntament amb els següents minerals: euxenita-(Y), kobeïta-(Y), loranskita-(Y), policrasa-(Y), tanteuxenita-(Y), uranopolicrasa, itrocrasita-(Y), fergusonita-(Y)-β, fergusonita-(Nd)-β, fergusonita-(Ce)-β, itrotantalita-(Y), foordita, thoreaulita i raspita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a mitjans del segle xx al filó No. 37A, situat al llac Buldim, a les muntanyes Vixnóvie, dins l'óblast de Txeliàbinsk (Districte Federal dels Urals, Rússia). És una espècie mineral que ha estat descrita a tots els continents del planeta, a excepció de l'Antàrtida.

## Referències

* ↑ «Fersmite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 11 febrer 2018].
# Football Club Sopron

El Football Club Sopron fou un club de futbol hongarès de la ciutat de Sopron.

## Història

El club va ser fundat l'any 1921. El seu major èxit fou la copa hongaresa assolida la temporada 2004-05. El gener de 2008 el club es dissolgué per impagaments. En el seu lloc va néixer el Soproni VSE.
Evolució del nom:
* 1921: Sopron Soproni Sport Egyesület
* 1945: Soproni Postás Soproni Postás Sport Egyesület
* 1991: Soproni TSE Soproni Távközlési Sport Egyesület
* 1994: MATÁV Sopron Magyar Távközlési Vállalat Sport Club Sopron
* 1998: MATÁV Sopron Magyar Távközlési Vállalat Football Club Sopron
* 2000: MATÁV Compaq Sopron Magyar Távközlési Vállalat Football Club Compaq Sopron
* 2002: MATÁV Sopron Magyar Távközlési Vállalat Football Club Sopron
* 2005: Sopron Football Club Sopron

## Palmarès

* Copa d'Hongria:
** 2005

## Referències

* ↑ «Hungary - List of Cup Winners». rsssf.com. [Consulta: 9 abril 2017].

## Enllaços externs

* (hongarès) Web oficial Arxivat 2006-02-09 a Wayback Machine.
# Falcó selvàtic plumbi

El falcó selvàtic plumbi (Micrastur plumbeus) és una espècie d'ocell rapinyaire de la família dels falcònids (Falconidae) que habita la selva humida del sud-oest de Colòmbia i nord-oest de l'Equador. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.

## Referències

* ↑ Fundació Barcelona Zoo; Institut Català d’Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia. «falcó selvàtic plumbi». Diccionari dels ocells del món. TERMCAT. [Consulta: 29 agost 2022].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 352. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ «Seriemas, falcons». IOC World Bird List Version 12.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2022.
* ↑ BirdLife International. «Plumbeous Forest-falcon. Micrastur plumbeus» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2016. [Consulta: 29 agost 2022].
# Falcó selvàtic de Buckley

El falcó selvàtic de Buckley (Micrastur buckleyi) és una espècie d'ocell rapinyaire de la família dels falcònids (Falconidae) que habita la selva humida de l'est de l'Equador, del Perú, oest del Brasil i del sud-est de Colòmbia. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.

## Referències

* ↑ Fundació Barcelona Zoo; Institut Català d’Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia. «falcó selvàtic de Buckley». Diccionari dels ocells del món. TERMCAT. [Consulta: 29 agost 2022].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 352. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ «Seriemas, falcons». IOC World Bird List Version 12.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2022.
* ↑ BirdLife International. «Buckley's Forest-falcon. Micrastur buckleyi» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2016. [Consulta: 29 agost 2022].
# Falcó selvàtic encaputxat

El falcó selvàtic encaputxat (Micrastur mirandollei) és una espècie d'ocell rapinyaire de la família dels falcònids (Falconidae) que habita la selva humida de Costa Rica, Panamà, oest i sud-est de Colòmbia, sud de Veneçuela, Guaiana, est del Perú, centre de Bolívia i Brasil amazònic i oriental. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.

## Referències

* ↑ Fundació Barcelona Zoo; Institut Català d’Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia. «falcó selvàtic encaputxat». Diccionari dels ocells del món. TERMCAT. [Consulta: 29 agost 2022].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 352. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ «Seriemas, falcons». IOC World Bird List Version 12.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2022.
* ↑ BirdLife International. «Slaty-backed Forest-falcon. Micrastur mirandollei» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2019. [Consulta: 29 agost 2022].
# Falda

El filet de falda és un tall de carn de bou, des del baix. Es tracta d'un tall llarg i pla que és apreciat pel seu sabor en compte de tendresa. De vegades, «falda» s'utilitza indistintament per tall de costat, però és un tall diferent de carn. En la indústria de la pell la falda és la part d'una pell corresponent al ventre i cuixes d'un animal, que és molt irregular tant pel que fa al gruix com a la compacitat.

## Referències

* ↑ «Falda». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Falda». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia.
Viccionari
# Francesc Ardèvol i Blanch

Francesc Ardèvol i Blanch (Reus, 31 de gener de 1918 - Icod de los Vinos, 7 de maig de 2000) va ser un mestre català.
Fill d'un comerciant reusenc, va estudiar a l'Institut de segon ensenyament de Reus, on va fundar i dirigir el 1933 el periòdic estudiantil Batxiller. En aquesta revista hi publicaven, a més dels estudiants, diverses personalitats i intel·lectuals reusencs, cosa que li donà prestigi. Va estudiar després magisteri a l'Escola Normal de Tarragona, i publicà una obra de teatre juvenil, El Químic i en deixà una altra d'inèdita, "El notari Julivert". En la postguerra, després d'una depuració, s'instal·là a Reus, on va col·laborar al periòdic franquista Diario Español el 1946 i 1947, que es publicava a Tarragona, però també va formar part d'una anomenada "Peña del Laurel" que aplegava artistes reusencs de diferents disciplines: el músic Tous, els escriptors Bargalló, Amigó, Arnavat, Borrell, Martí Queixalós, el pintor Calderó, l'escultor Bofarull i d'altres, i que es reunia al cafè del Teatre Bartrina. Per oposició va aconseguir plaça de mestre al poble de La Frontera, a l'illa de El Hierro l'any 1953, on hi va estar exercint fins al 1962, any en què va ser traslladat a Icod de los Vinos, a l'illa de Tenerife, on va morir en maig de 2000. A La Frontera se'l recorda per la seva amabilitat i perquè va fer el disseny del campanar que s'havia de construir, convertit després en símbol del poble.

## Referències

* ↑ Olesti Trilles, Josep. Diccionari biogràfic de reusencs. Reus: l'Ajuntament, 1991, p. 57.
* ↑ Amorós, Xavier. "Temps estranys I". A: Obra completa vol. III. Reus: l'Ajuntament, 2009, pàg. 556. ISBN 9788489688353
* ↑ Cejas Padrón, Donato. «Conmemoración del 57 aniversario del Campanario de Frontera». El Hierro Digital, agost 2014. Arxivat de l'original el 2017-03-14. [Consulta: 13-III-2017].
# Filentoma ala-rogenca

La filentoma ala-rogenca (Philentoma pyrhoptera) és un ocell de la família dels vàngids (Vangidae).

## Hàbitat i distribució

Habita els boscos de la Península Malaia, Sumatra, Borneo i illes properes.

## Referències

* ↑ «Filentoma ala-rogenca». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/05/2023(català)
# Francesc Gil de Frederic

Francesc Gil de Frederic (Tortosa, 14 de desembre de 1702 - Hanoi, 22 de gener de 1745) va ser un prevere de l'Orde de Sant Domènec. Missioner a les Filipines i el Vietnam, hi fou martiritzat. És venerat com a sant a l'Església catòlica.

## Vida

Neix a Tortosa, al número 6 del carrer Ample, i és educat en la religió per la seva família. De jove, decideix fer-se eclesiàstic i als quinze anys demana d'ingressar al convent dels dominics de Tortosa. Estudia al Convent de Santa Caterina de Barcelona i en 1718 hi fa la professió. Continua els estudis superiors a Barcelona i Oriola i va ésser ordenat sacerdot al convent de Tremp el 27 de març de 1727. i va ser mestre de novicis a al convent dominic de Va demanar d'anar a Orient a fer missions i va embarcar cap a les Filipines.
Arriba a Manila en 1730, on aprèn tagàlog i és enviat a predicar a Luzón, a Bataán i Pangasinán. Després és enviat a Tonquín, actual Vietnam, on arriba en 1735 i on aprèn la llengua del país. Malgrat les persecucions existents, va predicar i treballar, essent anomenat pels vietnamites Ong-thanh-Tê o Cha Tê (pare Tê), fins que en 1737, durant el regnat de Trinh Doanh, és detingut a Luc-Thuy-Ha. Durant vuit anys va ser a la presó de Hanoi, patint maltractaments i malalties, però hi continuava fent apostolat entre els altres presoners (va batejar-hi 122 persones). Els cristians de la regió van voler pagar un rescat per alliberar-lo, però ell s'hi negà. Finalment, el 22 de gener de 1745 és decapitat amb el dominic Mateo Alfonso de Leciniana.

## Veneració

Les seves restes van ser enterrades a Luc-Thuy-Ha. Va ser beatificat per Pius X el 20 de maig 1906, i canonitzat per Joan Pau II el 19 juny de 1988. Tomàs Bellpuig (1876-1936), poeta tortosí, va escriure el drama Sang tortosina, basat en la vida i mort del sant.

## Referències

* ↑ «Francesc Gil de Frederic». Diccionari de la literatura catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Fonts

* Lives of four martyrs of Tonkin who belonged to the Dominican province of the Holy rosary in the Philippine islands; beatified the 20th of May, 1906, ca. 1911
# Francesc Geli (organista)

Francesc Geli va ser un organista del S. XIX i va treballar com a tal a la Catedral de Girona el 1954. Va accedir al càrrec gràcies a la renúncia de Josep Maria Padró, guanyador de la plaça de la Catedral de Barcelona.

## Referències

* ↑ Gregori i Cifré, Josep M. «Inventaris dels fons musicals de Catalunya ; Volum 10: Fons de la Catedral de Girona». La Música a la Catedral de Girona. Bellaterra : Universitat Autònoma de Barcelona, Servei de Publicacions ; Barcelona : Institut d'Estudis Catalans, 2019.
# Filetes

Filetes és el nom dels següents personatges:
* Filetes de Cos, poeta i gramàtic grec
* Filetes de Samos, poeta grec
* Filetes (metge), metge grec
Viccionari
# Fil·lodi

En botànica, s'anomena fil·lodi a un òrgan laminar que pareix ser una fulla, però que pel seu origen evolutiu, la seua ontogènesi (el seu procés de desenvolupament) i la seua anatomia interna resulta no ser-ho. En general, es tracta de pecíols dilatats que compleixen en algunes plantes la fotosíntesi que normalment correspon a les fulles, a les que funcionalment substitueixen.
Exemples de fil·lodis els tenim en algunes de les moltes espècies del gènere Acacia. La major part d'aquestes tenen fulles recompostes, però algunes presenten en el seu lloc fil·lodis. En les plàntules d'algunes d'aquestes espècies s'observen formes transitòries entre les fulles i els fil·lodis.

## Referències

* ↑ «Fil·lodi». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Francisco Gómez-Hidalgo y Álvarez

Francisco Gómez-Hidalgo y Álvarez (Santo Domingo-Caudilla, província de Toledo, 16 de juny de 1886 - Ciutat de Mèxic, 1947) fou un periodista i polític espanyol, diputat a les Corts Espanyoles durant la Segona República.

## Carrera

El 1934 ingressà a Unió Republicana, partit amb el qual fou elegit diputat per la província de Castelló a les eleccions generals espanyoles de 1936 dins les llistes del Front Popular. En acabar la guerra civil espanyola es va exiliar a Mèxic. Tot i així, l'agost de 1941 li fou instruït expedient a Castelló dins la Causa General.

## Director de cinema

El 1926 va dirigir la pel·lícula de cinema mut La malcasada en la qual tenen petits papers nombrosos personatges notoris de l'època, entre ells els militars Francisco Franco, José Sanjurjo, Millán Astray i Miguel Primo de Rivera.

## Obres

* Juan Belmonte, su vida y su arte (1914)

## Referències

* ↑ Francisco Gómez Hidalgo a mnemosine
* 1 2 Belmonte del fenómeno al misterio. Revista de Estudios Taurinos N.º 34, Sevilla, 2014, págs. 255-263.
* ↑ Gómez-Hidalgo Álvarez, Francisco, al web del Ministeri de Cultura
* ↑ «La malcasada. (España, 1926) [B/N, 160 m. Muda]». Arxivat de l'original el 11 de noviembre de 2019. [Consulta: 11 novembre 2019].

## Enllaços externs

* Javier Paniagua Fuentes y J.A. Piqueras. Diccionario Biográfico de Políticos Valencianos, 1810- 2005. València: Institut Alfons el Magnànim, 2005, p.253. ISBN 9788495484802.
* Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)
# Francesc Perramon i Pla

Francesc Perramon i Pla (Manresa 1907 – Barcelona 1992) fou un impressor i periodista col·laborador del diari Pàtria fins al 1930. D'idees socialistes des de 1928. Fou membre del Bloc Obrer i Camperol i del Partit Obrer d'Unificació Marxista (POUM). Fou membre actiu de diverses entitats, especialment esportives. Quan es jubilà passà a residir a Barcelona.
Treballava a la impremta Ibèrica de Barcelona quan es proclamà la República. El 1935 fundà i dirigí la Crònica Comarcal d'Esports. Fou un defensor entusiasta de l'Ateneu Popular de Manresa.
Acabada la guerra, tornà a Manresa a exercir de periodista. Treballà al diari barceloní La Prensa fent una columna diària sobre Manresa i comarca. També col·laborà a La Hoja del Lunes. Fou redactor en cap del diari Manresa i, durant molts anys, fou director del Manresa Deportiva. Va ser el primer corresponsal de l'agència Efe a Manresa.

## Referències

* ↑ Joaquim Aloy, Jordi Basiana i Pere Gasol La República a Manresa en un clic (1931-1936)
# Friol

Friol és un municipi de la Província de Lugo a Galícia. Pertany a la Comarca de Lugo. Limita al nord amb Guitiriz i Begonte; al sud amb Palas de Rei i Guntín; a l'est amb Lugo i Outeiro de Rei i a l'oest amb la província de la Corunya.
Evolució demogràfica :
| 1900 | 1930 | 1950 | 1981 | 2004 |
| 8.865 | 10.176 | 10.037 | 5.878 | 4.580 |
| Fonts: INE i IGE (Els criteris de registre censal variaren i les dades de l'INE i de l'IGE poden no coincidir.) |||||

## Història

En Friol queden encara vestigos megalítics i castreños, els més antics que conserva aquest municipi. Aquesta terra va ser també ocupada per romans i visigots. A l'edat mitjana les famílies Ulloa, Parga i Seixas es van repartir el poder en aquest terme. Bona mostra d'això són les edificacions, torres i castells, que poblen el territori: La Torre de Friol, la Fortalesa de San Paio de Narla, torre de Miraz, Pazo de Remesil i de Trasmonte. L'edificació més coneguda de Friol és la fortalesa de San Paio de Narla, d'origen desconegut i reconstruïda en el segle xvi per Basco de Seixas, senyor de la Casa Solar i Castro de Seixas i del Pazo de Sant Paio de Narla; fill de Do Basco de Seixas "el vell" i de María Álvarez de Sotomayor i net de Basco de Seixas, qui ja en el segle xiv era senyor de San Paio, Osera, Chantada, Ferreira, Samos, Sobrado i Eiré.
Va participar en la lluita dinàstica dels Trastàmara en favor d'Enric. En aquella època va quedar repartit l'espai senyorial lucense entre tot just cinc famílies: els Vázquez de Seixas, Ulloa, Lemos, Saavedra i Pardo. A Friol existeixen moltes llegendes populars relacionades amb la fortalesa de San Paio de Narla i els seus propietaris els Vázquez de Seixas.

## Esports

L'esport més important de Friol és el Futbol Sala, el club Peluqueria Mixta representa al municipi amb el seu equip masculí de Lliga Autonomica de Galícia (Servicios Iglesias Friol) i femení (Concello de Friol FS). També posseïx el club un equip de futbol femení.

## Vegeu també

* Fortalesa de San Paio de Narla
# Frinosomàtids

Els frinosomàtids (Phrynosomatidae) són una família de sauròpsids (rèptils) escatosos coneguts com a sargantanes espinoses. Posseeix ull parietal, escates variables que van des de les puntejades sense carena, fins a les mucronades. Viuen entre les roques, en el sòl, en vegetació arbustiva, arborícola, sota troncs o sota roques. Distribuïdes per Nord-amèrica i Centreamèrica.

## Taxonomia

Els frinosomàtids inclouen 159 espècies repartides en 9 gèneres:
* Callisaurus
* Cophosaurus
* Holbrookia
* Petrosaurus
* Phrynosoma
* Sceloporus
* Uma
* Urosaurus
* Uta

## Referències

* ↑ The Reptile Database - Phrynosomatidae