OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Verge Maria-Mater Dolorosa (El Greco, Tipus-I)

La Verge Maria, o Mater Dolorosa , dins el corpus pictòric d'El Greco, és una temática de la qual han arribat fins als nostres dies poques obres. Harold Wethey, en el seu Catàleg Comentat d'obres d'El Greco, en distingeix dos Tipus força diferents, i del Tipus-I en remarca dues variants gairebé iguals, que considera autògrafes i de bona qualitat.

## Temàtica de l'obra

Aquestes dues obres representen Maria, mare de Jesús, de mig cos, amb el rostre lleugerament dirigit vers l'esquerra, i la mirada dirigida vers l'espectador.

## Anàlisi de l'obra
### Versió del Museu del Prado

Signatura retocada, escrita amb lletres gregues cursives a la part dreta. H.E. Wethey considera aquesta pintura d'una qualitat lleugerament inferior a la de la versió d'Estrasburg.
Aquesta obra presenta a la Mare de Déu amb el cap cobert sota un mantell blau. El seu rostre, com era habitual en l'art de la Contrareforma, presenta un intens sentit devocional.
El nimb lluminós està lligat al caràcter sacre de l'obra, i El Greco empra aquest recurs per realçar el volum de la Verge. Destaca el rostre malenconiós, la fina barbeta i els grans ulls negres, característiques totes de la tècnica retratística de l'artista cretenc.

### Versió del Museu de Belles Arts d'Estrasburg

Signat amb lletre gregues cursives a la dreta. Oli sobre tela; 83 × 37 cm.; 1595-60 ca.
Si bé les dimensions són diferents, aquesta obra és pràcticament igual a la del Museu del Prado. La peça de roba blanca al voltant del rostre està pintada amb molta lleugeresa, però la túnica blava i els fons grisós van ser realitzats amb gran solidesa.

## Vegeu també

* Verge Maria-Mater Dolorosa (El Greco, Tipus-II)

## Bibliografia

* ÁLVAREZ LOPERA, José, El Greco, Madrid, Arlanza, 2005, Biblioteca «Descubrir el Arte», (colección «Grandes maestros»). ISBN 84-95503-44-1.
* SCHOLZ-HÄNSEL, Michael, El Greco, Colonia, Taschen, 2003. ISBN 978-3-8228-3173-1.
* WETHEY, Harold Edwin; El Greco y su Escuela (Volumen-II); Ediciones Guadarrama; Madrid-1967

## Enllaços externs

https://www.musees.strasbourg.eu/chefs-d-oeuvre-musees Arxivat 2019-03-25 a Wayback Machine.

## Referències

* ↑ Wethey, Harold E. Obra citada, p. 79.
* ↑ Wethey, Harold E. Obra citada., p.79.
* ↑ Wethey. Obra citada, Harold E., p. 79.
* ↑ «Mater Dolorosa, Musée des Beaux Arts» (en francès). Musée des Beaux Arts Strasbourg. [Consulta: 16 abril 2019].
* Museu Nacional del Prado. «Mare de Déu». [Consulta: 28.05.2011].
# Mesonoemacheilus

Mesonoemacheilus és un gènere de peixos de la família dels balitòrids i de l'ordre dels cipriniformes. que es troba a Àsia: l'Índia (Kerala i Tamil Nadu).

## Taxonomia

* Mesonoemacheilus herrei (Nalbant & Banarescu, 1982)
* Mesonoemacheilus pambarensis (Rema Devi & Indra, 1994)
* Mesonoemacheilus remadevii (Shaji, 2002)
* Mesonoemacheilus triangularis (Day, 1865)
Mesonoemacheilus herrei, Mesonoemacheilus pambarensis i Mesonoemacheilus remadevii apareixen a la Llista Vermella de la UICN.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ Ajithkumar, C.R., S. George i C.K.G. Nayar, 2000. Fish genetic resources of Chalakudy river system, Kerala. P. 157-159. A: Ponniah, A.G. i A. Gopalakrishnan (eds.). Endemic Fish Diversity of Western Ghats. NBFGR-NATP Publication. National Bureau of Fish Genetic Resources, Lucknow, U.P., l'Índia.
* ↑ Baby, F., J. Tharian, S. Philip, A. Ali i R. Raghavan, 2011. Checklist of the fishes of the Achankovil forests, Kerala, India with notes on the range extension of an endemic cyprinid Puntius chalakkudiensis. Journal of Threatened Taxa 3(7): 1936-1941.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ GBIF (anglès)
* ↑ Rema Devi, K. & Indra, T. J., 1994. Noemacheilus pambarensis, a new loach (Cyprinoidei: Balitoridae: Noemacheilinae), from Western Ghats, Idukki, Kerala, India. Records of the Zoological Survey of India v. 94 (núms. 2-4): 207-210, 1 pl.
* ↑ Shaji, C. P., 2002. Mesonoemacheilus remadevii (Pisces: Balitoridae. Nemacheilinae) from Silent Valley National Park, Kerala. Indian J. Fish. 49(2):217-221.
* ↑ UICN (anglès)

## Enllaços externs

* AQUATAB (txec)
* ION (anglès)
# Mesonoemacheilus remadevii

Mesonoemacheilus remadevii és una espècie de peix de la família dels balitòrids i de l'ordre dels cipriniformes.

## Morfologia

* Fa 5,9 cm de llargària màxima.
* 10 radis tous a l'aleta dorsal i 7 a l'anal.
* Aleta caudal bifurcada i amb els lòbuls arrodonits.
* Peduncle caudal estret.
* Barbetes sensorials llargues i filiformes.
* Llavis força solcats.

## Hàbitat i distribució geogràfica

És un peix d'aigua dolça, demersal i de clima tropical, el qual viu a la conca del riu Kunthi (conca del riu Bharathapuzha als Ghats Occidentals, Kerala, l'Índia).

## Estat de conservació

Gaudeix de força protecció i el seu hàbitat es troba lliure de pertorbacions antropogèniques.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Singh A., Sen N. & P. Banarescu i T. T. Nalbant, 1982. New noemacheiline loaches from India (Pisces, Cobitidae). Trav. Mus. Hist. Nat. 'Grigore Antipa' v. 23 (for 1981). 201-212. «Enllaç». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 16 agost 2012].
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Shaji, C. P., 2002. Mesonoemacheilus remadevii (Pisces: Balitoridae. Nemacheilinae) from Silent Valley National Park, Kerala. Indian J. Fish. 49(2):217-221.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* 1 2 UICN (anglès)
* ↑ India Biodiversity Portal (anglès)
* ↑ FishWise (anglès)

## Enllaços externs

* ION (anglès)
# Museu Nacional Danès de Fotografia

El Museu Nacional Danès de Fotografia és un museu danès de fotografia dependent de la Biblioteca Reial Danesa que està situat a l'edifici denominat Black Diamond a l'illa de Slotsholmen de Copenhaguen.
Fundat el 1996 com a organisme associat de la Biblioteca Reial Danesa no va acabar d'instal·lar a l'edifici Black Diamond fins al 1999.
La Biblioteca Reial ha estat recollint fotografies de la seva invenció. Al principi es pegaven les fotografies en àlbums i el seu nombre va anar augmentant mitjançant donacions i adquisicions. El 1902 la col·lecció es va incorporar al Departament de Mapes i Imatges de la Biblioteca Reial que s'acabava de crear. Des del començament de la dècada de 1950 es van intensificar els esforços per construir una àmplia col·lecció de fotografies sota la direcció de Bjørn Ochner, que és considerat com el primer historiador danès de fotografia. Actualment la Biblioteca Reial disposa de prop de 18 milions de fotografies.
En les seves col·leccions es poden trobar unes 100.000 fotografies de fotògrafs danesos i estrangers des 1839 a l'actualitat. La col·lecció de daguerreotips és la més extensa d'Escandinàvia. Els exemplars del segle xix destaquen per la seva representativitat.

## Referències

* ↑ «Det Kongelige Bibliotek» (en danès). MIK.
* ↑ «The collection at The National Museum of Photography» (en anglès). Royal Danish Library. Arxivat de l'original el 2010-08-27. [Consulta: 5 octubre 2013].

## Enllaços externs

* (En anglès) Pàgina a la Biblioteca Reial Danesa Arxivat 2010-09-26 a Wayback Machine.
# Miquel Farré

Miquel Farré és el nom dels següents personatges:
* Miquel Farré i Albagés (1901-1978), pintor.
* Miquel Farré i Mallofré (1936-2021), pianista i mestre internacional d'escacs.
# Monestir de Sant Jeroni

«Monestir de Sant Jeroni» té aquests significats:
* Monestir de Sant Jeroni de la Murtra, monestir gòtic a la Vall de Betlem, a la Serralada de Marina, al municipi de Badalona
* Monestir de Sant Jeroni (Granada), fundat pels Reis Catòlics.
* Sant Jeroni de Cotalba, monestir fundat pel duc reial de Gandia Alfons el Vell (1388)
* Sant Jeroni de la Vall d'Hebron, monestir fundat per la reina Violant de Bar, a la muntanya de la Vall d'Hebron, a Barcelona
# Méntrida

Méntrida és un municipi de la província de Toledo, a la comunitat autònoma de Castella la Manxa. Limita amb Aldea del Fresno i Villamanta al nord, a la província de Madrid i amb Valmojado a l'est, Casarrubios del Monte i La Torre de Esteban Hambrán al sud i Santa Cruz del Retamar a l'oest.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1996 | 1998 | 1999 | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 |
| 1.913 | 1.984 | 2.023 | 2.105 | 2.198 | 2.356 | 2.562 | 2.864 | 3.212 | 3.521 |

## Administració

Llista d'alcaldes des de les eleccions democràtiques de 1979 :
| Període | Nom de l'alcalde/-essa | Partit polític | Data de possessió |
| 1979 - 1983 | Clemente Martín Sastre (16/06/1981) Alejandrino Vaquero Romo | UCD UCD | 19/04/1979 |
| 1983 - 1987 | Alejandrino Vaquero Romo | AP/PDP/UL | 28/05/1983 |
| 1987 - 1991 | Santiago Montero Simal (26/06/1989) Alejandrino Vaquero Romo | Independent PP | 30/06/1987 |
| 1991 - 1995 | Antonio Garrido Guerra | PSOE | 15/06/1991 |
| 1995 - 1999 | Antonio Garrido Guerra | PSOE | 17/06/1995 |
| 1999 - 2003 | Antonio Garrido Guerra | PSOE | 03/07/1999 |
| 2003 - 2007 | Antonio Garrido Guerra | PSOE | 14/06/2003 |
| 2007 - 2011 | José Sánchez Moral | PP | 16/06/2007 |
| 2011 - 2015 | n/d | n/d | 11/06/2011 |
| 2015 - 2019 | n/d | n/d | 13/06/2015 |
| 2019 - 2023 | n/d | n/d | 15/06/2019 |
| Des del 2023 | n/d | n/d | 17/06/2023 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Toledo (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 5 març 2021].
# Museonder

El Museonder és un museu dels Països Baixos situat al Parc Nacional De Hoge Veluwe. Aquest museu se centra en la geologia i la biologia del Veluwe, i s'anomena a si mateix "el primer museu completament subterrani del món". El nom "Museonder" és mot creuat entre les paraules neerlandeses "museu" i "sota", "museum" i "onder" respectivament.

## Història

El museu va obrir el març del 1993, essent inaugurat pel príncep Claus dels Països Baixos. Immediatament, va ser aplaudit per la seva aproximació actual a la informació exposada. En sis mesos es va informar que el nombre de visitants al parc nacional havia crescut al voltant de la meitat, principalment per l'apairició del nou museu. També es va fer públic que el museu havia patit vandalisme, motiu pel qual es necessitava contractar més guardes i reparar diverses parts de l'exposició.
El 2008, la direcció del parc nacional va anunciar renovacions al parc, incloses algunes que afectarien el Museonder. A partir d'aleshores el museu acolliria exposicions temporals, a més de l'exposició permanent.

## Col·lecció

La col·lecció del museu inclou restes esquelètiques d'espècies existents i extintes que viuen o han viscut a la regió. Alguns exemples d'espècies en exposició són el rinoceront llanut, l'ós de les cavernes, l'elefant i l'ur. A més, també s'hi exposen blocs erràtics i les curosament excavades arrels d'un arbre de 135 anys.

## Referències

* ↑ «Museonder». Hoge Veluwe National Park. Arxivat de l'original el 2009-04-25. [Consulta: 17 juliol 2009].
* ↑ Alleda, Marjolein «Pratende stenen» (en neerlandès). Trouw, 1993.
* ↑ «Succesvol museum lijdt onder jonge vandalen» (en neerlandès). Trouw, 1993.
* ↑ «Opknapbeurt voor Hoge Veluwe» (en neerlandès). Reformatorisch Dagblad, 2008.

## Vegeu també

* Llista de museus dels Països Baixos
# Montbrun de Lauragués

Montbrun de Lauragués (francès Montbrun-Lauragais) és un municipi francès situat al departament de l'Alta Garona, a la regió Occitània.

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana». Arxivat de l'original el 2012-03-03. [Consulta: 28 agost 2010].
# Myopterus

Myopterus és un gènere de ratpenats de la família dels molòssids que es troba a Costa d'Ivori, Zaire, Senegal, Ghana, Nigèria, el Camerun i Uganda.

## Taxonomia

* Ratpenat cuallarg de Daubenton (Myopterus daubentonii)
* Ratpenat cuallarg de Whitley (Myopterus whitleyi)

## Referències

* ↑ Myopterus a Mammal Species of the World (MSW) (anglès)
* ↑ Distribució (anglès)

## Enllaços externs

* The Taxonomicon (anglès)
Espècies vivents de molòssids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera · Superfamília: Molossoidea :
Subfamília Molossinae :
Subfamilia Tomopeatinae :
# Myopsaron nelsoni

Myopsaron nelsoni és una espècie de peix de la família dels creèdids i l'única del gènere Myopsaron.

## Etimologia

Myopsaron prové dels mots grecs mys (ratolí) i opsaron (peixet) en referència a l'extensió carnosa de forma globular que presenta a l'extrem de la mandíbula superior, la qual s'assembla al nas d'un ratolí. Nelsoni honora la figura de J. S. Nelson per les seues contribucions en l'estudi de la taxonomia i la sistemàtica dels creèdids.

## Descripció

El cos, semblant morfològicament al d'una anguila, fa 3,6 cm de llargària màxima. 14-16 radis tous a l'aleta dorsal i 16-18 a l'anal. Els radis de les aletes dorsal, anal, pectorals i pelvianes no són ramificats. 9 radis ramificats a la dorsal. El quart radi de les pectorals i el primer de les pelvianes són força allargats i filamentosos en els mascles. Origen de l'aleta anal per sota dels 1r-3r radis de l'aleta dorsal. Línia lateral dividida en dues parts i amb 3 (rarament 2 o 4) escates a la sèrie anterior i 33-35 amb porus a la posterior. 43-45 vèrtebres. Presenta una extensió carnosa globular a l'extrem de la mandíbula superior. Premaxil·la sense dents. 1-3 dents còniques força petites en el centre del dentari. Absència de dents al vòmer i els palatins. Canal mandibular no connectat amb el canal preopercular. Canal infraorbitari interromput per sota dels ulls. Tots dos narius (anterior i posterior) similars a porus. 3 epurals.

## Hàbitat i distribució geogràfica

És un peix marí, pelàgic-nerític (entre 51 i 99 m de fondària) i de clima subtropical, el qual viu al Pacífic nord-occidental: les illes Ogasawara (el Japó).

## Observacions

És inofensiu per als humans i el seu índex de vulnerabilitat és baix (10 de 100).

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* 1 2 3 4 Shibukawa, K., 2010. Myopsaron nelsoni, a New Genus and Species of Sandburrowers (Perciformes: Trichonotidae: Creediinae) from the Ogasawara Islands, Japan. Bulletin of the National Museum of Nature and Science (Ser. A), Suppl. 4: 49–66.
* ↑ All fishes of Ogasawara Islands, Bonin Islands - FishBase (anglès)
* ↑ All fishes of Japan - FishBase (anglès)
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Cheung, W. W. L., T. J. Pitcher i D. Pauly, 2005. A fuzzy logic expert system to estimate intrinsic extinction vulnerabilities of marine fishes to fishing. Biol. Conserv. 124:97-111.

## Bibliografia

* Shibata, K., Y. Omori, K. Hagiwara i T. Uchifune, 2011. Catalogue of the type specimens preserved in the Yokosuka City Museum. Miscellaneous Report of the Yokosuka City Museum. Núm. 35: 1-44.

## Enllaços externs

* AQUATAB (txec)
* ION (anglès)
# NGC 49

NGC 49 és una galàxia lenticular localitzada en la constel·lació d'Andròmeda. La galàxia va ser descoberta per l'astrònom nord-americà Lewis A. Swift el 7 de setembre de 1885.

## Referències

* «NGC 0049». NASA/IPAC Extragalactic Database. National Aeronautics and Space Administration / Infrared Processing and Analysis Center, 2008. [Consulta: 28 gener 2010].
* ↑ Afirmat a: SIMBAD.
* ↑ Karen Masters «Groups of Galaxies in the Two Micron All Sky Redshift Survey» (en anglès). Letters of the Astrophysical Journal, 2, 01-02-2007, pàg. 790–813. DOI: 10.1086/510201.
* 1 2 Afirmat a: Gaia Data Release 2. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 25 abril 2018.
* ↑ Seligman, Courtney «NGC 49 (= PGC 952)». .
# Visayas Centrals

Les Visayas Centrals (en cebuà Tunga-tungang Kabisay-an, en filipí Gitnang Kabisayaan, en anglès Central Visayas) són una regió de les Filipines, designada com a Regió VII. La regió està situada a la part central del grup de les Visayas. Consisteix en quatre províncies: Bohol, Cebu, Negros Oriental i Siquijor, a més de les ciutats independents de Cebu, Lapu-Lapu i Mandaue. L'idioma propi majoritari de la regió és el cebuà. La ciutat de Cebu és la capital regional.
La superfície de la regió és de 15.199 km². Segons el cens de 2007, té una població de 6.398.037 habitants, sent la cinquena més poblada de les 17 regions del país.

## Províncies i ciutats independents

La regió de les Visayas Centrals està composta per 4 províncies i 3 ciutats independents:
| Província/Ciutat | Capital | Població (2007) | Àrea (km²) | Densitat de població (per km²) |
| Prov. de Bohol | Tagbilaran | 1.230.110 | 4.117,7 | 298,7 |
| Prov. de Cebú | Cebu | 2.438.816 | 4.943,7 | 493,3 |
| Prov. de Negros Oriental | Dumaguete | 1.231.904 | 5.402,3 | 228,0 |
| Prov. de Siquijor | Siquijor | 87.293 | 337,5 | 258,7 |
| Ciutat de Cebu | — | 798.809 | 315,0 | 2.535,9 |
| Ciutat de Lapu-Lapu | — | 292.530 | 58,1 | 5.034,9 |
| Ciutat de Mandaue | — | 318.575 | 25,2 | 12.651,9 |
| Visayas Centrals | Cebu | 6.398.037 | 15.199,5 | 420,9 |
Tot i que Cebu, Mandaue i Lapu-Lapu són sovint agrupades dins de la província de Cebú amb finalitats estadístiques per l'Oficina Nacional d'Estadística, com a ciutats altament urbanitzades són administrativament independents de la província.
# Frank Corvers

Frank Corvers (Koersel, Beringen, 12 de novembre de 1969) va ser un ciclista belga, que fou professional entre 1992 i 2001. Durant la seva carrera esportiva combinà el ciclisme en carretera amb el ciclisme en pista.

## Palmarès

* 1991
** 1r al Trofeu van Haspengouw
* 1992
** 1r al Internationale Wielertrofee Jong Maar Moedig
** 1r a la Volta a Limburg amateur i vencedor d'una etapa
* 1995
** 1r al Gran Premi d'Isbergues
** 1r a la Brussel·les-Ingooigem
* 1999
** 1r al Gran Premi del 1r de maig - Premi d'honor Vic de Bruyne

## Enllaços externs

* Palmarès a sitiodeciclismo.net
* Palmarès a cyclebase.nl
* Palmarès a museociclismo.it
# Itòria

Itòria (en grec antic Ἰθωρία, en llatí Ithoria) era una ciutat d'Etòlia, prop del riu Aqueloos, i a poca distància al sud de Conope. Estava situada a l'entrada d'un pas molt ben fortificat, tant per la natura com per l'obra dels etolis.
Filip V de Macedònia la va conquerir l'any 219 aC i la va arrasar totalment, segons diu Polibi.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Ithoria». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 15 abril 2021].
# Luqman ibn Sàyyid Hussayn al-Aixurí al-Hussayní al-Urmawí

Luqman ibn Sàyyid Hussayn al-Aixurí al-Hussayní al-Urmawí fou un historiador i poeta turcopersa del segle xvi, originari d'Urmia però la família o ell van emigrar a l'Imperi Otomà. Va morir el 1601/1602. Dels seus escrits s'ha considerat especialment les miniatures que els il·lustren. Com a poeta de la cort té tendència a glorificar a la dinastia. Va deixar nombroses obres entre elles la Zafar-nama o Història del soldà Solimà als seus darrers anys (1561-1566) en vers.

## Referències

* Sohrweide, H.. "Luḳmān b. Sayyid Ḥusayn." Encyclopaedia of Islam, segona edició. Editada per: P. Bearman, Th. Bianquis, C.E. Bosworth, E. van Donzel, W.P. Heinrichs. Brill Online, 2016. Referència. 18 d'abril del 2016 <http://referenceworks.brillonline.com/entries/encyclopaedia-of-islam-2/lukman-b-sayyid-husayn-SIM_4690>
# Antonio Bencini

Antonio Bencini (Roma c. 1710 - després de 1780) fou un important compositor italià, probable fill de Pietro Paolo Bencini.
Es coneix poc sobre la seva carrera professional, però es creu que va arribar a la posició de maestro di cappella a Sancti Laurentii in Damaso el 1742. L'èxit que va gaudir la seva música és evident, ja que hi ha un gran nombre de còpies d'obres seves que sobreviuen als arxius de l'esglèsia de Roma, per exemple en: Santa Maria in Trastevere, Santa Giovanni in Laterano i Santa Pietro (Cappella Giulia). A més a més, de l'Església parroquial de Sant Pere i Sant Pau de Canet de Mar. Les dates dels llibrets de la seva música ens fan pensar que després de 1748 va estar inactiu.

## Referències

* ↑ «Oxford Music Online».
* ↑ Lionnet, Jean «Bencini Antonio». 2001, 20 gener.
# Aphanius fasciatus

Aphanius fasciatus és una espècie de peix de la família dels ciprinodòntids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.
Es troba a Àsia (Turquia), Europa (França, Itàlia, Eslovènia, Croàcia, Albània, Grècia i Montenegro) i a l'Àfrica del Nord (des d'Egipte fins a l'est d'Algèria).
La destrucció de l'hàbitat i l'eutrofització són les seues principals amenaces a nivell local.
Els mascles poden assolir els 6 cm de longitud total.

## Referències

* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Leonardos, I. i Sinis, A., 1999. Population age and sex structure of Aphanius fasciatus (Nardo, 1827) (Pisces: Cyprinodontidae) in the Mesolongi and Etolikon lagoons (W. Greece). Fisheries Research 40: 227-235.
* ↑ Leonardos, I. i Sinis, A., 1998. Reproductive strategy of Aphanius fasciatus (Nardo, 1827) (Pisces, Cyprinodontidae) in the Mesolongi and Etolikon lagoons (W. Greece). Fisheries Research 35: 171-181.
* ↑ Lotan, R i Ben-Tuvia, A., 1996. Distribution and reproduction of killifish Aphanius dispar and Aphanius fasciatus and their hybrids in the Bardawil Lagoon on the Mediterranean coast of Sinai, Egypt. Israel Journal of Zoology 42: 203?213.
* 1 2 «Aphanius fasciatus» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Bianco, P.G., Ahnelt, A. i Ecomomidis, P., 1996. The freshwater fish from eastern and large Mediterranean islands with comments on their safety status. Acta Universitatis Carolinae 40: 45-60.
* ↑ Crivelli, A.J., 1996. The freshwater fish endemic to the Mediterranean region. An action plan for their conservation. Tour du Valat Publication.
* ↑ Maltagliati, F., 1999. Genetic divergence in natural populations of the Mediterranean brackish-water killifish Aphanius fasciatus. Marine Ecology Progress Series 179: 155-162.
* ↑ Crivelli, A.J. (2006). "Aphanius fasciatus." 2006 Llista Vermella de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, edició 2006. [Consulta: 8 abril 2023]
# Ariarates VI

Ariarates VI Epífanes o Filopàtor (grec antic: Ἀριαράθης Ἐπιφανής Φιλοπάτωρ, Ariaráthēs Epiphanḗs Philopátōr) va ser rei de Capadòcia. Era fill d'Ariarates V al que va succeir el 130 aC sota regència de la seva mare Laodicea Nisa. Aquesta havia fet matar els seus cinc fills grans i va proclamar rei al sisè fill, un menor, sota el nom de Ariarates VI, conegut per Epífanes o Filopàtor).
Durant algun temps es van produir desordres al regne fins potser el 126 aC, any en què, a prop de la majoria d'edat, la seva mare Laodicea Nisa va tractar també de matar Ariarates VI. L'intent va fracassar i la reina va morir a mans del poble aixecat, cansat de les seves crueltats.
Un temps després, cap al 124 aC, Ariarates VI va assolir la majoria d'edat i es va casar amb una germana del rei Mitridates VI Eupator del Pont de nom Laodice, en un intent de Mitridates de dominar Capadòcia.
A la seva prematura mort, segurament el 116 aC, el va succeir el seu fill gran Ariarates VII.

## Referències

* 1 2 Smith, William (ed.). «Ariarathes». A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. [Consulta: 18 maig 2021].
# Aquitania

«Aquitània o Aquitania» té aquests significats:
* Aquitània, regió administrativa al sud-oest de França, dins de part de Gascunya, el Bearn i l'Iparralde i que comprèn els departaments de Dordonya, Gironda, Landes, Olt i Garona i Pirineus Atlàntics
* Aquitània - Llemosí - Poitou-Charentes o Nova Aquitània, regió administrativa del Migdia francès creada el 2014, que compren 12 departaments, i resulta de la fusió de les antigues regions del Aquitània, Llemosí i Poitou-Charentes
* Aquitania Tertia, província romana creada al segle ii que va tenir com a capital Elusa o Eause
* Ducat d'Aquitània, jurisdicció feudal de França
* Regne d'Aquitània, regne franc establert a la regió d'Aquitània en l'edat mitjana en dos períodes diferents no successius compostos per un breu període en època merovíngia (628-632) i posteriorment en època carolíngia (781 - 884)
* Gàl·lia Aquitània o Aquitània Primera, província romana creada el 27 aC amb capital a Burdigala (Bordeus)
Viccionari