OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Germán Gullón

Germán Gullón (Santander, 21 de mayo de 1945), és catedràtic de literatura espanyola i membre de l'Amsterdam School for Cultural Analysis (ASCA) a la Universiteit van Amsterdam.
No solament és autor de dos reculls de contes, Helena de Troya i Azulete, i dos novel·las, Querida Hija, La codicia de Guillermo de Orange sinó que ha escrit estudis literaris sobre literatura moderna espanyola i és crític literari.

## Obres

* (Co-editor) Teoría de la novela, Madrid, Taurus, 1974.
* (Co-editor) Surrealismo/Surrealismos; Latinoamérica y España, Filadelfia, University of Pennsylvania, 1977.
* El narrador en la novela del siglo XIX, Madrid, Taurus, 1976.
* La novela como acto imaginativo, Madrid, Taurus, 1983.
* La novela del XIX: Estudio sobre su evolución formal, Amsterdam, Rodopi,1990
* La novela moderna en España (1885-1902): Los albores de la modernidad, Madrid, Taurus, 1992.
* La novela en la libertad: Introducción a la lectura cultural de la narrativa, Zaragoza, Tropelías, Universidad de Zaragoza, 1999.
* El jardín interior de la burguesía. La novela moderna en España (1885-1902, Madrid, Biblioteca Nueva, 2003.
* Los mercaderes en el templo de la literatura, Madrid, Caballo de Troya, 2004.
* La modernidad silenciada: La cultura española en torno a 1900, Madrid, Biblioteca Nueva, 2006.
* Una Venus mutilada. La crítica literaria en la España actual, Madrid, Biblioteca Nueva, 2008.
* El sexto sentido. La lectura en la era digital, Vigo, Academia del Hispanismo, 2010.
Ediciones
* Sotileza, por José María Pereda, Madrid, Espasa Calpe,1999; 2a edición 2007.
* Niebla, por Miguel de Unamuno, Madrid, Espasa Calpe, 2006.
* Cándida otra vez, por Marina Mayoral, Madrid Castalia,1992.
* Primera memoria, por Ana María Matute, Barcelona, Destino, 1996.
* Historias del Kronen, por José Ángel Mañas, Barcelona, Destino, 1998; 6a edición, 2004.
* Edad de oro, por Juan Ramón Jiménez. Introducción, edición y notas de G. Gullón y Heilette van Ree, Obra poética, vol. II: Obra en prosa, Madrid, Espasa Calpe, 2005.
* Miau, por Benito Pérez Galdós, Madrid, Espasa Calpe, 1999; 9a edición, 2007.
* La desheredada, por Benito Pérez Galdós, Madrid, Cátedra,2000; 4a edición 2008.
* Doña Perfecta, por Benito Pérez Galdós, Madrid, Espasa Calpe, 2003; 8a edición, 2007
* Tristana, por Benito Pérez Galdós, Madrid, Espasa Calpe, 2006, 2a edición 2008.
* Fortunata y Jacinta[Antología de estudios críticos], Madrid, Taurus, 1986.
* El alquimista impaciente, por Lorenzo Silva, Madrid, Espasa Calpe, 2008.
* El 19 de marzo y el 2 de mayo, por Benito Pérez Galdós, Madrid, Biblioteca Nueva, 2008.
* Fortunata y Jacinta, por Benito Pérez Galdós, Madrid, Espasa Calpe, 2008.
# Gerben Thijssen

Gerben Thijssen (Genk, 21 de juny de 1998) és un ciclista belga. Actualment corre a l'equip Intermarché-Wanty-Gobert Matériaux. Combina la carretera amb el ciclisme en pista, especialitat en la qual es proclamà campió d'Europa d'eliminació el 2017. En carretera destaca una victòria d'etapa a la Volta a Polònia de 2022.

## Palmarès en ruta

* 2016
** Vencedor de 2 etapes al Trofeu Karlsberg
* 2017
** 1r al Gran Premi Stad Sint-Niklaas
** Vencedor d'una etapa a l'Olympia's Tour
* 2018
** Campió de Bèlgica sub-23 en ruta
* 2019
** 1r al Memorial Philippe Van Coningsloo
* 2022
** 1r a la Gooikse Pijl
** Vencedor d'una etapa als Quatre dies de Dunkerque
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Polònia
* 2023
** 1r al Gran Premi Jean-Pierre Monseré
** 1r a la Bredene Koksijde Classic
** 1r a la Volta a Limburg
** 1r al Circuit de Houtland
* 2024
** 1r al Trofeu Palma
** Vencedor d'una etapa a la Volta a l'Algarve

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2020. Abandona (15a etapa)
* 2022. Abandona (9a etapa)

## Palmarès en pista

* 2017
** Campió d'Europa en Cursa per eliminació

## Referències

* ↑ Tyson, Jackie. «2022 Team Preview: Intermarché-Wanty-Gobert Matériaux». Future plc, 12-01-2022. [Consulta: 16 gener 2022].
* ↑ «Results». UEC, 20-10-2017 [Consulta: 7 octubre 2021]. Arxivat 21 October 2017$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine.
* ↑ «El belga Thijssen se lleva la segunda etapa de la Vuelta a Polonia» (en castellà), 31-07-2022. [Consulta: 17 octubre 2022].

## Enllaços externs

* Resultats a sitiodeciclismo.net
* Resultats a cyclebase.nl
* Resultats a museociclismo.it
* Gerben Thijssen a ProCyclingStats
# Garsa arbòria ventreblanca

La garsa arbòria ventreblanca (Dendrocitta leucogastra) és un ocell de la família dels còrvids (Corvidae).
Habita boscos densos i vegetació secundària del sud-oest de l'Índia als Ghats occidentals des de Goa i oest de Mysore cap al sud fins Kerala i oest de Tamil Nadu.

## Referències

* ↑ «Garsa arbòria ventreblanca». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/06/2021(català)
# Glàndula preorbitària

La glàndula preorbitària és una glàndula exocrina aparellada que es troba en moltes espècies d'artiodàctils, que és homòloga a la glàndula lacrimal trobada. en humans. Aquestes glàndules són escletxes semblants a trinxeres de blau fosc a negre, pell gairebé nua que s'estenen des de la comissura palpebral medial de cada ull. Estan revestides per una combinació de glàndula sebàcia i sudorípara, i produeixen secrecions que contenen feromones i altres compostos semioquímics. Els ungulats dipositen amb freqüència aquestes secrecions a branquetes i herbes com a mitjà de comunicació amb altres animals.
La glàndula preorbitària té diferents funcions en diferents espècies. Les secrecions que contenen feromones de la glàndula preorbitària poden servir per establir la dominància d'un animal (sobretot en preparació per a la zel), marca el seu territori, o simplement per produir una sensació agradable a l'animal. A causa del seu paper crític en el marcatge de l'olor, la glàndula preorbitària sol ser considerada com un tipus de glàndula odorífera. Una altra funció d'aquestes glàndules pot ser produir compostos antimicrobians per lluitar contra els patògens de la pell. Els compostos antimicrobians que es troben en aquestes glàndules poden ser biosintetitzats pel mateix animal, o per microorganismes que viuen en aquestes glàndules.

## Referències

* ↑ Rue III, LL. «External glands». A: The deer of North America. Guilford, Connecticut: Lyons Press, 2004, p. 114–24. ISBN 1-59228-465-5.
* ↑ Albone, ES. «Scent glands». A: Mammalian semiochemistry: the investigation of chemical signals between mammals. New York: John Wiley and Sons, 1984, p. 74–134. ISBN 978-0471102533.
* ↑ Burger, BV. «Mammalian semiochemicals». A: The chemistry of pheromones and other semiochemicals II. 240. Berlin: Springer-Verlag, 2005, p. 231–78 (Topics in current chemistry). DOI 10.1007/b98318. ISBN 3-540-21308-2.
* ↑ Kile, TL; Marchinton, RL «White-tailed deer rubs and scrapes: spatial, temporal and physical characteristics and social role». The American Midland Naturalist, vol. 97, 2, 1977, pàg. 257–66. DOI: 10.2307/2425092. JSTOR: 2425092?.
* ↑ «Understanding deer glands». Huntley, Illinois: Hunting Network, LLC, 2012. [Consulta: 21 maig 2012].
* ↑ Wood, WF «Synthesis and antimicrobial activity of long-chain 3,4-epoxy-2-alkanones». Scientia Pharmaceutica, vol. 78, 4, 2010, pàg. 745–51. DOI: 10.3797/scipharm.1009-02. PMC: 3007617. PMID: 21179314.

## Vegeu també

* Mesc
# Glàndula lacrimal

Les glàndules lacrimals (una de principal, allotjada en la fossa lacrimal, que està situada en la part superior lateral externa de cada òrbita, i diverses d'accessòries molt petites, situades a l'epiteli conjuntival) tenen com a funció produir les llàgrimes, que estan formades per aigua, clorur de sodi (sal comuna) i albúmina. La funció de la secreció és mantenir neta i humida la superfície de l'ull, nodrir la còrnia en la seva part externa i actuar com lubrificant per a facilitar el moviment de les parpelles.

## Referències

* ↑ «Glàndula lacrimal». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Glàndula rostral

La glàndula rostral és una glàndula serosa que es pot trobar als rèptils. Aquesta glàndula uneix les supralabials de cada costat i pel fet d'estar plena, no té cavitat interna, fent que cadascuna de les dues parts tingui una estructura diferent: la seva part anterior i posterior són glàndules mucoses, la part mitjana, en contrapartida, és una glàndula granulosa.

## Referències

* 1 2 Brazil, Vital; Vellard, J. [http://www2.prossiga.br/VitalBrazil/producaocientifica/1925b.pdf Arxivat 2003-09-21 a Wayback Machine. Contribuição ao estudo do veneno das glândulas das serpentes Tipos de dentição em serpentes|aglifas (pdf). Acesso:6 de Dezembro, 2008

## Bibliografia

* BRAZIL, Vital, VELLARD, J. Contribuição ao estudo do veneno das glândulas das serpentes aglyphas. São Paulo: Sodre & Cia. Editores, 1925. 13p.
* BRAZIL, Vital, VELLARD, J. Anais Paulistas de Medicina e Cirurgia, São Paulo, v. 60, n. 5, p. 463-470, 1950.
# Georg Pick

Georg Pick (Viena, 10 d'agost de 1859 - Theresienstadt, 26 de juliol de 1942) va ser un matemàtic jueu alemany, mort al camp de concentració de Theresienstadt.

## Vida i obra

Pick va estudiar a la universitat de Viena en la qual es va doctorar el 1881. Aquest mateix any va acceptar una plaça de professor ajudant a la universitat de Praga on va ser assistent d'Ernst Mach. El 1888 va passar a ser professor titular en aquest universitat en la que va romandre la resta de la seva carrera acadèmica i de la que va ser degà de la facultat el curs 1901-1902. El 1929, en retirar-se va tornar a Viena, però després de l'Anschluss (1938) va haver de deixar Austria fugint dels nazis i va tornar a Praga. Tot i així fou deportat al camp de Theresienstadt en el que va morir el 1942.
Pick és recordat pel teorema de l'àrea de Pick (1899), que permet conèixer la superfície d'un polígon amb facilitat, i per alguns treballs en anàlisi matemàtica i geometria diferencial. Va establir una forta amistat amb Albert Einstein durant els dos anys que aquest va ser professor a la universitat de Praga (1911-1912).

## Referències

* ↑ Netuka, 1999, p. 227.
* ↑ Pickover, 2009, p. 294.
* ↑ Johnson, 1999, p. 57-58.
* ↑ Netuka, 1999, p. 228.
* ↑ Netuka, 1999, p. 230.

## Bibliografia

* Johnson, Art. Famous Problems and Their Mathematicians (en anglès). Teacher Ideas Press, 1999. ISBN 1-56308-446-5.
* Netuka, Ivan «Georg Pick - pražský matematický kolega Alberta Einsteina» (en txec). Pokroky matematiky, fyziky a astronomie, Vol. 44, Num. 3, 1999, pàg. 227-232.
* Pickover, Clifford A. The Math Book: From Pythagoras to the 57th Dimension (en anglès). Sterling Publishing, 2009. ISBN 978-1-4027-5796-9.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Georg Pick» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland. (anglès)
# Gouda

«Gouda» té aquests significats:
* Gouda (Països Baixos), municipi neerlandès.
* Gouda (Sud-àfrica), municipi sud-africà.
* Gouda (formatge), formatge originari de la població neerlandesa.
* Gouda (terrissa), terrissa originària de la població neerlandesa.
* Go-Uda, (1267-1324) emperador japonès.
* Gōda, cognom japonès.
# Georges Groussard

Georges Groussard (La Chapelle-Janson, 22 de març de 1937) va ser un ciclista francès que fou professional entre 1961 i 1967.
Al llarg de la seva carrera aconseguí 16 victòries, però l'èxit més important l'aconseguí en el Tour de França 1964, quan vestí el mallot groc durant 9 etapes consecutives.

## Palmarès

* 1960
** 1r del Tour de Morbihan
* 1961
** 1r a Bain de Bretanya
* 1962
** 1r a Rennes
** 1r a Plumeliau
** 1r a Brice-en-Cogles
* 1963
** 1r a Plessala
** 1r a Plumeliau
* 1964
** 1r a Miniac-Morvan
** 1r a Port-Brillet
** 1r al Critèrium de Saint-Georges-de-Chesné
** 1r a Saint-Vallier
* 1966
** 1r a La Chapelle-Janson
* 1967
** 1r a la Ronda de Mònaco
** 1r a Ploeuc
** 1r a Perros-Guirec
** 1r a Quillo

### Resultats al Tour de França

* 1961. 30è de la classificació general
* 1962. 72è de la classificació general
* 1963. 51è de la classificació general
* 1964. 5è de la classificació general. Porta el mallot groc durant 9 etapes
* 1965. Abandona (3a etapa)
* 1966. 30è de la classificació general
* 1967. Abandona (8a etapa)

## Enllaços externs

* Palmarès de Georges Groussard (francès)
# Geranium endressii

Geranium endressii és una espècie de planta de la família de les geraniàcies, nativa d'Europa (Pirineus occidentals) i que es cultiva en jardins. Té un gran monticle de suaus flors de color rosa.
És una planta perenne, peluda, horitzontal, molt allargada amb tiges de 30-80 cm d'altura. Les fulles mesuren de 6 a 8 cm d'ample i són poligonals, palmades amb 5 lòbuls amplis, contigus, incisió-pinnada. Les flors de color rosa són grans (de 3,5 cm d'amplada) i les tiges biflorals són 2-3 vegades més llargues que les fulles de propagació.
Aquesta planta ha guanyat l'Award of Garden Merit de la Royal Horticultural Society. Creix en sòls moderadament fèrtils a part dels sòls inundats. L'exposició completa al sol o l'ombra parcial és el millor, però pot tolerar l'ombra. Es propaga per divisió a la primavera o per esqueixos basals des de principis fins a mitjans de primavera, i l'arrel requereix calor inferior.

## Taxonomia

Geranium endressii va ser descrita per Jacques Etienne Gay i publicada a Annales des Sciences Naturelles (Paris) 26: 228. 1832.

### Etimologia

* Geranium: nom genèric que deriva del grec: geranion, que significa "grua", al·ludint a l'aparença del fruit, que recorda al pic d'aquesta au.
* endressii: epítet que va ser atorgat en honor del botànic suís Peter Karl Endress.

### Sinonímia

* Geranium palustre subsp. endressii (J. Gay) Bonnier & Layens
* Geranium batrachioides Hochst. & Steud. in Steud.
* Geranium endressii f. luxurians Turrill

## Referències

* ↑ «Geranium endressii information from NPGS/GRIN». Arxivat de l'original el 2012-09-25. [Consulta: 2 agost 2017].
* ↑ Éditions Milan - Randonnées Pyrénéennes. La grande flore illustrée des Pyrénées, 1991. ISBN 2 86726 739 0.
* ↑ Phillips, Ellen & Colston Burrell, C. (1993), Rodale's illustrated encyclopedia of perennials, Emmaus, Pa.: Rodale Press, pàg. 373–76, ISBN 0875965709
* 1 2 «Geranium endressii» (en anglès). Royal Horticultural Society. [Consulta: 2 agost 2017].
* ↑ Dades a Tela Botánica
* ↑ «RHS Plant Selector - Geranium endressii». [Consulta: 20 juny 2013].
* ↑ «Geranium endressii». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 29 novembre 2013].
* ↑ Geranium a Flora de Canarias
* ↑ «Geranium endressii a EOL» (en anglès). [Consulta: 2 agost 2017].
# Graduados

Graduados és una sèrie de televisió de comèdia que s'emet a la cadena Telefe als Argentina, va ser produïda per Underground Contenidos, sent la novela més vista del 2012 a l'Argentina.

## Actors principals

* Nancy Dupláa - Maria Laura Falsini
* Daniel Hendler - Andrés Goddzer
* Isabel Macedo - Jimena Benites / Patricia Longo
* Luciano Cáceres - Pablo Cataneo
* Julieta Ortega - Veronica Diorio
* Paola Barrientos - Victoria Lauria
* Mex Urtizbere - Benjamin Pardo

## Referències

* ↑ «Graduados, desde Telefe al teatro en Carlos Paz» (en castellà). Diario Popular, 02-10-2012. [Consulta: 1r desembre 2014].

## Enllaços externs

* Graduados - Lloc web oficial
Viccionari
# Grammomys kuru

Grammomys kuru és una espècie de mamífer rosegador de la família dels múrids. Viu a Angola, el Camerun, el Congo, Costa d'Ivori, Guinea Equatorial, el Gabon, Ghana, Libèria, Nigèria, la República Centreafricana, la República Democràtica del Congo, Ruanda, Togo i Uganda. El seu hàbitat natural són els boscos humits o semiàrids, de plana o montans. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència. El seu nom específic, kuru, es refereix a Kuru (República Democràtica del Congo).

## Referències

* ↑ Cassola, F. Grammomys kuru. UICN 2016. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2016, consultada el 5 gener 2018.
* ↑ Entrada «Grammomys» d'Animalia (en anglès).
# Grammomys aridulus

Grammomys aridulus és una espècie de mamífer rosegador de la família dels múrids. És endèmic de la Jàbal Marra (oest del Sudan). El seu hàbitat natural són els boscos àrids situats en zones rocoses. Es desconeix si hi ha cap amenaça significativa per a la supervivència d'aquesta espècie. El seu nom específic, aridulus, significa ‘àrid’ en llatí.

## Referències

* ↑ Dieterlen, F.; Taylor, P. J.; Boitani, L. Grammomys aridulus. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 3 gener 2018.
* ↑ Entrada «Grammomys» d'Animalia (en anglès).
# Giuseppe Musolino

Giuseppe Musolino (Santo Stefano in Aspromonte, 24 de setembre de 1876 - Reggio de Calabria, 22 de gener de 1956), Conegut com el "Brigante Musolino" o el "Rei d'Aspromonte", va ser un bandoler italià i un heroi popular.

## Biografia

Musolino va néixer a Santo Stefano, a Aspromonte, en una zona accidentada de Calàbria, al sud d'Itàlia. Va treballar com a llenyataire a la zona d'Aspromonte de Calàbria, una regió aïllada i muntanyosa propera al "dit del peu" de la "bota" italiana. Musolino va ser posat fora de la llei quan va ser acusat falsament d'assassinat, el 1897. Es varen presentar testimonis falsos i va ser enviat a la presó de Gerace. El 1899 va escapar de la presó i durant els propers tres anys va duar a terme la seva peculiar visió de la justícia.
Mentre s'amagava entre els pujols d'Aspromonte, Musolino va matar dos dels traïdors que havien testimoniejat en fals contra ell, però per a l'expiació dels seus pecats també es va dedicar a fer multitud de bones obres. Entre les seves bones obres, es deia que ajudava als camperols i que distribuïa grans sumes de diners.
Musolino va ser capturat, mentre es dirigia a demanar perdó al rei Victor Manuel III el 1901, prop d'Urbino.Va ser capturat mentre fugia d'uns carabiners que el van reconèixer. Va ser jutjat i enviat a la presó de per vida, però va ser declarat boig dotze anys més tard. Va morir a l'hospital mental de Reggio Calàbria a l'edat de 79 anys.

## Musolino a la llegenda

Es pot dir que Musolino va ser vist pels seus compatriotes com un símbol de la injustícia que Calàbria havia d'afrontar. Com a fugitiu, que sempre aconseguia escapar de les trampes, Musolino va despertar l'interès de moltes persones, tant a Itàlia com a l'estranger. Es va convertir en tema freqüent dels contes i de les balades populars de Calàbria. La pel·lícula de 1950, "Il Brigante Musolino", de Mario Camerini, es va basar en la seva vida. Les seves fetes van ser també el tema de l'àlbum conceptual "Il Brigante Musolino" d'Otello Profazio.

## Referències

* ↑ Italian Brigand Musolino Captured, The New York Times, Octubre 17, 1901
* ↑ Enrico Deregibus. Dizionario completo della Canzone Italiana. Giunti Editore, 2010. ISBN 8809756258.
# Giuseppe Schirò Di Maggio

Giuseppe Schirò Di Maggio (arbëreshë Zef Skiro Di Maxhio, Piana degli Albanesi, Sicília, 1944) és un poeta i escriptor italià-arbëreshë en albanès. Estudià a la Universitat de Palerm i fou redactor en cap de la revista Bota shqiptare (El món albanès), fundada el 1999.

## Obres

* Sunata, 1976
* Gjuha e bukës, Prishtina 1981,
* Përtej maleve, prapa kodrës, Tirana 1985,
* Vjeç të tua 500 anni tuoi, Hora 1988,
* Laerti i jati, 1989.
# Great Eastern Railway

Great Eastern Railway (GER) fou una companyia de ferrocarrils de la Gran Bretanya. La seva principal línia unia Liverpool Street a Londres amb Norwich i tenia altres línies a East Anglia. La línia fou absorbida per London and North Eastern Railway el 1923 a conseqüència de la llei ferroviària "Railways Act 1921".
# Grantia vosmaeri

Grantia vosmaeri és una espècie d'esponja calcària, marina i amb espícules formades per carbonat de calci. L'esponja pertany al gènere Grantia i a la família Grantiidae. El nom científic de l'espècie va ser publicat per primera vegada el 1893 per Arthur Dendy .

## Referències

* ↑ Van Soest, R.W.M.; Boury-Esnault, N.; Hooper, J.N.A.; Rützler, K.; de Voogd, N.J.; Alvarez, B.; Hajdu, E.; Pisera, A.B.; Manconi, R.; Schönberg, C.; Klautau, M.; Kelly, M.; Vacelet, J.; Dohrmann, M.; Díaz, M.-C.; Cárdenas, P.; Carballo, J.L.; Ríos, P.; Downey, R.; Morrow, C.C. (2021). World Porifera Database. Grantia vosmaeri Dendy, 1893. Accessed through: World Register of Marine Species at: http://www.marinespecies.org/aphia.php?p=taxdetails&id=191350 on 2021-04-21
# Àngel Pons i Guitart

Àngel Pons i Guitart (Berga, 1902 – Barcelona, 23 de gener de 1939) fou un poeta i periodista català.
Va col·laborar en publicacions com Mirador, Imatges, L'Opinió, Vida Lleidatana, El Pla de Bages o La Veu de Catalunya on sovint feia crítica literària. Va escriure la lletra de l'Himne del Milicià de Terrassa que fou publicada al diari terrassenc L'Acció, òrgan de la secció local d'Esquerra Republicana de Catalunya. Va participar en les primeres emissions de Ràdio Barcelona. Va intervenir en diferents actes públics a la ciutat durant la Guerra Civil, com conferències o recitals de poesia. L’any 1928 va publicar el seu poemari Terra Meva, prologat per Lluís Capdevila, un recull de trenta poemes dedicats al cim d'Estela, el Gegant, o al Pi de les Tres Branques, i que dedicà al diputat berguedà Manuel Farguell i de Magarola. També va escriure teatre, una de les seves obres es titulava El Cavaller enamorat, que va estrenar-se l'any 1927 a Berga, amb música de mossèn Marià Miró i escenografia d'Hipòlit Puig. El 1929 tenia preparat un llibre de poemes, que va quedar inèdit, titulat L'ardent neguit. Però malgrat tot, en va presentar una petita mostra a l'entitat Joventut Catalana de Barcelona. El 1930 comença a col·laborar amb el setmanari Imatges, amb uns reportatges molt moderns i entrevistes a gent com Opisso o Aurora Bertrana.
El 1932 va iniciar un programa radiofònic de caràcter musical a Ràdio Barcelona titulat La música a través del poeta que durava trenta minuts. Gràcies a l'èxit del programa, va iniciar una sèrie de conferències divulgatives titulades igual que el programa i on feia un repàs per diferents compositors musicals. L'acompanyava sempre el pianista Joan Gibert Camins. L'any 1936, va obtenir el segon accèssit dels Jocs Florals de Barcelona per la composició Enyorances de Nadal.
Va morir a causa de greus ferides el 23 de gener de 1939.

## Referències

* 1 2 Catalunya, Biblioteca de; Catalunya, Biblioteca de; Catalunya, Biblioteca de. «ARCA. Arxiu de Revistes Catalanes Antigues», 2018. [Consulta: 28 novembre 2020].

## Enllaços externs

* Una catalana a les illes de la Polinèsia - Àngel Pons i Guitart - Imatges, 13 d'agost de 1930]
# Petrell de les Juan Fernández

El petrell de les Juan Fernández (Pterodroma externa) és un ocell marí de la família dels procel·làrids (Procellariidae), d'hàbits pelàgics que cria a l'illa Alejandro Selkirk, de l'arxipèlag Juan Fernández, dispersant-se pel Pacífic sud-oriental, fins a l'altura de les Hawaii.
# Petrell de les Desertas

El petrell de les Desertas (Pterodroma deserta) és un ocell marí de la família dels procel·làrids (Procellariidae), d'hàbits pelàgics que cria a l'illa de Bugio, a les Illes Desertes, a prop de Madeira, i que es dispersen per l'Atlàntic central. Se l'ha considerat una subespècie de Pterodroma feae i de Pterodroma madeira.
# Petrell de les Phoenix

El Petrell de les Phoenix (Pterodroma alba) és una espècie d'ocell de la família dels procel·làrids (Procellariidae), d'hàbits pelàgics que cria a les illes Fènix, Tonga, Kiritimati, Tuamotu, Marqueses i Pitcairn i es dispersa pel Pacífic central.