OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ange Jean Michel Bonaventure Dax de Cessales d'Axat

Ange Jean Michel Bonaventure Dax de Cessales d'Axat (Bulaternera, 11 de juny del 1767 - castell de Saint Georges de Venejan (Gard), 18 d'agost del 1847) va ser un noble i militar nord-català, alcalde de Montpeller durant més de tres lustres.

## Biografia

Després d'estudiar a l'escola militar de Sorese el 1782, el 1784 era sotstinent del regiment de Bassigny. Quatre anys més tard, el seu cosí li llegà en morir el 20 de juliol del 1788 el títol i les propietats del marquesat d'Axat, títol que Ange-Jean emprà la resta de la seva vida. El 1792 passà a Espanya, i en el període 1793-1795 serví com a oficial del batalló de la Frontera i com a voluntari en una unitat d'emigrants, per acabar incorporant-se el 1796 al regiment de Borbó. Tornà a França el 1797, i hagué d'exiliar-se'n el 1815 durant els Cent Dies. Tornà en la Restauració i va ser nomenat cap de batalló el 1817. Fou alcalde de Montpeller del 1814 al 1830, i en aquesta ciutat occitana fundà, conjuntament amb el baró Fabre, el museu amb el nom d'aquest darrer. Després de dimitir de l'alcaldia, es dedicà a engrandir les forges i els tallers de laminació d'Axat (Aude) en el marc de la "Société anonyme des forges d'Axat", aprovada pel rei Lluís Felip el 19 de setembre del 1837. El 1849, aquesta indústria produïa 140 tones d'acer anuals.
Rebé la medalla del Lis i entrà amb el títol de cavaller a l'orde de la Legió d'Honor (decret del 18 d'agost del 1821) i a l'orde reial i militar de Sant Lluís, on l'acollí personalment el germà de Lluís XVIII, el comte d'Artois el 1814.
Ange Bonaventure Dax es casà amb Anasthasie Guignard de Saint-Priest, filla de l'exambaixador francès a Constantinoble, Madrid, Lisboa i la Haia, el comte Emmanuel de Saint-Priest, tinent-general dels exèrcits reials i par de França des del 1815. Tingueren sis fills.

## Notes

* ↑ Alguna bibliografia s'hi ha referit com a Ange Jean o Ange Bonaventure, però la majoria l'anomenen pels quatre noms de fonts
* ↑ de Cessales en referència a la baronia honònima
* 1 2 d'Axat en referència al marquesat d'Axat (Atsat en occità). El seu dret a ostentar el títol (i en conseqüència afegir-se l'Axat al nom) ha estat àmpliament debatut. Sembla clar, però, que ell era comunament anomenat amb el d'Axat, i s'entén que aquest article ha d'estar titulat pel nom complet, tingués o no dret a usar-lo.
* ↑ Les forges d'Axat havien rebut autorització del rei Lluís XV el 1756
* ↑ i futur rei de França del 1824 al 1830

## Bibliografia

* Jean Capeille Dictionnaire de biographies roussillonnaises Perpignan: Imp. Lib. Cat. J. Comet, 1910 (facsímil Marseille: Laffitte Reprints, 1978)

## Enllaços externs

* Plana dels antics alumnes de Soresa (francès)
* Genealogia (francès)
# Novoiarki

Novoiarki (en rus: Новоярки) és un poble (un possiólok) de l'óblast de Rostov, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 159 habitants, pertany al municipi de Stepnoi Kurgan.

## Referències

* ↑ Plantilla:Публикация
# Joaquim Roca Laforga

Joaquim Roca Laforga (Barcelona, 24 de setembre de 1904 – Barcelona, 13 de desembre de 1994) fou un atleta i entrenador català.
Va estar vinculat a la secció d'atletisme del Futbol Club Barcelona. Fou vint-i-sis vegades campió de Catalunya: nou en 110 m tanques, set en 400 m tanques, quatre en salt de llargada, tres en decatló, dues en triple salt i una en 400 m llisos. També fou sis cops campió d'Espanya en 400 m tanques, 110 m tanques i 200 m llisos. Establí els rècords d'Espanya de 110 m tanques (1929), 400 m tanques (1930) i 4 × 400 m (1935, amb la selecció catalana). Participà en l'Olimpíada Popular d'Anvers de l'any 1937.
Posteriorment fou entrenador i fundà el Club d'Atletisme Roca. Va rebé la medalla Forjadors de la Història Esportiva de Catalunya l'any 1987.

## Palmarès
### Campió de Catalunya

* 400 metres llisos: 1929
* 110 metres tanques: 1925, 1926, 1927, 1928, 1929, 1930, 1931, 1932, 1935
* 400 metres tanques: 1929, 1930, 1931, 1933, 1934, 1935, 1942
* Salt de llargada: 1924, 1925, 1926, 1930
* Triple salt: 1924, 1928
* Decatló: 1932, 1933, 1934

### Campió Espanya

* 400 metres llisos: 1929
* 110 metres tanques: 1927, 1929
* 400 metres tanques: 1930, 1931, 1933

## Referències

* 1 2 3 «Joaquim Roca Laforga». Gran Enciclopèdia Catalana, 31-10-2014. [Consulta: 7 setembre 2016].
* ↑ «Campionat de Catalunya». fcatletisme.cat. Arxivat de l'original el 2016-10-20. [Consulta: 7 setembre 2016].
* ↑ «Campionat de Catalunya Combinades». fcatletisme.cat. Arxivat de l'original el 2016-10-21. [Consulta: 7 setembre 2016].
* ↑ «Campionat d'Espanya». RFEA. Arxivat de l'original el 2017-08-04. [Consulta: 7 setembre 2016].
# Lodet

Lodet (francès Loudet) és un municipi del departament francès de l'Alta Garona, a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana». Arxivat de l'original el 2012-03-03. [Consulta: 28 agost 2010].
# Cuisy (Mosa)

Cuisy és un municipi francès situat al departament del Mosa i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 44 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Cuisy era de 44 persones. Hi havia 20 famílies, de les quals 8 eren unipersonals (8 dones vivint soles i 8 dones vivint soles), 4 parelles sense fills i 8 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 23 habitatges, 19 eren l'habitatge principal de la família, 1 era una segona residència i 3 estaven desocupats. 22 eren cases i 1 era un apartament. Dels 19 habitatges principals, 16 estaven ocupats pels seus propietaris, 2 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 1 tenia dues cambres, 1 en tenia tres, 5 en tenien quatre i 12 en tenien cinc o més. 14 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 10 habitatges hi havia un automòbil i a 7 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Cuisy el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 8 | 70 a 74 | 0 |
| 4 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 4 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 4 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 4 | 30 a 34 | 0 |
| 4 | 25 a 29 | 0 |
| 4 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 30 persones, 20 eren actives i 10 eren inactives. Les 20 persones actives estaven ocupades(11 homes i 9 dones).. De les 10 persones inactives 4 estaven jubilades, 5 estaven estudiant i 1 estava classificada com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'any 2000 a Cuisy hi havia 8 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 680 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Cuisy a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Cuisy a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Anselmo Lorenzo Asperilla

Anselmo Lorenzo Asperilla (Toledo, 21 d'abril de 1841 - Barcelona, 30 de novembre de 1914) fou un dirigent i teòric anarquista espanyol. Treballà com a tipògraf i formà part del primer nucli internacionalista creat el 1868 per Giuseppe Fanelli, i fou el principal redactor de La Solidaridad (1870-71). Destacà en el Congrés Obrer de Barcelona de 1870, dins la tendència antipolítica, i fou elegit membre del consell federal de la Federació Regional Espanyola de l'AIT.
En conferència secreta de València de 1871 fou nomenat delegat a la conferència de Londres de l'AIT, on conegué personalment Karl Marx i Friedrich Engels. Després, davant l'enfrontament de marxistes i bakuninistes, adoptà una actitud ambigua. Afavorí la introducció de Paul Lafargue en els medis madrilenys. Després d'un exili a França, s'establí a Barcelona (1874), on actuà dins la Societat Tipogràfica de Barcelona, en l'Aliança de la Democràcia Socialista i en les comissions federals clandestines de la FRE (1877-1881). Però fou vençut pels partidaris de la reconstrucció d'un moviment sindical legal, i en fou expulsat el 1881. No ingressà a l'FTRE fins al 1885. Des d'aleshores, es dedicà a publicar en la premsa anarquista. Formà part de la redacció d'Acracia (1886-1888) i d'El Productor (1887-1893) i col·laborà en periòdics àcrates, com Ciencia Social (1895-96), La Revista Blanca de Madrid (1898-1905), El Porvenir del Obrero de Maó (1899-1914). Igualment, fou un reputat maçó, al costat de l'altre teòric anarquista català Josep Llunas i Pujals. Lorenzo fou adscrit a la lògia Los hijos del trabajo de la Gran Lògia Regional Catalanobalear.
El 1896 fou inclòs en el procés de Montjuïc, raó per la qual fou deportat i residí a París el 1897-1898. Va escriure juntament amb altres La Huelga General (1901-1903), i se'l considera amb José López Montenegro l'introductor del sindicalisme revolucionari francès. Després de la vaga general de Barcelona del 1902 fou novament empresonat. Francesc Ferrer i Guàrdia el contractà en l'editorial de l'Escola Moderna per traduir al castellà obres d'Elisée Reclus i Piotr Kropotkin. Fou novament expulsat després dels fets de la Setmana Tràgica de Barcelona el 1909; tornà a Barcelona el 1910, d'on ja no es va moure.

## Obres

* Acracia o república (1886)
* Fuera política (1886)
* Justo Vives (1893)
* El estado (1895)
* El banquete de la vida (1905)
* El proletariado militante (1901-1910)
* Criterio libertario (1902)
* El pueblo (1910)
* Vida anarquista (1912)
* Hacia la emancipación (1913)
* Evolución proletaria (1914)
# Soliveta

Soliveta és un despoblat, situat a 739 metres d'altitud, pertanyent al municipi de Monesma i Queixigar, a l'est del terme, a l'esquerra del torrent de Sant Joan. L'església és dedicada a Sant Pere.

## Referències

* ↑ Laglera, Cristian. «DESPOBLADOS EN HUESCA». [Consulta: 18 agost 2021].
# Novogueorguíevka (Ilanski)

* Per a altres significats, vegeu «Novogueorguíievka».
Novogueorguíevka (en rus: Новогеоргиевка) és un poble del krai de Krasnoiarsk, a Rússia, que el 2014 tenia 135 habitants. Pertany al districte d'Ilanski.

## Referències

* ↑ Список населенных мест Сибирского края. Том II. Округа Северо-Восточной Сибири. Новосибирск. 1929
# Jédrino

Jédrino (en rus: Жедрино) és un poble de l'óblast d'Uliànovsk, a Rússia, que el 2010 tenia 45 habitants. Pertany al districte municipal de Kuzovàtovo.

## Referències

* ↑ «МО Коромысловское Ульяновской области». Arxivat de l'original el 2020-02-18. [Consulta: 1r gener 2021].
# Llista de seleccions de la UEFA-CAF Meridian Cup 2007

Seleccions de la UEFA-CAF Meridian Cup 2007.

## Àfrica

| Dorsal | País | Nom | Posició |
| 1 | Costa d'Ivori | Christian Fabrice Okoua | Porter |
| 2 | Gàmbia | Steevy Nzambe | Defensa |
| 3 | Costa d'Ivori | Konan Ruffin N'Gouan | Defensa |
| 4 | Burkina Faso | Mahamadi Bande | Defensa |
| 5 | Sud-àfrica | Ramahlwe Mphahlele | Defensa |
| 6 | República Centreafricana | Junior Maurice Gourrier | Defensa |
| 7 | Eritrea | Samuel Gebrehiwet | Migcampista |
| 8 | Camerun | Aser Pierrick Dipanda | Migcampista |
| 9 | Gabon | Ulrick Boucka | Davanter |
| 10 | Camerun | Lionnel Franck Djimgou | Davanter |
| 11 | Camerun | Etienne Emmanuel Eto'o | Davanter |
| 12 | Eritrea | Yosief Zeratsion | Porter |
| 13 | Ghana | Felix Mensah Donkor | Migcampista |
| 14 | Marroc | Saddik Boulaouali | Defensa |
| 15 | Algèria | Mohamed Fadel | Davanter |
| 16 | Sud-àfrica | Kemokho Cissokho | Defensa |
| 17 | Senegal | Serigne Amath Gueye | Davanter |
| 19 | Mali | Boubacar Bangoura | Davanter |
| 21 | Tunísia | Habib Tounsi | Porter |
| 22 | Senegal | Cheick Sy | Migcampista |

## Europa

| Dorsal | País | Nom | Posició |
| 1 | Rússia | Evgeni Pomazan | Porter |
| 2 | Alemanya | Björn Kopplin | Defensa |
| 3 | República Txeca | Jan Polák | Defensa |
| 4 | Israel | Dor Malul | Migcampista |
| 5 | República Txeca | Jan Hable | Migcampista |
| 6 | Sèrbia | Nikola Gulan | Defensa |
| 7 | Alemanya | Marko Marin | Migcampista |
| 8 | Hongria | Ádám Dudás | Migcampista |
| 9 | Rússia | Aleksandr Prudnikov | Davanter |
| 10 | Espanya | Aarón Ñíguez | Davanter |
| 11 | Hongria | Krisztián Németh | Davanter |
| 12 | Polònia | Wojciech Szczesny | Porter |
| 13 | França | Armand Traoré | Defensa |
| 14 | Irlanda del Nord | Craig Cathcart | Defensa |
| 15 | Espanya | Guillem Savall | Defensa |
| 16 | Espanya | Bojan Krkić | Migcampista |
| 17 | Portugal | Romeu Ribeiro | Migcampista |
| 18 | Alemanya | Manuel Fischer | Davanter |
| 19 | Sèrbia | Nenad Adamović | Defensa |
| 20 | Països Baixos | Vurnon Anita | Davanter |
# Cora Stephan

Cora Stephan (Bad Rothenfelde, 7 d'abril de 1951) és una escriptora alemanya de novel·la policíaca.
Va créixer a Osnabrück i va acabar els estudis de ciències polítiques, ciències econòmiques i història a Hamburg i Frankfurt el 1973. Es va doctorar amb una tesi sobre la socialdemocràcia alemanya del segle xix.
Va ser professora a la Universitat Johann Wolfgang Goethe de 1976 a 1984 i va treballar com a editora, traductora i periodista per a Hessischer Rundfunk, la ràdio i televisió pública de l'estat federat de Hesse, per a la revista Pflasterstrand, i sobretot per a la redacció a Bonn del diari Der Spiegel.
Autora i escriptora independent des de 1987, ha fet servir els pseudònims Anne Chaplet i Sophie Winter. Ha treballat com a columnista de crítica cultural per a diaris com Die Zeit, Der Spiegel o Die Welt.
Actualment viu a cavall entre Frankfurt i Laurac-en-Vivarais.

## Bibliografia
### Com a Cora Stephan

* 1977 'Genossen, wir dürfen uns nicht von der Geduld hinreißen lassen!', Aus der Urgeschichte der Sozialdemokratie 1862-1878, Frankfurt am Main
* 1981 Aus­gewählte Reden und Schriften August Bebels in zwei Bänden, Frankfurt am Main
* 1982 Zwischen donin Stühlen oder über die Unvereinbarkeit von Theorie und Praxi. Schriften Rudolf Hilferdings (1904-1940), Bonn-Bad Godesberg
* 1983 Infrarot. Wider die Utopie des totalen Lebens, avec Matthias Horx et Albrecht Sellner, Rotbuch Verlag, Berlin
* 1985 Ganz entspannt im Supermarkt. Liebe und Leben im ausgehenden 20. Jahrhundert, Rotbuch Verlag, Berlin
* 1988 Weiterhin unbeständig und kühl. Nachrichten über die Deutschen, Rowohlt, Reinbek bei Hamburg
* 1992 Wir Kollaborateure. Der Westen und die deutschen Vergangen­heiten, Rowohlt, Reinbek bei Hamburg
* 1994 Der Betroffenheitskult. Eine politische Sittengeschichte, Rowohlt, Reinbek bei Hamburg
* 1995 Neue deutsche Etikette, Rowohlt, Berlin
* 1998 Das Handwerk des Krieges. Männer zwischen Mäßigung und Leidenschaft, Rowohlt, Berlin

### Com a Anne Chaplet

* 1998 Caruso singt nicht mehr, Kunstmann, München
* 1999 Wasser zu Wein, Kunstmann, München
* 2000 Nichts als die Wahrheit, Kunstmann, München
* 2002 Die Fotografin, Goldmann, München
* 2003 Schneesterben, Kunstmann, München
* 2004 Russisch Blut, Piper, München
* 2006 Sauberer Abgang, Kunstmann, München
* 2007 Doppelte Schuld (suite de Russisch Blut), Piper, München

## Premis

* 1983: Elisabeth-Selbert-Preis
* 2001 i 2004: Deutschen Krimipreis
* 2003: Radio Bremen Krimipreis

## Referències

* 1 2 3 «Cora Stephan» (en ge). Munzinger. [Consulta: 19 febrer 2021].
* ↑ Janser, Daniela «Und in der Fankurve applaudiert die AfD der NZZ». Le Monde Diplomatique, Núm. 23, 09-06-2016 [Consulta: 4 agost 2017].
* ↑ Clarissa. Clarissas Krambude: Autoren erzählen von ihren Pseudonymen. Novum Publishing Gmbh, 2011, p. 222–224. ISBN 978-3-99003-914-4.
# Enma López Araujo

Enma López Araujo (c. 1986-87) és una funcionària i política espanyola del Partit Socialista Obrer Espanyol (PSOE), regidora de l'Ajuntament de Madrid des de 2019.
Involucrada des de molt jove en la política, López, assentada a Vigo en la seva adolescència, va entrar amb 16 anys al Partit Socialista Obrer Espanyol (PSOE). Va concórrer com a candidata al número 18 de la lista del Partit dels Socialistes de Galícia-PSOE a Pontevedra de cara a les eleccions al Parlament de Galícia de 2005. Amb 20 anys es va presentar al número 18 de la llista del PSG-PSOE per a les eleccions municipals de 2007 a Vigo encapçalada per Abel Caballero. Es va llicenciar en dret econòmic empresarial per la Universitat de Vigo.
Traslladada des de Vigo a Madrid, va ingressar com a funcionària en el cos tècnic d'Hisenda i posteriorment en el Cos Superior d'Inspectors d'Assegurances de l'Estat.
Va treballar com a assessora de José Luis Rodríguez Zapatero durant el seu segon mandat com a president de Govern. Va entrar com a assessora al Gabinet de la Presidència de Govern durant el primer govern de Pedro Sánchez.
Nomenada directora general de la Fundació Estatal Salut, Infància i Benestar Social el 2019, va ser inclosa al número 8 de la lista del PSOE per a les eleccions municipals de maig de 2019 a Madrid encapçalada per Pepu Hernández, i va resultar elegida regidora de l'Ajuntament de Madrid.
Es va convertir en la portaveu de Grup Municipal Socialista a la Comissió d'Economia i Hisenda del consistori.

## Referències

* 1 2 Vigo, Faro de. «Enma López Araújo - 20 años, número 18 PSOE: "A los 14 años quise afiliarme en Rota, pero no había Juventudes"» (en castellà). [Consulta: 11 desembre 2019].
* ↑ «Publicación de candidaturas proclamadas». Diario Oficial de Galicia, 98, 24-05-2005, pàg. 8828.
* ↑ «Los 22 nombres para encarar "as eleccións do cambio"» (en castellà). Faro de Vigo. [Consulta: 11 desembre 2019].
* ↑ «Pleno de investidura 2019. Fichas biográficas».
* ↑ «Enma López, la concejala más pegada a la calle... y a las redes sociales» (en castellà). Cadena SER, 30-09-2019. [Consulta: 11 desembre 2019].
* 1 2 3 4 Gómez, José Antonio. ««Es justo que el Estado dignifique las condiciones de los trabajadores autónomos»» (en castellà). Diari16, 02-08-2019. [Consulta: 11 desembre 2019].
* ↑ EP; Rodríguez-Pina, Gloria «Pepu Hernández concurre con cinco ediles, una trabajadora de Unicef y expertos en derechos sociales» (en castellà). El País [Madrid], 06-04-2019. ISSN: 1134-6582.
* ↑ «La Fundación pública CSAI, una herramienta pública para la lucha contra la pobreza infantil», 28-02-2019.
* 1 2 Romero, Juanma «Ferraz renuncia por ahora a fichajes mediáticos en las listas de Gabilondo y Pepu». El Confidencial, 25-03-2019.
* ↑ «El PSOE critica la bajada impositiva “a quienes más tienen” y los “guiños a la ultraderecha” en el presupuesto». Europa Press, 14-11-2019. [Consulta: 11 desembre 2019].
# Annam (desambiguació)

«Annam» té aquests significats:
# Suldal

Suldal és un municipi situat al comtat de Rogaland, Noruega. Té 3,903 habitants (2016) i la seva superfície és de 1.736,88 km². El centre administratiu del municipi és el poble de Sand.

## Referències

* ↑ «Població l'1 de gener de 2016. Tot el país, comtats i municipis» (en anglès). Oficina Central d'Estadístiques de Noruega. [Consulta: 24 desembre 2016].

## Enllaços externs

* Suldal - Lloc web oficial
# National Bureau of Economic Research

El National Bureau of Economic Research (NBER) és una organització privada nord-americana, sense ànim de lucre, dedicada a la realització i difusió de la recerca econòmica. Des de la seva fundació el 1920, l'NBER és considerada una de les principals organitzacions de recerca econòmica dels Estats Units.
L'NBER és conegut per ser l'organisme que estableix oficialment les dates en què els Estats Units entra o surt de les recessions. Per prendre aquesta decisió no només es basen en l'evolució del PIB sinó que també tenen en compte la tendència d'altres variables, com l'ocupació, la renda o la producció industrial.
Inicialment, la recerca se centrà en l'estudi del cicle econòmic i del creixement. Alguns d'aquests primers estudis foren el de Simon Kuznets sobre els comptes nacionals, el de Wesley Mitchell sobre el cicle econòmic o la recerca de Milton Friedman sobre els determinants del consum. Les activitats de l'NBER s'organitzen actualment en 20 programes de recerca. Alguns d'aquests programes són Envelliment, Infància, Finances Corporatives, Desenvolupament, Fluctuacions Econòmiques i Creixement, Educació, Medi Ambient i Energia, Economia de la Salut, Organització Industrial, Treball i Economia Pública.

## Membres notables
### Guanyadors del Premi Nobel d'Economia

* Christopher A. Sims 2011
* Thomas J. Sargent 2011
* Peter A. Diamond 2010
* Dale T. Mortensen 2010
* Paul Krugman 2008
* Edward C. Prescott 2004
* Finn E. Kydland 2004
* Robert F. Engle 2003
* Joseph Stiglitz 2001
* George Akerlof 2001
* James Heckman 2000
* Daniel McFadden 2000
* Robert C. Merton 1997
* Myron S. Scholes 1997
* Robert Lucas 1995
* Robert W. Fogel 1993
* Gary S. Becker 1992
* George J. Stigler 1982
* Theodore W. Schultz 1979
* Milton Friedman 1976
* Wassily Leontief 1973
* Simon Kuznets 1971

## Referències

* 1 2 «About NBER» (en anglès). NBER. [Consulta: 2 juny 2014].
* ↑ Rutherford, Malcolm. «National Bureau of Economic Research». A: Steven N. Durlauf i Lawrence E. Blume. The New Palgrave Dictionary of Economics Online (en anglès). 2a edició. Palgrave Macmillan, 2008. DOI 10.1057/9780230226203.1158 [Consulta: 2 juny 2014].
* ↑ «Recession ended in June 2009» (en anglès). Reuters. Arxivat de l'original el 2014-03-26. [Consulta: 2 juny 2014].
* ↑ «Recession: how is that defined?» (en anglès). Bureau of Economic Analysis. [Consulta: 2 juny 2014].
# KV44

KV44, acrònim de l'anglès King's Valley, és una tomba egípcia de l'anomenada Vall dels Reis, situada a la riba oest del riu Nil, a l'altura de la moderna ciutat de Luxor. Està situada al nord-est de la Vall Oriental, està al sud-est de KV4 i és la veïna immediata de KV45. Va ser descoberta en 1901 per Howard Carter quan treballava per Theodore Davis.

## Situació

KV44 data de mitjans de la dinastia XVIII i no pertany a un monarca. La tomba té un pou d'entrada i una única sala on reposarien les restes de l'ocupant. Ambdues estades estan finalitzades, però com és costum en les tombes no reials de la Vall dels Reis, no està decorada.

## Excavació

Encara que en el moment del seu descobriment Carter hi va trobar restes de ceràmica i de vasos canopis, i també garlandes de flors i fins a set mòmies, tres d'elles nens, la majoria sense embenats i sarcòfags. Aquests cadàvers van ser trets en 1991 durant l'excavació de Donald P. Ryan per la Pacific Lutheran University, i en ser analitzats es va arribar a la conclusió que el més probable és que pertanyessin a un enterrament intrús de la dinastia XXII. Pel que sembla, el lloc va ser reutilitzat per almenys tres dones durant el regnat d'Osorkon I.
Es desconeix qui va ser el destinatari original de la tomba, però es contempla la possibilitat que fos el sacerdot Aanen, un important personatge del regnat d'Amenhotep III que a més era fill dels Yuya i Tuya i, per tant, germà de la reina Tiy i del faraó Ay.

## Bibliografia

* Reeves, N. & Wilkinson, R. Todo sobre el Valle de los Reyes. Edicions Destino, Barcelona, 1998. ISBN 84-233-2958-5.

## Enllaços externs

* Theban Mapping Project: KV44 Arxivat 2008-11-01 a Wayback Machine.: Inclou descripcions, imatges i plànols de la tomba.
# Los Castellets

Los Castellets és una muntanya de 577 metres que es troba al municipi del Mas de Barberans, a la comarca catalana del Montsià.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya