OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Tramar

Tramar (Rasterisation en anglès) és convertir una imatge en un conjunt de línies horitzontals explorades (TV) o en una graella de píxels (PC). S'utilitza sovint referent a la conversió d'una imatge de format vectorial a format de mapa de bits. És la tasca de prendre una imatge descrita en un format gràfics vectorials (formes) i convertir-la en una imatge raster (una sèrie de píxel s, punts o línies, que, quan es mostren junts, creen la imatge representada a través de formes). La imatge rasteritzada pot ser que es mostri en una pantalla d'ordinador, visualització de vídeo o impressora, o s'emmagatzemen en un format de fitxer bitmap. La rasterització pot referir-se a la conversió de models en fitxers ràster o la conversió de primitives de representació 2D com a polígons o segment de línia en format rasteritzat.

## Rasterització d'imatges en 3D

En comparació amb altres tècniques de representació, com ara el traçat de rajos (gràfics), la rasterització és extremadament ràpida. No obstant això, la rasterització és simplement el procés de computació del mapatge de la geometria de l'escena a píxels i no prescriu una manera concreta de calcular el color d'aquests píxels. Shading, incloent programable shading, es pot basar en un transport de llum físic o artístic.
El procés de rasterització de models 3D en un pla 2D per a la visualització en una pantalla d'ordinador ("espai de pantalla") es duu a terme sovint mitjançant un maquinari de funció fixa al pipeline graphics. Això es deu al fet que no hi ha cap motivació per modificar les tècniques de rasterització utilitzades en el temps de representació ({clarificació necessària | data = agost de 2016}) i un sistema amb propòsit especial permet una alta eficiència.

## Vegeu també

* Gràfics vectorials per a l'art font
* Gràfics de trama per al resultat

## Referències

* ↑ Michael F. Worboys. CRC Press. [https: //books.google.cat/books? id = duT2fcnQeJMC & pg = PA232 SIG: una perspectiva de la informàtica], 30 d'octubre de 1995, p. 232–. ISBN 978-0-7484-0065-2.
* ↑ Kang-Tsung Chang. CRC Press. Programació d'ArcObjects amb VBA: un enfocament orientat a tasques, segona edició, 27 d'agost de 2007, p. 91–. ISBN 978-1-4200-0918-7 [Consulta: 20 febrer 2022].

## Enllaços externs

* Articles de Michael Abrash sobre gràfics per ordinador
* (v = vs.85) .aspx API DirectX de Microsoft
* OpenGL API Arxivat 2011-02-26 a Wayback Machine.
* Matrius (incloses matrius de transformació) de MathWorld
* Rasterization, a Practical Implementation Arxivat 2020-08-19 a Wayback Machine.
Viccionari
# Triglops metopias

Triglops metopias és una espècie de peix pertanyent a la família dels còtids.

## Descripció

* La femella fa 16,7 cm de llargària màxima.

## Hàbitat

És un peix marí, demersal i de clima polar (59°N-50°N, 160°E-145°W) que viu entre 27 i 132 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic nord: des del mar de Bering fins a Auke Bay (Alaska).

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Reinhardt J. C. H., 1830. Om Grönlands Fiske. A: H. C. Örsted Overs. Kgl. Danske Vidensk. Selsk. Forhand. (Kjøbenhavn) 1829-30. 15-20.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Gilbert, C. H. & C. V. Burke, 1912. Fishes from Bering Sea and Kamchatka. Bull. Bur. Fish. v. 30 (for 1910): 31-96.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Eschmeyer, W.N., E.S. Herald i H. Hammann, 1983. A field guide to Pacific coast fishes of North America. Houghton Mifflin Company, Boston, Estats Units. 336 p.
* ↑ Acadèmia Russa de les Ciències, 2000. Catalog of vertebrates of Kamchatka and adjacent waters. 166 p.
* ↑ Nelson, J.S., E.J. Crossman, H. Espinosa-Pérez, L.T. Findley, C.R. Gilbert, R.N. Lea i J.D. Williams, 2004. Common and scientific names of fishes from the United States, Canada, and Mexico. American Fisheries Society, Special Publication 29, Bethesda, Maryland, Estats Units.
* ↑ Quast, J.C. i E.L. Hall, 1972. List of fishes of Alaska and adjacent waters with a guide to some of their literature. U.S. Dep. Commer., NOAA Tech. Rep. NMFS SSRF-658, 47 p.

## Bibliografia

* Anònim, 2001. Base de dades de la col·lecció de peixos del National Museum of Natural History (Smithsonian Institution). Smithsonian Institution - Division of Fishes.
* Pietsch, T.W., 1993. Systematics and distribution of cottid fishes of the genus Triglops Reinhardt (Teleostei: Scorpaeniformes). Zool. J. Linn. Soc. 109:335-393.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Trypauchenichthys sumatrensis

Trypauchenichthys sumatrensis és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 6,6 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix de clima tropical i demersal.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Índia, Indonèsia i Malàisia.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Bleeker, P., 1860. Dertiende bijdrage tot de kennis der vischfauna van Borneo. Acta Soc. Sci. Indo-Neerl. v. 8 (art. 4). 1-64.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Hardenberg, J. D. F., 1931. Some new or rare fishes of the Indo-Australian Archipelago. Treubia Buitenzorg v. 13 (pts 3-4): 411-419.
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Kottelat, M., A.J. Whitten, S.N. Kartikasari i S. Wirjoatmodjo, 1993. Freshwater fishes of Western Indonesia and Sulawesi. Periplus Editions, Hong Kong. 221 p.
* ↑ Koumans, F.P., 1953. Gobioidea. A: M. Weber i L. de Beaufort (eds.) Fishes of the Indo-Australian Archipelago, Vol. 10. E.J. Brill, Leiden. 423 p.
* ↑ Nguyen, N.T. i V.Q. Nguyen, 2006. Biodiversity and living resources of the coral reef fishes in Vietnam marine waters. Science and Technology Publishing House, Hanoi.
* ↑ Randall, J.E. i K.K.P. Lim (eds.), 2000. A checklist of the fishes of the South China Sea. Raffles Bull. Zool. Suppl. (8):569-667.

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Anònim, 2002. Base de dades de la col·lecció de peixos del American Museum of Natural History. American Museum of Natural History, Central Park West, NY 10024-5192, Estats Units.
* Murdy, E.O., 2008. Trypauchenichthys larsonae, a new species of amblopine goby from Australia (Gobiidae: Amblyopinae) with a key to the species in the genus. Aqua 14(2):59-68.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Trypauchenichthys

Trypauchenichthys és un gènere de peixos de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Taxonomia

* Trypauchenichthys larsonae (Murdy, 2008)
* Trypauchenichthys sumatrensis (Hardenberg, 1931)
* Trypauchenichthys typus (Bleeker, 1860)

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ Murdy, E.O., 2008. Trypauchenichthys larsonae, a new species of amblyopine goby from Australia (Gobiidae: Amblyopinae) with a key to the species in the genus. aqua International Journal of Ichthyology, 14 (2): 59-68.
* ↑ Hardenberg, J. D. F., 1931. Some new or rare fishes of the Indo-Australian Archipelago. Treubia Buitenzorg v. 13 (pts 3-4): 411-419.
* ↑ Bleeker, P., 1860. Dertiende bijdrage tot de kennis der vischfauna van Borneo. Acta Soc. Sci. Indo-Neerl. v. 8 (art. 4): 1-64.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ AQUATAB.NET
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Dictionary of Common (Vernacular) Names (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)

## Enllaços externs

* uBio (anglès)
# Trachydoras nattereri

Trachydoras nattereri és una espècie de peix de la família dels doràdids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 10,3 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Amazones.

## Referències

* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Sabaj, M.H. i C.J. Ferraris, Jr., 2003. Doradidae (Thorny catfishes). p. 456-469. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de l'Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Tricromatisme

El tricromatisme és un fenomen relacionat amb la visió que es caracteritza per la presència de tres tipus de cons a la retina, permetent la percepció dels tres colors primaris. Aquesta capacitat es deu a la presència de tres fotopigments diferents als cons, els quals són sensibles a longituds d'ona específiques de la llum.

## Teoria de la visió del color

La teoria tricromàtica, també coneguda com a teoria de la visió del color, es basa en la idea que la visió del color en els éssers humans s'aconsegueix a través de la interacció de tres tipus de cons a la retina, cadascun sensible a diferents longituds d'ona de llum. Aquesta teoria va ser proposada per Thomas Young i Hermann von Helmholtz al segle XIX. Segons aquesta teoria, la combinació dels senyals d’aquests tres tipus de cons permet percebre una àmplia gamma de colors. La teoria tricromàtica ha estat fonamental en la comprensió de la percepció del color i ha establert les bases per a l'estudi de la fisiologia de la visió i l'òptica. A més, la teoria tricromàtica ha estat objecte d’estudi en relació amb els trastorns de la visió del color, com el daltonisme, que afecta la percepció de certs colors en les persones. Aquesta teoria ha estat fonamental per comprendre els mecanismes biològics subjacents a la percepció del color i ha establert les bases per al desenvolupament d'altres teories i models relacionats amb la visió del color.

## Variacions del tricromatisme
### Tricromatisme anòmal

El tricromatisme anòmal és una condició en què un individu posseeix els tres tipus de cons a la retina, però amb defectes funcionals que afecten la percepció de certs colors, cosa que resulta en dificultats per distingir certs tons de colors. Això és degut a mutacions en els gens que codifiquen els fotopigments dels cons. Les formes més comunes de tricromatisme anòmal son la protanomalia (deficiència en la percepció del color vermell), deuteranomalia (deficiència en la percepció del color verd) i tritanomalia (deficiència en la percepció del color blau). Aquestes alteracions afecten la capacitat de percebre certs colors de manera precisa, encara que les persones afectades encara tenen els tres tipus de cons a la retina.

## Éssers vius tricromàtics

* Éssers humans: els éssers humans són tricromàtics, ja que posseeixen tres tipus de cons a la retina que els permeten percebre una àmplia gamma de colors.
* Alguns primats: Alguns primats també són tricromàtics, cosa que els permet tenir una percepció del color similar a la dels éssers humans.

## Bibliografia

* «¿El mundo es del mismo color para animales y personas?» (en castellà), 17-07-2020. [Consulta: 20 desembre 2023].
* «FISIOLOGÍA DE LA VISIÓN: TEORÍA TRICROMÁTICA» (en castellà), 19-04-2016. [Consulta: 20 desembre 2023].
* Prado, Ariel; Camas, Jiny; Laredo, Lisbet Sensopercepción del color, 01-03-2008.
* Coria Cancelo, Guillermo. La visión del color en los seres humanos (tesi) (en castellà). Universidad de Valladolid, 2015.
# Turpial emmascarat

El turpial emmascarat (Icterus cucullatus) és un ocell de la família dels ictèrids (Icteridae).

## Hàbitat i distribució

Habita el bosc obert, espesures de mezquite, boscos de ribera i pobles de les terres baixes del sud-oest dels Estats Units i Texas, cap al sud, a través de Mèxic, fins Belize,

## Referències

* ↑ «Turpial emmascarat». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2023(català)
# Turpial de Yucatán

El turpial de Yucatán (Icterus auratus) és un ocell de la família dels ictèrids (Icteridae).

## Hàbitat i distribució

Habita boscos arbustius i camp obert amb arbres i arbusts dispersos a les terres baixes del sud-est de Mèxic en la península de Yucatán.

## Referències

* ↑ «Turpial de Yucatán». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2023(català)
# Turpial de capell daurat

El turpial de capell daurat (Icterus auricapillus) és un ocell de la família dels ictèrids (Icteridae).

## Hàbitat i distribució

Habita matolls i vegetació secundària de les terres baixes de l'est de Panamà, nord de Colòmbia i nord de Veneçuela.

## Referències

* ↑ «Turpial de capell daurat». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2023(català)
# Turó de Collderes

El Turó de Collderes és una muntanya de 361 metres que es troba entre els municipis de Sant Pere de Riudebitlles a l'Alt Penedès i de Cabrera d'Anoia a l'Anoia.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Tàngara de Rothschild

La tàngara de Rothschild (Bangsia rothschildi) és una espècie d'ocell de la família dels tràupids (Thraupidae).

## Descripció

Ocell molt vistós, principalment negre amb un pegat groc al pit, en forma de mitja lluna. També taques grogues a l'abdomen i les ales.

## Hàbitat i distribució

Habita la selva humida de les terres baixes de l'oest de Colòmbia i nord-oest de l'Equador.

## Referències

* ↑ «Tàngara de Rothschild». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2023(català)
# Trésor de la langue française

El Trésor de la langue française (TLF) és un diccionari de la llengua francesa dels segles XIX i XX, en 16 volums (més un suplement). Va ser publicat en paper entre 1971 i 1994, data de publicació del darrer volum; l'any 2004 se'n publicà una versió en CD-ROM. Actualment, el centre de recerca "Analyse et traitement informatique de la langue française" (ATILF) n'ofereix una versió accessible en línia: el Trésor de la langue française informatisé (TLFi). El Trésor de la langue française (TLF) porta el subtítol Dictionnaire de la langue du XIXe et du XXe siècle (1789-1960).

## Història

Aquest diccionari estava destinat a substituir el "Dictionnaire de la langue française" d'Émile Littré. L'any 1960 Paul Imbs fundà el Centre de recherche pour un Trésor de la langue française (CRTLF), rebatejat després com a l'"Institut national de la langue française" (INALF), i a continuació convertit en la UMR d'"Analyse et traitement informatique de la langue française" (ATILF), que s'encarregà de reunir la documentació necessària per a la redacció i la publicació del TLF.
Els toms I a VII del Trésor de la langue française van ser publicats sota la direcció de Paul Imbs. Després de la jubilació del fundador, els toms VIII a XVI van ser elaborats sota la direcció de Bernard Quemada.

## Volums de la versió impresa

* 1971 : vol. 1 - A-Affiner, CXXXIV-878
* 1973 : vol. 2 - Affinerie-Anfractuosité, XIX-987
* 1974 : vol. 3 - Ange-Badin, XXIV-1206 ISBN 2-222-01623-1
* 1975 : vol. 4 - Badinage-Cage, XXIV-1166 ISBN 2-222-01714-9
* 1977 : vol. 5 - Cageot-Constat, XXIV-1425 ISBN 2-222-01977-X
* 1978 : vol. 6 - Constatation-Désobliger, XVI-1308 ISBN 2-222-02156-1
* 1979 : vol. 7 - Désobstruer-Épicurisme, XXIII-1343 ISBN 2-222-02383-1
* 1980 : vol. 8 - Épicycle-Fuyard, XIX-1364 ISBN 2-222-02670-9
* 1981 : vol. 9 - G-Incarner, XVIII-1338 ISBN 2-222-03049-8
* 1983 : vol. 10 - Incartade-Losangique, XXI-1381 ISBN 2-222-03269-5
* 1985 : vol. 11 - Lot-Natalité, XVIII-1339 ISBN 2-07-077011-7
* 1986 : vol. 12 - Natation-Pénétrer, XIX-1337 ISBN 2-07-077012-5
* 1988 : vol. 13 - Pénible-Ptarmigan, XIX-1449 ISBN 2-07-077013-3
* 1990 : vol. 14 - Ptère-Salaud, XVII-1451 ISBN 2-07-077014-1
* 1992 : vol. 15 - Sale-Teindre, XVIII-1451 ISBN 2-07-077015-X
* 1994 : vol. 16 - Teint-Zzz, XVIII-1452 ISBN 2-07-077016-8

## Referències

* ↑ El subtítol apareix a la p. III del primer tom imprès, publicat el 1971.
* ↑ «ATILF». Arxivat de l'original el 2011-07-28. [Consulta: 21 febrer 2019].

## Enllaços externs

* Presentació del TLFi al lloc web de l'ATILF
* Accés directe al TLFi al lloc web de l'ATILF
* Accés directe al TLFi al lloc web del CNRTL
# Ulrich Schmoll

Ulrich Schmoll (Leopoldshafen, Württemberg, 1906 - ?). Lingüista alemany.
Professor de la Universitat de Frankfurt i després a Heidelberg, ha treballat sobre les llengües preromanes d'Itàlia, amb "Die Vorgriechischen Sprachen Siziliens" ("La llengua pregrega de Sicília") (1958) i "I nomi di luogo paleoliguri" (1962). Va estudiar les llengües preromanes de la península Ibèrica a "Die Sprachen der vorkeltischen Indogermanen Hispaniens und das Keltiberische" ("La llengua dels indogermànics precèltics d'Hispània i el celtibèric" (1959). Joan Coromines i Vigneaux va tractar sobre l'aportació d'aquest lingüista al coneixement de l'indoeuropeu precelta que ell proposava anomenar sorotapte. A "Die südlusitanischen Inschriften" ("Les inscripcions sudlusitanes") (1961) aborda el problema del desxiframent de les inscripcions de l'Algarve portuguès i, a més, examina el conjunt de les inscripcions andaluses i fins i tot les del sud-est d'Hispània. Sota el seu mestratge es formaren lingüistes com Jürgen Untermann que han fet aportacions importants per al coneixement de les llengües i escriptures paleohispàniques. S'ocupà de la llengua ibèrica i celtibèrica en treballs importants com "Die iberischen und keltiberischen Nasalzeichen".

## Referències

* ↑ «Ulrich Schmoll». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ COROMINES, Joan. El libro de Schmoll sobre las lenguas hispanas prerromanas. 1961. 236-282
* ↑ "Kuhn's Zeitschrift" 76 (1960) 280-295
# Elogi d'Unitat Naval

L'Elogi d'Unitat Naval (anglès: Navy Unit Commendation) és una condecoració establerta pel Secretari de la Marina dels Estats Units James Forrestal el 18 de desembre de 1944. És concedida pel Secretari de la Marina a vaixells, aeronaus, destacaments o unitats de la Marina o del Cos de Marines que, des del 6 de desembre de 1941, s'hagin distingit per un heroisme destacable però que no justifica la concessió de la Citació Presidencial d'Unitat.
Per justificar la seva concessió, la unitat ha d'haver portat a terme un servei de caràcter comparable al que justificaria la concessió d'una Estrella de Plata, o un èxit de tal calibre en una situació de no combat. També és concedida per accions de servei no de combat, en suport d'operacions militats, accions que siguin considerables destacades quan es comparen amb altres unitats o organitzacions que realitzin una tasca semblant.
Les unitats de l'Exèrcit també poden rebre-la sempre que hagin sigut afegides a la Marina o al Cos de Marines en el període o durant l'acció en què s'hagi concedit la distinció. El personal de l'Exèrcit, però, l'ha de lluir sobre la butxaca dreta (com la resta de condecoracions d'unitat de l'Exèrcit), i no pas entre les seves condecoracions personals, com és costum a la Marina.
* Gallardet de l'Elogi d'Unitat Naval.
* Corbata de l'Elogi d'Unitat Naval.

## Vegeu també

* Insígnia Unificada d'Unitat Meritòria – (Comandament conjunt)
* Premi d'Unitat Valerosa – (Exèrcit)
* Citació d'Unitat Valenta – (Força Aèria)
* Elogi d'Unitat dels Guardacostes – (Guarda Costa)

## Referències

* Citacions i Elogis d'Unitat Navals
# Delta (lletra)

La delta és la quarta lletra de l'alfabet grec. S'escriu en majúscula: Δ; en minúscula: δ. Té un valor numèric de 4.
El terme delta de riu va aparèixer després de la lletra i es deu la seva semblança amb la delta majúscula
La delta majúscula Δ s'usa com a símbol de:
* Un canvi macroscòpic del valor d'una variable, en matemàtiques o en la ciència en general.
* Qualsevol de les partícules delta en física de partícules.
Una delta minúscula δ és el símbol de:
* Un canvi infinitesimal en el valor d'una variable en matemàtiques o en la ciència.
* La delta de Kronecker o la delta de Dirac en matemàtiques.
* Una marca per a indicar el que s'ha d'esborrar en una correcció de textos. Es diu que el seu ús es remunta a temps antics.
Viccionari
# Inés Gastón Burillo

Inés Gastón Burillo (Saragossa, 12 de setembre de 1906 - Saragossa, 25 de setembre de 1993) va ser una esperantista aragonesa.
Entre altres càrrecs, va ser secretària de la Hispana Esperanto-Federacio, així com redactora del seu Boletín entre 1962 i 1970. Va fundar la biblioteca de l'associació i també la seva secció editorial. El 1968 va co-organitzar el congrés universal de Madrid. Entre 1976 i 1980 va editar la revista Horizonton, l'òrgan de l'associació Neŭtrala Esperanto-Movado. També va ser molt activa en la secció esperantista de turisme.
Inés Gastón forma part d'una nissaga d'intel·lectuals esperantistes aragonesos. El seu pare va ser l'advocat Emilio Gastón Ugarte, principal organitzador del moviment d'acollida que hi va haver a l'estat espanyol de 330 nens austríacs després de la Primera Guerra Mundial. També era germana d'Emilia Gastón Burillo, qui és considerada com la primera parlant nativa de la llengua auxiliar internacional esperanto del món, així com de Rafael Gastón Burillo, filòleg, latinista, advocat i estudiós d'Aragó. També era tieta d'Emilio Gastón Sanz, fill del seu germà Rafael i primer càrrec de Justícia d'Aragó del període democràtic a Espanya.

## Referències

* ↑ Ivan Širjaev; Ludoviko Kökény; Vilmos Bleier; Kálmán Kalocsay. Enciklopedio de Esperanto (en esperanto). Budapest: Literatura Mondo, 1933-1934.
* ↑ de Goñi, Joaquín «Doña Inés Gastón, esperantista: "Nos piden información de muchos países; como aragonesa he cantado jotas en esperanto"». La Gaceta del Norte, 07-07-1973.
* ↑ Cortès i Braña, Lurdes. Interessos al voltant de l'ajuda als infants després de la Primera Guerra Mundial: el cas dels nens austríacs recollits a Espanya amb l'ajuda d'esperantistes. Institut Universitari d'Història Jaume Vicens i Vives, 2008.
* ↑ Rodríguez Hernández, José María «The Esperantist Movement's humanitarian activities in the two World Wars and its relationship with the International Red Cross». International Review of the Red Cross, 21 (135), 1996, pàg. 340-348. Arxivat de l'original el 2012-10-17 [Consulta: 26 novembre 2014].
# Ievsiukovka

Ievsiukovka (en rus: Евсюковка) és un poble de l'óblast de Lípetsk, a Rússia, que el 2011 tenia 39 habitants. Pertany al districte rural d'Úsman.

## Referències

* ↑ «Комсомольская правда». «В Липецкой области в селе сгорело 103 дома». Николай Боков, 30 июля 2010. Проверено 01-08-2010