OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# António José Parreira do Livramento

António José Parreira do Livramento (Évora, 28 de febrer de 1943 - Lisboa, 7 de juny de 1999) més conegut com a António Livramento, va ser jugador i entrenador d'hoquei sobre patins. La Supercopa de Portugal porta oficialment el seu nom com a Supercopa António Livramento. Com a jugador va aconseguir les seves principals fites al SL Benfica i al Sporting CP, tot i que va jugar en altres equips, com ara, el HC Monza o el Amatori Lodi. Durant la seva trajectòria amb la Selecció de Portugal va guanyar tres Campionats Mundials i set Campionats Europeus. Com a entrenador va dirigir l'Sporting CP, el FC Porto, i la selecció nacional portuguesa.

## Palmarès com a jugador
### SL Benfica

* 8 Lligues de Portugal: 1959-60, 1960-61, 1965-66, 1966-67, 1967-68, 1969-70, 1971-72, 1973-74.
* 1 Copa de Portugal: 1962-63.

### Sporting CP

* 1 Copa d'Europa: 1976-77.
* 1 Lliga de Portugal: 1976-77.
* 1 Copa de Portugal: 1976-77.

### Selecció de Portugal

* 3 Campionats Mundials: 1962, 1968, 1974.
* 7 Campionats Europeus: 1961, 1963, 1965, 1967, 1973, 1975,1977.

## Palmarès com entrenador
### Sporting CP

* 1 Recopa d'Europa: 1980-81.
* 1 Copa de la CERS: 1983-94.
* 2 Lliga de Portugal: 1981-82, 1987-88.
* 1 Copa de Portugal: 1983-84.

### FC Porto

* 1 Lliga de Portugal: 1998-99.
* 1 Copa de Portugal: 1998-99.

### Selecció de Portugal

* 2 Campionats Mundials: 1982, 1993.
* 3 Campionats Europeus: 1987, 1992, 1994.

## Referències

* ↑ «Antonio Livramento, "fenómeno" del hockey sobre patines» (en castellà). El País [Madrid], 08-06-1999. ISSN: 1134-6582.
# Archernis

Archernis és un gènere d'arnes de la família Crambidae.

## Taxonomia

* Archernis albicostalis Hampson, 1913
* Archernis argocephala Lower, 1903
* Archernis callixantha Meyrick, 1886
* Archernis capitalis (Fabricius, 1794)
* Archernis dolopsalis (Walker, 1859)
* Archernis eucosma Turner, 1908
* Archernis flavidalis Hampson, 1908
* Archernis fulvalis Hampson, 1913
* Archernis fulvalis Hampson, 1899
* Archernis humilis (Swinhoe, 1894)
* Archernis leucocosma Turner, 1908
* Archernis lugens (Warren, 1896)
* Archernis mitis Turner, 1937
* Archernis nictitans (Swinhoe, 1894)
* Archernis obliquialis Hampson, 1896
* Archernis scopulalis (Walker, 1865)

## Referències

* ↑ «GlobIZ search». Global Information System on Pyraloidea. [Consulta: 16 febrer 2011].
# Archer City

Archer City és una ciutat i capital del Comtat d'Archer a l'estat de Texas dels Estats Units d'Amèrica. Segons el cens dels Estats Units del 2000 tenia 1.848 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000 Archer City tenia 1.848 habitants, 758 habitatges, i 506 famílies. La densitat de població era de 322,9 habitants per km².
Dels 758 habitatges en un 33,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 56,2% hi vivien parelles casades, en un 8,4% dones solteres, i en un 33,2% no eren unitats familiars. En el 30,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,38 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,99.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,6% tenia menys de 18 anys, un 7,5% entre 18 i 24, un 25,9% entre 25 i 44, un 22,5% de 45 a 60 i un 18,5% 65 anys o més.
L'edat mitjana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 83,1 homes.
La renda mitjana per habitatge era de 29.886 $ i la renda mitjana per família de 36.563 $. Els homes tenien una renda mitjana de 29.524 $ mentre que les dones 18.977 $. La renda per capita de la població era de 19.140 $. Aproximadament l'11,3% de les famílies i el 13,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Archer City». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Archer City». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2011-06-06. [Consulta: 12 agost 2010].
# Archboldomys maximus

Archboldomys maximus és una espècie de mamífer rosegador de la família dels múrids. És endèmic de l'illa de Luzon (Filipines), on viu a altituds d'entre 1.885 i 2.690 msnm. Físicament s'assembla a A. luzonensis, però és més gros. Té el cos llarg i robust, el pelatge de color castany fosc i les potes posteriors relativament llargues. Les orelles són petites i arrodonides. El seu nom específic significa 'el més gros' en llatí.

## Referències

* ↑ Balete et al., pàg. 37.
* ↑ Balete et al., pàg. 34.

## Bibliografia

* Balete, D. S.; Rickart, E. A.; Heaney, L. R.; Alviola, P. A.; Duya, M. V.; Duya, M. R. M.; Sosa, T.; Jansa, S.A. 2012. «Archboldomys (Muridae, Murinae) reconsidered : a new genus and three new species of shrew mice from Luzon Island, Philippines». American Museum Novitates, 3.754: 1-60
# Archer (Florida)

Archer és una població dels Estats Units a l'estat de Florida. Segons el cens de l'1 de juliol de 2006 tenia 1.302 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Archer tenia 1.289 habitants, 487 habitatges, i 319 famílies. La densitat de població era de 209,1 habitants per km².
Dels 487 habitatges en un 35,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 40% hi vivien parelles casades, en un 20,9% dones solteres, i en un 34,3% no eren unitats familiars. En el 30,2% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,65 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,32.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 31,3% tenia menys de 18 anys, un 8,5% entre 18 i 24, un 25,8% entre 25 i 44, un 22,8% de 45 a 60 i un 11,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 77,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 27.875 $ i la renda mediana per família de 35.278 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.591 $ mentre que les dones 21.613 $. La renda per capita de la població era de 12.345 $. Entorn del 19,3% de les famílies i el 21,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Archer». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 2 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Archer». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Ann Vickers

Ann Vickers és una pel·lícula estatunidenca dirigida per John Cromwell, estrenada el 1933 i doblada al català.

## Argument

Després que un oficial militar (Bruce Cabot) deixa embarassada Ann Vickers (Irene Dunne) i l'abandona, el seu nadó mor durant el part. Atordida, Ann, treballadora social que treballa a la presó de dones. No obstant això, quan intenta millorar les condicions allà, perd el seu treball. En canvi, escriu un llibre sobre la dura realitat de la presó i comença un idil·li amb un magistrat casat, Barney Dolphin (Walter Huston). Això ajuda la seva carrera però frustra el seu desig d'una família.

## Al voltant de la pel·lícula

A la novel·la, Ann Vickers és una defensora dels anticonceptius que té una relació extramarital. El guió per a la pel·lícula de 1933 va ser aprovat perl Codi Hays només quan la RKO Radio Pictures va acordar fer de Vickers una dona soltera en el moment de la seva aventura, eliminant així el final d'adulteri.
La reacció de l'Església Catòlica en els Estats Units amb el contingut en aquesta pel·lícula i The Sign of the Cross va conduir a la formació el 1934 de la Legió Nacional de la Decència, una organització dedicada a identificar i combatre el que considerava inacceptable en les pel·lícules, en general amb l'amenaça de boicotejar-la.

## Repartiment

* Irene Dunne: Ann Vickers
* Walter Huston: Barney Dolphin
* Conrad Nagel: Lindsay Atwell
* Bruce Cabot: Capità Lafe Resnick
* Edna May Oliver: Malvina Wormser
* Sam Hardy: Russell Spaulding
* Mitchell Lewis: capità Waldo
* Murray Kinnell: Dr. Slenk
* Helen Eby-Rock: Kitty Cognac
* Gertrude Michael: Mona Dolphin
* J. Carrol Naish: Dr. Sorelle
* Sarah Padden: Lil
* Reginald Barlow: Chaplain
* Rafaela Ottiano: Sra. Feldermans
* Jane Darwell: Sra. Gage (no surt als crèdits)

## Referències

* ↑ Ann Vickers
* ↑ Black, Gregory D. Hollywood Censored: Morality Codes, Catholics, and the Movies. Cambridge University Press, 1996, p. 162–164. ISBN 0-521-56592-8.
# Ann Veronica

Ann Veronica és una novel·la Bildungsroman de temàtica feminista escrita per H.G. Wells que fou publicada el 1909.
Tot i que la novel·la ara sembla poc agressiva, Ann Veronica va ser considerada escandalosa per molts en el seu temps i va ser denunciada com a "capaç d'enverinar les ments dels qui la lligen" per The Spectator.

## Referències

* ↑ Kern, E.H. «H.G. Wells, Feminist Author». Bookriot, 08-02-2015 [Consulta: 15 agost 2015].
* ↑ Vincent Brome, H.G. Wells: A Biography (London, New York, and Toronto: Longman, Green, 1951), p. 112.

## Enllaços externs

* Ann Veronica al Projecte Gutenberg (anglès)
* Ann Veronica Arxivat 2008-04-13 a Wayback Machine. per al lector de llibres electrònics Tomeraider (anglès)
* Ann Veronica audiollibre gratuït dem LibriVox (anglès)
# Armariz (Nogueira de Ramuín)

Armariz és un poble d'Ourense del municipi de Nogueira de Ramuín just al límit amb O Pereiro de Aguiar i Esgos. A uns 17 km d'Ourense (a uns 15 minuts amb cotxe), la parròquia d'Armariz està formada per 11 entitats de població. El nom d'Armariz deriva d'Hermingar, rei dels sueus.
La primera descripció sobre Armariz apareix en el cadastre del Marquès de Ensenada, de 1753, i apareix dividida entre la jurisdicció de San Esteban de Ribas de Sil (que més tard es convertiria en l'ajuntament de Nogueira de Ramuin) i la jurisdicció de Pereiro. Per aquest motiu la nostra parròquia apareix tant en l'Interrogatori de la fra de sant hestevan de Rivas del sil i els seus agregats com en l'Interrogatori de la Vila del Pereiro de Aguiar i xifres compreses en dha jurisdición. La següent referència està recollida en el llibre "Concellos de Galícia" de Fariña Jamardo de 1821-1822 en la que es menciona que el "Ajuntament de Ribas de Sil" pertanyia al partit judicial de Maceda.
Hi ha el Castro de A Bouza Freda al poble d'O Covelo, a la muntanya entre aquest poble i Eiradela. També hi ha L'Igrexa de San Cristovo, d'estil romànic, apareix referenciada en documents del segle xii. Actualment té planta i absis rectangular (antigament, en els seus orígens, comptava amb una sagristia a la part esquerra). La façana oposada, a ponent, mostra una portada romànica amb arquivolta i baquetó, una mitja canya i semiesferes o "Boles d'Àvila". El timpà, recolzat en sengles queixals laterals, és llis. Les arquivoltes descansen sobre capitells i columnes adossades. Les parets laterals estan rematades per permòdols. La façana, amb un òcul circular, acaba en una espadanya de dos arcs coronada per un frontó d'arc central. A l'absis s'obren petites obertures que descansen sobre mènsules decorats amb elements antropomorfs, zoomorfos i fitomorfos.
També hi ha el Rectoral de Armariz, un edifici construït en carreus de granit al segle xix. Es creu que va ser una fortalesa del Marquesat d'Aguilar. L'any 1880 va ser donat a l'església, sent la residència dels sacerdots de San Cristovo de Armariz fins al 1999, quan va començar la seva restauració, transformada en casa de turisme rural inaugurada el juny del 2000. Destaca el sostre antic de fusta, i la pedra a les habitacions, les troneres, el pati central amb un balcó sobre columnes de pedra i finca de 20.000m² amb castanyers i roures.
També hi ha el Peto de Ánimas de Sáa, un oratori de 1828, un peto de tipus tancat. A la part alta hi havia una copa que contenia una creu, ara perduda, i s'acompanyava de dos pinacles piramidals que encara conserva.
També hi ha el castanyer de major circumferència en el seu soca basal de tota Galícia (podat), 16 metres de circumferència i, tot i ser el de major circumferència de tota Galícia, no és el més antic (el qual es troba en Manzaneda i té 13,85 metres de circumferència, conegut com el castanyer de Pombariños).

## Referències

* ↑ «Rectoral de Armariz» (en castellà). [Consulta: 18 juny 2011].
* ↑ «Vínculo histórico». Castaña de Galicia. Arxivat de l'original el 7 de maig 2011. [Consulta: 18 juny 2011].
# Coll d'Enganyapastor

El Coll d'Enganyapastor és una collada dels contraforts nord-orientals del Massís del Canigó, a 1.275,3 metres d'altitud, del terme comunal de Pi de Conflent, a la comarca del Conflent, de la Catalunya del Nord.
Està situat al nord-est de la zona central de la comuna, a prop a l'est del poble de Pi de Conflent. És a la carena que separa les valls del Còrrec de Bareu i de la Rotjà.

## Referències

* ↑ El Coll d'Enganyapastor en els ortofotomapes de l'IGN
# Coll d'Harlé

El Coll d'Harlé és una collada que es troba en límit dels termes municipals de la Vall de Boí (Alta Ribagorça) i de Naut Aran (Vall d'Aran), situada en el límit del Parc Nacional d'Aigüestortes i Estany de Sant Maurici i la seva zona perifèrica.
«Pren el seu nom dels germans francesos que en 1912 conquerien aquests cims».
El coll està situat a 2.728,4 metres d'altitud, en la cresta de la Serra de Tumeneia, entre la Punta d'Harlé (S) i, el Mussol de Tumeneia i el Pa de Sucre (NE); comunica la nord-occidental Vall de Valarties amb la sud-oriental Capçalera de Caldes.

## Rutes

Dues són les rutes més habituals per arribar al coll:
* des del Refugi de la Restanca via Lac de Mar i Estanh Gelat dera Aubaga.
* des del Refugi Joan Ventosa i Calvell, via la riba meridional de l'Estany de Travessani, els Estanys de Tumeneia i l'Estany Cloto.
Des del coll es poden atacar la Punta d'Harlé, el Mussol de Tumeneia i el Pa de Sucre.

## Referències

* ↑ COLL, Pep; ANIZ, Mercè; LUENGO, Víctor. Els tresors d'Aigüestortes i Sant Maurici. Lleida: Pagès Editors, S.L., 2002, pàgina 184. ISBN 84-7935-983-8.
* ↑ ICC - Institut Cartogràfic de Catalunya. Coll d'Harlé. [Consulta: 22/09/2013]
* ↑ Editorial Alpina. Vall de Boí [mapa], Primera edició, 1:25.000, L. Cartografia de Servicio Geográfico del Ejército. (febrer 2001)

## Bibliografia

* Editorial Alpina. Vall de Boí [mapa], Primera edició, 1:25.000, L. Cartografia de Servicio Geográfico del Ejército. (febrer 2001)
* Editorial Alpina. Carros de Foc [mapa], 1:25.000, L. Cartografia de Servicio Geográfico del Ejército. (2007)
* Institut Cartogràfic de Catalunya. Parc Nacional d'Aigües Tortes i Estany de Sant Maurici [mapa], Segona edició, 1:25.000. (abril 1998)
# Aphoenops

Aphoenops és un gènere de coleòpters de la família dels caràbids, que inclou les següents espècies:
* Aphoenops abodiensis Dupre, 1988
* Aphoenops alberti Jeannel, 1939
* Aphoenops bessoni Cabidoche, 1962
* Aphoenops bonneti Foures, 1948
* Aphoenops bouilloni Coiffait, 1955
* Aphoenops bourdeaui Coiffait, 1976
* Aphoenops bucephalus Dieck, 1869
* Aphoenops carrerei Coiffait, 1953
* Aphoenops catalonicus Escola i Cancio, 1983
* Aphoenops cerberus Dieck, 1869
* Aphoenops chappuisi Coiffait, 1955
* Aphoenops cissauguensis Faille i Bourdeau, 2008
* Aphoenops coiffaitianus A. Gaudin, 1947
* Aphoenops crypticola Linder, 1859
* Aphoenops delbreili Genest, 1983
* Aphoenops eskualduna Coiffait, 1959
* Aphoenops fresnedai Faille i Bourdeau, 2011
* Aphoenops hidalgoi Espanol i Camas, 1985
* Aphoenops hustachei Jeannel, 1917
* Aphoenops jauzioni Faille, Deliot i Queinnec, 2007
* Aphoenops jeanneli Abeille da Perris, 1905
* Aphoenops laurenti Genest, 1983
* Aphoenops leschenaulti Bonvouloir, 1862
* Aphoenops linderi Jeannel, 1938
* Aphoenops loubensi Jeannel, 1953
* Aphoenops ludovici A. Gaudin, 1935
* Aphoenops mariaerosae Genest, 1983
* Aphoenops mensioni Mascaro, 1976
* Aphoenops michaeli Foures, 1954
* Aphoenops ochsi L. Gaudin, 1925
* Aphoenops orionis Fagniez, 1913
* Aphoenops parallelus Coiffait, 1955
* Aphoenops parvulus Faille, Bourdeau i Fresneda, 2010
* Aphoenops pluto Dieck, 1869
* Aphoenops queffelici Cabidoche, 1966
* Aphoenops rebereti A. Gaudin, 1947
* Aphoenops rhadamanthus Linden, 1860
* Aphoenops sioberae Foures, 1954
* Aphoenops tiresias Piochard de la Brulerie, 1872
* Aphoenops valleti Casale i Genest, 1986
* Aphoenops vandeli Foures, 1954

## Referències

* ↑ «Aphoenops Bonvouioir, 1862». Carabidae of the World, 2011.
# Arnold Lobel

Arnold Stark Lobel (Los Angeles, 22 de maig de 1933 – Nova York, 4 de desembre de 1987) fou un autor i il·lustrador de llibres infantils estatunidenc. A més d'escriure i il·lustrar els seus propis llibres, també il·lustrà molts llibres d'altres autors.

## Vida i obra

Lobel nasqué a Los Angeles però es crià a Schenectady, Nova York. Estudià al Pratt Institute de Nova York, una important escola de disseny. Allà conegué la que seria la seva dona Anita Kempler (Anita Lobel), també il·lustradora de llibres infantils, amb qui tingué dos fills.
Entre els nombrosos llibres que publicà Lobel (més de 100), els més coneguts són els de la sèrie de Frog and Toad (aquí coneguts com a Gripau i Gripou; Sapo i Sepo en castellà) i Mouse Soup (aquí traduït com a Sopa de ratolí). També és conegut el seu llibre Faules. Per aquest llibre fou guanyador de la prestigiosa Medalla Caldecott el 1981. La majoria dels seus llibres són protagonitzats per animals, sovint antropomorfitzats (per exemple, Gripau i Gripou duen sempre vestits).
Lobel va morir als 54 anys de les complicacions derivades de la SIDA.
La seva filla Adrianne va publicar a partir de 2009 un parell de llibres nous, amb els materials que havia deixat el seu pare. The Frogs and Toads All Sang (maig 2009) i Odd Owls and Stout Pigs (octubre 2009)

## Premis

A més de la Medalla Caldecott ja esmentada, fou finalista del mateix premi el 1971 i 1972 per Frog and Toad are friends i Hildilid's Night. El llibre Frog and Toad together fou Newbery Honor Book el 1973. El llibre Mouse Soup (1977) va guanyar el Garden State Children's Book Award de l'associació de biblioteques de New Jersey.

## Enllaços externs

* Llibres d'Arnold Lobel a les biblioteques de la Diputació
* Necrologia al New York Times
* Necrologia al Ocala Star-Banner
* Parents' choice Arxivat 2015-07-23 a Wayback Machine.

## Referències

* ↑ Els guanyadors i finalistes es poden consultar a la pàgina de la Medalla Caldecott: http://www.ala.org/alsc/awardsgrants/bookmedia/caldecottmedal/caldecottmedal
* ↑ Vegeu la necrologia al Ocala Star-Banner.
* ↑ Vegeu les necrologies esmentades en els enllaços externs.
# Anselm Dempere

Anselm Dempere (Alcalà de Xivert, 1727 - El Puig, 1799) va ser un historiador i escriptor valencià.
Ordenat com a mercedari el 1743, Dempere va compaginar la seua tasca com a arxiver del monestir del Puig amb la d'escriptor i assatgista, tot sumant més de quaranta volums manuscrits. Entre les seues obres hi destaquen una Historia de Alcalá de Chivert, el Nierologio o Biblioteca genealógica de los religiosos del orden de Nuestra Señora de la Merced, Massamagrell o Nobleza de Andalucía, entre d'altres.
També va escriure hagiografies, com ara de Sant Serafí o del fra Joan Jofré Gilabert, així com un Diccionari castellà-valencià.

## Referències

* ↑ «Anselm Dempere». enciclopèdia.cat. [Consulta: 23 març 2019].
# Arthur Henry Turner

Arthur Henry Turner (Meriden, Connecticut, Estats Units, 6 de febrer de 1873 - [...?], 29 de març de 1939), fou un compositor i organista estatunidenc.
Estudià amb diversos metres particulars i va ser organista de l'església metodista episcopal de Springfield i director de l'escola que porta el seu nom i del cor i orquestra de la Societat artístic-musical de Springfield.
És autor de nombroses melodies vocals, de My Soul is dark, la coneguda poesia de Lord Byron per a barítons i orquestra, composicions per a orgue etc...

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa, vol. 64, pàg. 425. (ISBN-84-239-4564-2)
# Coiro (A Laracha)

San Xián de Coiro (o senzillament Coiro) és una parròquia situada al nord del municipi de Laracha, a la comarca de Bergantiños, La Corunya. Segons el padró municipal de 2023, tenia 444 habitants (224 homes i 220 dones) distribuïts en 24 entitats de població, la qual cosa representa una disminució respecte a l'any 1999 quan tenia 473 habitants.

## Referències

* ↑ «III. OUTRAS DISPOSICIÓNS do DOG nº 59 do 25/03/2003 - Xunta de Galicia». [Consulta: 7 abril 2024].
* ↑ «Instituto Nacional de Estadística. (Spanish Statistical Institute)». [Consulta: 7 abril 2024].
# Apteronotus mariae

Apteronotus mariae és una espècie de peix pertanyent a la família dels apteronòtids.

## Descripció

* Pot arribar a fer 20,4 cm de llargària màxima.
* 162-180 radis tous a l'aleta anal.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, bentopelàgic i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Magdalena a Colòmbia.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Lacépède B. G. E., 1800. Histoire naturelle des poissons. Hist. Nat. Poiss. v. 2. i-lxiv + 1-632. Pls. 1-20.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Eigenmann, C. H. & H. G. Fisher, 1914. The Gymnotidae of Trans-Andean Colombia and Ecuador. (Contrib. Zool. Lab. Ind. Univ. Núm. 141). Ind. Univ. Studies Núm. 25: 235-237.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Albert, J.S., 2003. Apteronotidae (Ghost knifefishes). P. 497-502. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.). Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, el Brasil.
* ↑ De Santana, C.D. i J.A. Maldonado-Ocampo, 2005. Apteronotus milesi, new species of ghost knifefish (Gymnotiformes: Apteronotidae) from the Cauca River, with a key to apteronotids from the Magdalena-Cauca basin, Colombia. Ichthyol. Explor. Freshwat. 16(3):223-230.
* ↑ Mago-Leccia, F., 1994. Electric fishes of the continental waters of America. Fundación para el Desarrollo de las Ciencias Físicas, Matemáticas y Naturales (FUDECI). Biblioteca de la Academia de Ciencias Físicas. Matemáticas y Naturales, Caracas, Veneçuela. Vol. 29 . 206 p.

## Bibliografia

* De Santana, C.D., 2003. Apteronotus caudimaculosus n. sp. (Gymnotiformes: Apteronotidae), a sexually dimorphic black ghost knifefish from the Pantanal, Western Brazil, with a note on the monophyly of Apteronotus albifrons species complex. Zootaxa 252:1-11.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* AQUATAB
# Clones

Clones (en llatí Clonas, en grec antic Κλονᾶς) fou un poeta elegíac i un dels més antic músics de Grècia. Els arcadis deien que era nadiu de Tegea i els beocis que va néixer a Tebes.
Va viure en una època incerta, però es pensa que era a la segona meitat del segle vii aC i va ser contemporani de Terpandre o una mica més jove. Va destacar en la composició de música per aulos i se li atribueix la introducció de la flauta a Grècia des d'Àsia. Per la vinculació entre la poesia elegíaca i la música d'aulos, es considera un poeta elegíac. Entre les peces de música que va compondre una es titulava Elegos. Se li atribueix la introducció de dos tipus de música per flauta, ἀπόθετος ("Apothetos", secret), i σχοινιών ("Schoinion, corda) i dels Προσὡδίαι ("Prosodiai", prosòdies). Es menciona una cançó coral en la que va utilitzar els tres antics modes de la música, i la primera estrofa era dòrica, la segona frígia i la tercera lídia. En parlen Plutarc, Heràclides Pòntic i Pausànies.

## Referències

* ↑ Clonas a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 805-806