OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Juan Bernal Segura

Juan Bernal Segura (Cartagena, 1888-Cartagena, 1972) va ser un militar espanyol.

## Biografia

Nascut en 1888 a la localitat de Cartagena, va ser militar de carrera.
En 1936, a l'esclat de la Guerra civil, era comandant d'Estat Major. Es va mantenir fidel a la República, posant-se al capdavant d'una columna motoritzada que es va dirigir a Montoro. A l'agost va quedar a càrrec de la columna Miaja de forma accidental, les forces de la qual van ser incapaces de conquistar Còrdova. Va formar part de l'Estat Major de la defensa de Madrid, i posteriorment formaria part de l'Estat Major de l'Exèrcit del Centre. Se'l va considerar un militar «apolític i estrictament professional».
Durant la contesa arribaria a aconseguir la graduació de tinent coronel. Al desembre de 1938 va ser nomenat comandant del XXIII Cos d'Exèrcit, en substitució del tinent coronel José María Galán Rodríguez. Al març de 1939 va rendir simbòlicament davant els franquistes totes les forces de l'Exèrcit d'Andalusia.
Capturat al final de la guerra pels franquistes, seria jutjat per «auxili a la rebel·lió militar» i va passar algun temps a la presó.
Posteriorment destacaria en la seva faceta com arabista, arribant a publicar una obra sobre els topònims àrabs a la província de Múrcia.

## Família

Era cosí germà del general d'enginyers Carlos Bernal García.

## Obres

* —— (1952). Topónimos árabes de la provincia de Murcia. Diputación de Murcia.

## Referències

* ↑ Alpert, 1989, p. 328.
* ↑ Moreno Gómez, 1985, p. 363.
* ↑ Gil Bracero, 1998, p. 314.
* ↑ Engel, 1999, p. 175.
* ↑ Romero, 1976, p. 360.
* ↑ Gil Bracero, 1998, p. 317.
* ↑ González Blanco, 1998, p. 11.

## Bibliografia

* Alpert, Michael. El ejército republicano en la guerra civil. Siglo XXI Editores, 1989.
* Engel, Carlos. Historia de las Brigadas Mixtas del Ejército Popular de la República. Madrid: Almena, 1999. 84-922644-7-0.
* Gil Bracero, Rafael. Revolucionarios sin revolución: marxistas y anarcosindicalistas en guerra: Granada-Baza, 1936-1939. Universidad de Granada, 1998.
* González Blanco, Antonino. Repertorio alfabético de la toponimia de la región de Murcia. Murcia: Editorial KR, 1998.
* Moreno Gómez, Francisco. La Guerra Civil en Córdoba (1936-1939). Ed. Alpuerto, 1985.
* Romero, Luis. El final de la guerra. Ed. Ariel, 1976.
# Josep Maria Milà i Camps

Josep Maria Milà i Camps, 1r comte de Montseny, (Barcelona, 7 de juny de 1886 - Esplugues de Llobregat, el Baix Llobregat, 25 de maig de 1955) fou un polític i financer català, fill de Josep Maria Milà i Pi i cosí de Pere Milà i Camps.

## Biografia

Llicenciat en dret, el 1917 treballà com a assessor de l'Associació de Banquers de Barcelona i fou elegit diputat pel districte d'Arenys de Mar a les eleccions generals espanyoles de 1919 dins les llistes de la Unió Monàrquica Nacional. Col·laborador amb la dictadura de Primo de Rivera, fou president de la junta liquidadora de la Mancomunitat de Catalunya, president de la Diputació de Barcelona de 1925 a 1930, representant per dret propi a les eleccions de la dictadura de 1927 i membre de la junta directiva de l'Exposició Universal de Barcelona de 1929. Per tot això el 1926 el rei Alfons XIII el va fer comte del Montseny.
Durant aquest primer mandat com a president de Diputació va fer restaurar el Palau de la Generalitat i les Cases dels Canonges, i va fer edificar la Casa de la Maternitat, l'Escola d'Enginyers i l'Escola Agrícola de Caldes a la Torre Marimon.
Quan esclatà la guerra civil espanyola fou fet presoner per les autoritats republicanes i internat al vaixell Uruguay, però fou bescanviat per Joan Casanellas i Ibars per mediació del bisbe d'Urgell. Després d'això es va instal·lar a Burgos. Quan les tropes de Franco entraren a Barcelona el 1939 fou nomenat durant uns mesos president de la Diputació de Barcelona.
Un dels seus fills fou José Luis Milà Sagnier, segon comte de Montseny i pare dels presentadors Mercedes Milà Mencos i Lorenzo Milà Mencos.

## Referències

* ↑ «Ayer falleció don José M.ª Milá y Camps, Conde del Montseny». La Vanguardia, 27671, 26-05-1955, pàg. 17 [Consulta: 3 febrer 2021].

## Enllaços externs

* «Josep Maria Milà i Camps». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)
* Albert Manent De 1936 a 1975: Estudis sobre la guerra Civil i el franquisme Publicacions de l'Abadia de Montserrat, 1999
# Jorge Bellver Casaña

Jorge Bellver Casaña (Alfara del Patriarca, 1965) és un polític valencià, militant del Partit Popular (PP) i Síndic-portaveu del Grup Parlamentari Popular a les Corts Valencianes des d'octubre de 2012 fins al 2015, quan el PP perdé les eleccions. Ha estat regidor al Consell Municipal de València (1995-2012) als governs de Rita Barberà de la que ha estat considerat el seu successor reiteradament.

## Biografia

Jorge Bellver és llicenciat en Geografia i Història, fou triat regidor d'Alfara del Patriarca (Horta Nord) el 1987 i exercí aquest càrrec durant dues legislatures. El 1991 va ser nomenat assessor a l'ajuntament de València fins que el 1995 passà a ser Regidor de Circulació i Transports d'aquest ajuntament. Fins al 2012, quan renuncià, Bellver dirigí diverses regidories municipals com les de seguretat ciutadana o urbanisme, habitatge i qualitat urbana.
El 2011 fou acusat de prevaricació urbanística per autoritzar la construcció d'un aparcament al costat de l'històric Jardí de Montfort sense sol·licitar el preceptiu informe del servei de Patrimoni del Consell de la Generalitat Valenciana. Finalment fou declarat innocent junt als quatre funcionaris que també estaven acusats.
Al PP també ha ocupat diversos càrrecs orgànics com els de president provincial de València de Noves Generacions (1987-1991), des del 2004 és membre de la Junta Directiva Regional, i actualment és Secretari General del PP local de València des del 2006.
Bellver obté l'acta de diputat a les Corts Valencianes a les eleccions de 2011 compaginant les tasques de diputat amb les de regidor d'urbanisme de la ciutat de València. Aquesta darrera responsabilitat l'abandonarà l'octubre de 2012 per ser Síndic del Grup Popular a les Corts en substitució del dimitit Rafael Blasco, encausat al Cas de la Cooperació de corrupció política.

## Referències

* ↑ «Jorge Bellver, el resurgir del 'delfín' de Barberá». El Mundo, 24-10-2010 [Consulta: 3 desembre 2012].
* ↑ «Barberá le gana el pulso a Fabra y coloca a su ‘delfín' como portavoz del PP en las Cortes valencianas». elboletin.com, 03-10-2012 [Consulta: 3 desembre 2012].
* ↑ «Bellver alega que desconocía la protección de un jardín en su juicio por prevaricación». El País, 18-10-2011. [Consulta: 22 octubre 2011].
* ↑ «El TSJCV declara inocente a Bellver por el caso Monforte». Levante-EMV, 24-10-2011. [Consulta: 3 desembre 2012].
* ↑ «Bellver substituirà Blasco com a síndic del PP». El Punt Avui, 03-10-2012. [Consulta: 3 desembre 2012].

## Enllaços externs

* Fitxa a la web del PPCV Arxivat 2011-09-14 a Wayback Machine.
* Fitxa a les Corts Arxivat 2012-04-20 a Wayback Machine.
# Juan de Borgoña

* No s'ha de confondre amb Joan de Borgonya o Mestre de Sant Feliu, mort a Barcelona el 1526.
Juan de Borgoña (cap al 1468/1470 - cap al 1536) fou un pintor d'origen desconegut, possiblement originari de la Borgonya, que va viure a Toledo i va desenvolupar tota la seva obra a Castella. Sobre el seu lloc de naixença s'especula la procedència francesa, però també l'espanyola.
Va ser un pintor molt probablement educat a Florència, al costat dels mestres del quattrocento de l'època. A la seva obra s'aprecia un estil no allunyat del de Piero della Francesca. La primera notícia documentada del seu treball apareix l'any 1495, al claustre de la catedral de Toledo, segons consta als rebuts de pagament. Després s'encarregaria de les pintures de la sala capitular de la mateixa catedral, cosa que el mantindria ocupat fins almenys el 1511. El 1514 se li encarregà la decoració de la capella mossàrab, a major glòria del Cardenal Cisneros, el que demostra un dilatat període al servei de l'obra de més de divuit anys.
El 1510 ja dirigia una escola pictòrica pròpia a la ciutat i havia fet treballs secundaris com la conclusió del retaule major de la Catedral d'Àvila i a Illescas.
La seva obra pictòrica a la catedral de Toledo destaca per elements gòtics, encara que el seu caràcter renaixentista tardà florentí és el més present, amb tècniques depurades per a donar profunditat a les escenes atorgant-les-hi una llum sumptuària i amb un mestratge singular reflectit al retrat del Cardenal Cisneros.

## Referències

* ↑ Diccionario de Arte I. Barcelona: Spes Editorial SL (RBA), 2003, p.68. ISBN 84-8332-390-7 [Consulta: 18 novembre 2014].

## Fonts

* The Grove Dictionary of Art, Macmillan Publishers Limited, 2000.
# Kasım Bey

Kasım Bey (Kasim Beg) fou amir o beg (bey) de la dinastia dels Karaman-oğhlu o Karamanoğulları, sovint anomenada també karamànida o dels karamànides. Era fill de Damad II İbrahim Bey i va succeir al seu germà o germanastre Sultanzâde Pîr Ahmed Bey el 1475.
Ja no va residir a Konya sinó a Silifke i a Gülnar alternativament, governant com a feudatari de Baiazet II i sense cap poder. Va morir el 1483. Els begs del país van designar com a amir o beg a un descendent per línia femenina, Turgutoğlu Mahmud Bey, fill d'una filla de Damad II İbrahim Bey.

## Bibliografia

* Claude Cahen, Pre-Ottoman Turkey: a general survey of the material and spiritual culture and history c. 1071-1330, traducció de J. Jones-Williams (Nova York: Taplinger, 1968), 281-2.
Beilicats d'Anatòlia :
# Juan Tizón Herreros

Juan Tizón Herreros (La Corunya 1895- Porto, 1945) va ser un escriptor i polític gallec, exiliat durant la Guerra Civil espanyola. Treballador del ferrocarril, va militar en el Partit Socialista Obrer Espanyol i en la Unió General de Treballadors. Dirigent de l'agrupació socialista local de La Corunya es va traslladar a Monforte de Lemos per motius laborals, on va ser escollit secretari local del Sindicat Nacional Ferroviari de la UGT. Va sortir escollit diputat del PSOE a les Corts en les eleccions generals espanyoles de 1931 per la província de Lugo, però per irregularitats en la província es van repetir les eleccions i va perdre l'acta. Va ser també vocal suplent del Comite Federal del PSOE. Va ser vicepresident de la Diputació Provincial de Lugo i president de la primera Gestora Republicana de Monforte de Lemos.
Detingut durant els successos de 1934 va passar algun temps a la presó. Alcalde de Monforte de Lemos del 18 de març al 20 de juliol de 1936, va intentar organitzar la resistència local a la revolta de l'exèrcit, formant una milícia local i confiscant armes, però després de declarar-se l'estat de guerra i ser ocupades els carrers de la ciutat per la Guàrdia Civil va haver de fugir; refugiant-se a casa d'amics portuguesos, entre ells Mario Soares, a la ciutat portuguesa de Porto, on va morir i en el cementiri de la qual està enterrat. En Monforte durant tota l'època franquista se'l va donar per mort, "passejat" per alguns dels esquadrons de la mort falangistes, ja que s'havia afusellat una placa commemorativa que existia en una font per ell inaugurada, el que es va interpretar com un senyal de la seva mort.
Com escriptor va publicar en castellà el llibre de relats Espiando al diablo el 1925 i escriví entre 1937 i 1938 el poema satíric en gallec Seis cregos escollidos (Versos divinos), publicat pòstumament el 2000 por Xesús Alonso Montero.

## Enllaços externs

* Biografia de Juan Tizón Herreros, inclosa per Xesús Alonso Montero a l'edició dels Seis cregos escollidos (Versos divinos), ISSN 1138-9664.
* Alcaldes de Monforte
# Kearney (Nebraska)

Kearney és una població dels Estats Units a l'estat de Nebraska. Segons el cens del 2000 tenia 27.431 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Kearney tenia 27.431 habitants, 10.549 habitatges, i 6.160 famílies. La densitat de població era de 964,6 habitants per km².
Dels 10.549 habitatges en un 30,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 45,7% hi vivien parelles casades, en un 9,7% dones solteres, i en un 41,6% no eren unitats familiars. En el 28,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 9,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,37 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,96.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,2% tenia menys de 18 anys, un 23,9% entre 18 i 24, un 26,2% entre 25 i 44, un 17,1% de 45 a 60 i un 10,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 27 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 89,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 34.829 $ i la renda mediana per família de 46.650 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.150 $ mentre que les dones 22.366 $. La renda per capita de la població era de 17.713 $. Aproximadament el 7,4% de les famílies i el 13,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Kearney». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Kearney». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Kchem el Kelb

Kchem el Kelb (Khechem El Kelb, Khachem El Kelb i altres variacions) és una reserva natural de Tunísia a la governació de Kasserine, a la delegació de Feriana, establerta per a la protecció de les gaseles. Fou creada per decret del Ministeri d'Agricultura del 18 de desembre de 1993.
# Kde domov můj

Kde domov můj és l'himne nacional de la República Txeca compost per František Škroup.

## Lletra de l'himne

Kde domov můj? Kde domov můj? Voda hučí po lučinách, Bory šumí po skalinách, V sadě skví se jara květ, Zemský ráj to na pohled; A to je ta krásná země; Země česká domov můj, Země česká domov můj.

## Traducció al català

On és casa meva? On és casa meva? L'aigua murmura pels prats, les pinedes remoregen pels rocalls, a l'hort esclata la flor primaveral, paradís terrenal per a la vista; i això és aquesta bella terra, la terra txeca, casa meva, la terra txeca, casa meva.

## Enllaços externs

* Gravació de l'himne
# Kdepim

kdepim és un paquet de programari per l'entorn KDE que conté les eines de gestió d'informació personal

## Llista de programes

* Akregator - Lector de fils RSS.
* KMail - El client de correus.
* KAddressBook - Llibreta d'adreces.
* KOrganizer - Calendari i organitzador de temps
* KonsoleKalandar - Línia d'ordres pels calendaris de KDE.
* KPilot - Reemplaçament pel programa Palm™ Desktop.
* Kandy - Sincronització de dades, organitzador i altres entre el telèfon mòbil i l'ordinador.
* KArm - Planificador de temps que s'integra amb la llista de coses per fer del KOrganizer.
* KNotes - Notes de paper virtuals a l'escriptori.
* KAlarm - Gestió d'alarmes.
* KNode - Client de news.
* Kontact - Uneix totes les aplicacions del kdepim en una única aplicació i interfície.
* KJots - Editor de text simple estructurat en forma d'arbre.

## Enllaços externs

* Lloc web del projecte KDE PIM Arxivat 2011-02-22 a Wayback Machine.
# Kaštela

Kaštela (pronunciació [kǎʃtɛla]) és una ciutat de Croàcia, al comtat de Split-Dalmàcia. Està composta per set petites viles, Kaštel Štafilić, Kaštel Sućurac, Kaštel Stari, Kaštel Novi, Kaštel Lukšić, Kaštel Kambelovac i Kaštel Gomilica. Es troba al nord-oest de Split, a l'oest de Solin i a l'est de Trogir, a la zona central de la costa de Dalmàcia.

## Referències

* ↑ «Kastela». municipalitat. [Consulta: 17 desembre 2016].
# Kalophrynus menglienicus

Kalophrynus menglienicus és una espècie de granota que viu a la Xina i, possiblement també, a Myanmar.

## Referències

* Datong, Y. & Shunqing, L. 2004. Kalophrynus menglienicus. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 1 de febrer del 2008.
# Kalophrynus heterochirus

Kalophrynus heterochirus és una espècie de granota que viu a Indonèsia i Malàisia.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Inger, R., Iskandar, D., Das, I., Stuebing, R., Lakim, M., Yambun, P. & Mumpuni 2004. Kalophrynus heterochirus. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 1 de febrer del 2008.
# Batet

* "Batet" redirigeix aquí. Si cerqueu el poble de la Garrotxa, vegeu Batet de la Serra.
Batet és una entitat de població del municipi de Ribes de Freser a la comarca del Ripollès. En el cens del 2016 té 19 habitants.
Batet, petit nucli de cases situat a sobre la carretera de Queralbs, va sorgir cap al segle xvii o XVIII. Té una petita capella dedicada a la Mare de Déu del Carme, bastida sobre un penyal i coronada per un petit campanar d'espadanya. Aquest barri es caracteritza per una destacada tradició agrària. Darrerament també és conegut pels establiments que elaboren productes làctics.

## Demografia

| | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 | 2010 | 2011 | 2012 | 2013 | 2014 | 2015 | 2016 |
| Habitants | 29 | 29 | 28 | 27 | 25 | 28 | 29 | 31 | 29 | 28 | 24 | 23 | 25 | 24 | 22 | 22 | 19 |

## Referències

* ↑ «Batet». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 Dades de l'Idescat
* ↑ «Web Oficial de l'Ajuntament de Ribes de Freser - Consultada el 29 d'abril de 2017».
* ↑ Dades de l'INE
Viccionari
# Azzaba

Azzaba (en àrab عزابة, ʿAzzāba; en amazic ⵄⵣⵣⴰⴱⴰ) és una comuna rural de la província de Sufruy, a la regió de Fes-Meknès, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 6.444 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Lo Tossal (Isona i Conca Dellà)

Lo Tossal és un turó de 571,7 metres d'altitud que es troba al municipi d'Isona i Conca Dellà, dins de l'antic terme de Conques, a la comarca del Pallars Jussà. És al sud-oest de la vila de Conques (Conca Dellà) . Està situat a llevant de l'aiguavés del barranc de Guixers en el riu de Conques, i marca un turó que es destaca damunt de la llera dels dos corrents d'aigua.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Kiyokawa

Kiyokawa (清川村, Kiyokawa-mura) és un poble pertanyent al districte d'Aikō de la prefectura de Kanagawa, a la regió de Kanto, Japó. Kiyokawa és l'únic municipi de la prefectura amb la consideració legal de "poble" a més del menys populós.

## Geografia

El poble de Kiyokawa es troba localitzat a la part nord-oest de la prefectura de Kanagawa, en un terreny irregular i muntanyós que es troba majoritàriament situat a les muntanyes Tanzawa. El terme municipal de Kiyokawa limita amb els de Sagamihara al nord, amb Yamakita a l'oest, amb Aikawa i Atsugi a l'est i amb Hadano al sud.

## Història

Des d'aproximadament el període Nara fins a la restauració Meiji, l'àrea on actualment es troba el poble de Kiyokawa va formar part de l'antiga província de Sagami. El poble de Kiyokawa fou fundat el 30 de setembre de 1956 com a fruit de la unió dels pobles de Susugaya i Miyagase. La construcció de la presa de Miyagase l'any 1965 va inundar la pràctica totalitat de l'antic poble de Miyagase, obligant a molts dels seus habitants a traslladar-se a altres llocs dins de Kiyokawa o a la veïna vila d'Aikawa.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1920 | 1930 | 1940 | 1950 | 1960 | 1970 | 1980 |
| 2.761 | 2.920 | 2.855 | 3.313 | 2.895 | 2.757 | 3.539 |
| 1990 | 2000 | 2010 | 2020 | 2030 | 2040 | 2050 |
| 3.549 | 3.482 | 3.460 | 3.045 | - | - | - |

## Transport
### Ferrocarril

No hi ha cap estació de ferrocarril al terme municipal de Kiyokawa. L'estació més propera es troba a la ciutat d'Atsugi.

### Carretera

* Xarxa de carreteres prefecturals de Kanagawa.

## Referències

* ↑ https://www.post.japanpost.jp/cgi-zip/zipcode.php?pref=14&city=1144020&addr=&cmp=1&mode=list
* ↑ https://www.pref.kanagawa.jp/docs/ie2/cnt/f530001/p780102.html
* ↑ Statistics Bureau of Japan
# Lleonci (prefecte)

Lleonci (en llatí: Leontius, en grec antic: Λεόντιος) va ser un jurista romà d'Orient, prefecte del pretori en temps de l'emperador Justinià I.
Era professor de dret a Constantinoble, i li van concedir una comitiva primi ordinis, una dignitat que s'havia d'adquirir amb 20 anys de servei, segons diu el Codi Teodosià. Potser va ser el primer professor de dret a Constantinoble, perquè en les constitucions anteriors no s'anomena cap jurista entre els professors Poc després del nomenament de Lleonci, es va crear una segona càtedra de dret.
Va publicar un edicte que es conserva a la col·lecció Edicta Praefectorum Praetorio, publicada per C. E. Zacaries el 1843.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «leontius». A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. [Consulta: 4 setembre 2023].
# Sadocos

Sadocos (en llatí Sadocus, en grec antic Σάδοκος) era un rei dels odrisis de Tràcia, fill de Sitalces.
Va ser reconegut com a ciutadà atenenc l'any 431 aC quan Atenes va signar una aliança amb seu pare. El 430 aC els atenencs van convèncer a Sadocos d'entregar a Aristeu de Corint i altres ambaixadors que passaven per Tràcia en el seu camí a Pèrsia per demanar suport contra Atenes. Aristeu va ser portat a Atenes i immediatament condemnat a mort i executat, com també ho van ser Aneristos i Nicolaos que l'acompanyaven l'ambaixada, segons diu Tucídides. Sadocos va governar per poc temps, a l'entorn del 424 aC.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Sadocus». A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. [Consulta: 12 juliol 2021].