OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Kerry Harris

Kerry Harris (Melbourne, 19 de setembre de 1949) és una tennista professional australiana retirada.
En el seu palmarès destaca un títol de Grand Slam en dobles femenins, l'Open d'Austràlia 1972. Va disputar quatre finals de Grand Slam en dobles femenins, destacant tres finals consecutives de l'Open d'Austràlia.

## Torneigs de Grand Slam
### Dobles femenins: 4 (1−3)

| Resultat | Núm. | Any | Torneig | Parella | Oponents | Marcador |
| Finalista | 1. | 1971 | Roland Garros | Helen Gourlay | Françoise Dürr Gail Chanfreau | 4−6, 1−6 |
| Guanyadora | 1. | 1972 | Open d'Austràlia | Helen Gourlay | Patricia Coleman Karen Krantzcke | 6−0, 6−4 |
| Finalista | 2. | 1973 | Open d'Austràlia | Kerry Melville | Margaret Court Virginia Wade | 4−6, 4−6 |
| Finalista | 3. | 1974 | Open d'Austràlia (2) | Kerry Melville | Evonne Goolagong Peggy Michel | 5−7, 4−6 |

## Trajectòria
### Individual

| Torneig | 1968 | 1969 | 1970 | 1971 | 1972 | 1973 | 1974 | 1975 | Títols |
| Open d'Austràlia | 1R | 2R | 3R | 1R | SF | QF | 1R | 1R | 0 / 8 |
| Roland Garros | 3R | A | 2R | 1R | 1R | A | A | A | 0 / 4 |
| Wimbledon | 2R | 4R | 1R | 2R | 4R | 3R | 3R | A | 0 / 7 |
| US Open | A | 1R | 1R | 3R | A | 1R | A | A | 0 / 4 |
| Llegenda: G: Guanyadora; F: Finalista; SF: Semifinalista; QF: Quarts de final; Q: Qualificació; A: Absent; RR: Round Robin ||||||||||

### Dobles femenins

| Torneig | 1967 | 1968 | 1969 | 1970 | 1971 | 1972 | 1973 | 1974 | 1975 | Títols |
| Open d'Austràlia | A | QF | QF | SF | SF | G | F | F | SF | 0 / 8 |
| Roland Garros | A | 1R | A | 3R | F | QF | A | A | A | 0 / 4 |
| Wimbledon | 2R | 2R | QF | 1R | 3R | 3R | 2R | 3R | A | 0 / 8 |
| US Open | A | A | 2R | QF | QF | QF | QF | A | A | 0 / 5 |
| Llegenda: G: Guanyadora; F: Finalista; SF: Semifinalista; QF: Quarts de final; Q: Qualificació; A: Absent; RR: Round Robin |||||||||||

### Dobles mixts

| Torneig | 1968 | 1969 | 1970 | 1971 | 1972 | 1973 | 1974 | Títols |
| Open d'Austràlia | A | QF | No celebrat | No celebrat | No celebrat | No celebrat | No celebrat | 0 / 1 |
| Roland Garros | 3R | A | 2R | A | A | A | A | 0 / 2 |
| Wimbledon | 2R | 4R | 4R | 4R | 1R | 1R | 3R | 0 / 7 |
| US Open | A | 3R | 1R | QF | 1R | A | A | 0 / 4 |
| Llegenda: G: Guanyadora; F: Finalista; SF: Semifinalista; QF: Quarts de final; Q: Qualificació; A: Absent; RR: Round Robin |||||||||

## Enllaços externs

* Kerry Harris a la WTA (anglès)
* Kerry Harris al web de la Federació Internacional de Tennis (anglès)
# Kurt Sametreiter

Kurt Sametreiter va ser un Oberscharführer de les Waffen-SS nascut el 9 d'abril de 1922 a Àustria, va ser guardonat amb la Creu de Ferro. Sametreiter va obtenir la seva Creu de Cavaller a la Batalla de Kursk, mentre es trobava operant un tanc a la Batalla de Projorovka en aquell moment era un comandant de pilot de la 3a Companyia, 1a Panzerjäger Batalló de la 1a Divisió Leibstandarte SS Adolf Hitler. El LSSAH va ser part després del 2n Cos Panzer SS, va ser atacat per dos cossos de tancs russos i el Oberscaharfuhrer Sametreiter va ser el responsable de la destrucció de vint tancs en una sola acció.
# Kohistan (Tadjikistan)

Kohistan és el nom que es donava entre el segle xv i el XIX als districtes muntanyosos a l'est de Samarcanda. El nom vol dir "País de la Muntanya" i està actualment en territori del Tadjikistan.
Fins al 1870 estava dividit en set bekliks. Els seus begs pagaven un petit tribut al kan de Bukharà i ocasionalment enviaven algun contingent de tropes, però eren virtualment independents. Els set bekliks eren:
* Farab
* Magian
* Kshtut
* Fan
* Yagnau
* Macha
* Falgar
El districte es caracteritza per lluites inter-tribals, pels atacs dels recaptadors de Bukharà, i per les incursions dels veïns de l'altre costat de la muntanya. A l'inici del segle xviii els set districtes foren reunits sota el comandament d'Abdullah Kur Datkha, beg de Falgar, que va construir rutes i ponts per poder arribar a llocs inaccessibles. Sota Haydar Beg de Bukharà, es van construir fortaleses i sota Nasrullah els begs foren nomenats per l'emir.
El 1868 després de l'ocupació russa de Samarcanda, Abdul Gaffar, abans beg d'Ura Tepe, va ocupar Urmitan i es va proclamar beg de Falgar, però en canvi el beklik de Macha es va sotmetre a Muzaffar Shah de Karatigin que va enviar al seu nebot Rahtas Khan allí com el seu delegat. Rahtas va expulsar a Abdul Gaffar de Falgar, va derrotar a Shadi Beg de Kshtut (que ajudava a Abdul Gaffar) i va sotmetre Yagnau i Fan, marxant cap a Hissar, però pel camí les seves tropes es van revoltar, el van fer fugir i van posar al comandament a Pacha Khoja de Macha.
La població de Falgar no obstant va cridar altre cop a Falgar, però aquest fou derrotat pel seu rival i va haver de fugir a Samarcanda, on es va sotmetre als russos. El maig del 1870 el general Abràmov va enviar una petita divisió a la zona que el 12 de maig va ocupar Urmitan i el dia 21 maig va ocupar Varsaminor, les dues principals ciutats del beklik de Falgar, subjecte llavors a Macha. Pacha Khoja, beg de Macha, que era molt impopular, es va retirar i es va haver d'acontentar enviant cartes d'amenaça; els russos van seguir avançant i van forçar l'entrada a territori de Macha per un congost i el dia 28 de maig van capturar Oburdan. Pacha Khoja va fugir i el general rus va destruir la fortalesa de Paldorak avançant fins a les fonts del Zarafshan al glaciar de la serralada d'Alai; van retornar després avall cap a la vall del Zarafshan, passant per Varsaminor, i van ocupar Sarbada, al riu Fan, i sotmetent les valls de Fan i de Yagnau, arribant fins al llac Iskander Kul. Llavors es van dirigir a l'oest i van passar per l'alt coll de Kshtut, a la baixada del qual van haver de lliurar un fort combat del que van sortir victoriós; van ocupar i destruir Kshtut i van retornar cap a Penjakend i Samarcanda. Els districtes de Fan, Yagnau, Macha i Falgar foren annexionats al districte rus d'Urgut el 1871.

## Referències

* Howorth, Henry Hoyle. History of the Mongols, from the 9th to the 19th Century. Part II division II. The so-called tartars of Russia and Central Asia. Londres: Longmans, Green and Co, 1880.
# La Mirona

La Mirona és una sala de concerts i espectacles al municipi de Salt (Girona). Es va inaugurar el desembre del 2001 i va començar la seva programació regular el 6 d'abril de 2002. Pels seus dos escenaris han passat grups de l'escena catalana, estatal i internacional.
La Sala La Mirona es va inaugurar el desembre del 2001 i va començar la seva programació regular l'abril del 2002. La mitjana de concerts programats ha anat augmentant en els darrers anys i actualment és de 115 concerts anuals, convertint-se en un dels espais de referència de la música popular a les comarques gironines i en la sala de concerts de l'àrea urbana de Girona.
El setembre del 2016 amb motiu del 15è aniversari la sala va anunciar que batejaria la sala petita amb el nom de Joan Cardona "Ninyín", un dels músics fundadors de Sopa de Cabra i de l'antiga sala La Pontenca.
La Mirona disposa de dues sales, la 1 amb capacitat per a fins a 1800 persones i la sala 2 - Joan Cardona "Ninyín", amb capacitat per a 450 persones. Amb aquesta versatilitat, La Mirona pot oferir concerts de tota classe, des dels més reduïts i íntims fins als més multitudinaris, sempre adequant l'espai a les necessitats.
S'ha convertit en parada obligada d'artistes nacionals, estatals i internacionals a comarques gironines, omplint un buit molt important que existia en aquest camp. L'octubre de 2012 es va complir el concert número 1.000 de la sala, amb una actuació especial de MANU CHAO i des de llavors continua oferint una programació eclèctica de música en directe, de tots els estils i per a tots els públics.
Per la Mirona han passat grans estrelles internacionals com: CHUCK BERRY, STATUS QUO, BILL WYMAN, IKE TURNER, MICK TAYLOR, SPIN DOCTORS, MACEO PARKER, MANU CHAO, MORCHEEBA, TROMBONE SHORTY, SAM MOORE, JOHNNY WINTER, LISA STANSFIELD, JULIETTE & THE LICKS, THE BRAND NEW HEAVIES, INCOGNITO, LIVING COLOUR, US3… entre molts altres.
I a més de la programació de concerts, La Mirona també disposa del seu espai per a les sessions de dj's, que volen ser un espai on la festa continua amb música festiva i que poc a poc s'ha anat convertint en referència absoluta pel jovent de la comarca. Un espai musical diferent del de les discoteques habituals, en què la música alternativa el rock, el pop i els estils musicals que no són els habituals en les discoteques hi tenen la seva cabuda i són els protagonistes. Un espai de lleure musical per a tothom.

## Premis

* Guanyador dels premis ARC 2014 a la "MILLOR PROGRAMACIÓ DE SALA DE CONCERTS"
* La Mirona ha estat reconeguda en 5 ocasions amb el premi Enderrock a la millor sala de concerts de Catalunya.

## Referències

* ↑ «Edició 2014». Arxivat de l'original el 2020-07-24. [Consulta: 19 març 2016].

## Enllaços externs

* Lloc web
# La Nava de Ricomalillo

La Nava de Ricomalillo és un municipi de la província de Toledo a la comunitat autònoma de Castella-La Manxa. Limita amb Aldeanueva de Barbarroya, Belvís de la Jara, Sevilleja de la Jara, El Campillo de la Jara i La Estrella.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1996 | 1998 | 1999 | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 |
| 775 | 742 | 743 | 718 | 708 | 718 | 700 | 664 | 693 | 702 |

## Administració

Llista d'alcaldes des de les eleccions democràtiques de 1979 :
| Període | Nom de l'alcalde/-essa | Partit polític | Data de possessió |
| 1979 - 1983 | Jesús García de Castro | UCD | 19/04/1979 |
| 1983 - 1987 | Jesús García de Castro | Independiente | 28/05/1983 |
| 1987 - 1991 | Jesús García de Castro | CDS | 30/06/1987 |
| 1991 - 1995 | Luis del Valle Sánchez | PSOE | 15/06/1991 |
| 1995 - 1999 | Luis del Valle Sánchez | PSOE | 17/06/1995 |
| 1999 - 2003 | Rufino Muñoz García | PSOE | 03/07/1999 |
| 2003 - 2007 | Rufino Muñoz García | PSOE | 14/06/2003 |
| 2007 - 2011 | Rufino Muñoz García | PSOE | 16/06/2007 |
| 2011 - 2015 | n/d | n/d | 11/06/2011 |
| 2015 - 2019 | n/d | n/d | 13/06/2015 |
| 2019 - 2023 | n/d | n/d | 15/06/2019 |
| Des del 2023 | n/d | n/d | 17/06/2023 |

## Enllaços externs

* Diputació de Toledo
# La Beguda Alta

La Beguda Alta és una població de Catalunya que, des del 28 d'agost de 2018, pertany al municipi de Masquefa, Anoia a una altitud d'uns 282 m sobre el nivell del mar.
Fins aleshores, estava dividida en tres municipis de tres comarques diferents: Masquefa, a l'Anoia; Sant Esteve Sesrovires, al Baix Llobregat; i Sant Llorenç d'Hortons, a l'Alt Penedès. Per aquesta raó es gestionava amb una mancomunitat entre els tres municipis per gestionar els serveis d'aquesta població conjuntament. L'any 2011 tenia una població de 879 habitants, inclosa La Beguda Baixa amb 19 habitants, amb la següent distribució: Sant Llorenç d'Hortons: 218, Masquefa: 269, Sant Esteve Sesrovires: 374.
El poble està a uns 30 minuts de Barcelona, molt a prop de Martorell. Es pot arribar a través de l'autovia A-2 o l'autopista AP-7 agafant la sortida de Martorell i enllaçant posteriorment amb la BV-224 direcció Capellades. També es pot arribar amb la línia R6 dels Ferrocarrils de la Generalitat o amb la línia regular d'autobusos de la Hispano Igualadina. També hi passa el GR-5 i és un lloc de pas habitual dels amants del senderisme, ciclistes de carretera i ciclistes de muntanya.
Durant la Guerra Civil espanyola, s'instal·la al poble una colònia per a nens i nenes víctimes de la guerra. La principal impulsora, serà la francesa Renée Lamberet, mestra d'història i destacada militant anarquista, voluntària a Solidaritat Internacional Antifeixista.
El nom del poble prové de quan els carreters es paraven als hostals a beure, fer un most, descansar els cavalls ja que estaven a mig camí entre Barcelona i Igualada i també les parades que feien els ramats transhumants per abeurar-se.

## Referències

* ↑ «La Beguda Alta». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «El Govern aprova agregar La Beguda Alta a Masquefa». AnoiaDiari.
* ↑ «Mancomunitat Intermunicipal de la Beguda Alta». Municat. Generalitat de catalunya. Arxivat de l'original el 22 de febrer 2014. [Consulta: 10 febrer 2014].
* ↑ http://g.co/maps/nypq5%5BEnllaç+no+actiu%5D
* ↑ http://www.fgc.es/cat/llobregat-anoia.asp Arxivat 2012-05-19 a Wayback Machine.
* ↑ http://www.igualadina.com/index.php
* ↑ http://ca.wikiloc.com/rutes/outdoor/espanya/catalunya/la-beguda-alta
* ↑ Bofarull i Terrades, Manuel. Origen dels noms geogràfics de Catalunya. Cossetània Edicions, 2002, p. 31. ISBN 8495684977.

## Enllaços externs

* Pàgina web feta pels alumnes de l'escola
* Pàgina de l'associació de vilatans de la Beguda Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
* Article a La Vanguardia del 14 de febrer del 2012
* Gegants nous de la Beguda - Gegants vells de la Beguda
# La Siberia

* Per a altres significats, vegeu «La Siberia (Bolívia)».
La Siberia és una comarca d'Extremadura a la província de Badajoz. Està situada a la zona oriental de la demarcació i té Herrera del Duque com a cap comarcal. Té una superfície de 2.736 km² i una població de prop de 22.000 habitants.

## Municipis

* Baterno
* Casas de Don Pedro
* Puebla de Alcocer
* Castilblanco
* El Risco
* Esparragosa de Lares
* Sancti-Spíritus
* Fuenlabrada de los Montes
* Siruela
* Garbayuela
* Talarrubias
* Garlitos
* Tamurejo
* Helechosa de los Montes
* Valdecaballeros
* Herrera del Duque
* Villarta de los Montes
* Orellana de la Sierra
# Kingsbury

«Kingsbury» té aquests significats:
* Topònims:
** Austràlia: Kingsbury (Victòria), suburbi de Melbourne
** Canadà: Kingsbury (Quebec), població al Quebec
** Estats Units:
*** Kingsbury (Indiana)
*** Kingsbury (Nevada)
*** Kingsbury (Texas)
** Regne Unit:
*** Kingsbury (Londres)
*** Kingsbury (Warwickshire)
* Biografies: Clarence Kingsbury (Portsmouth, 1882 - 1949), ciclista en pista anglès.
# Kyara Linskens

Kyara Linskens (Bruges, 13 de novembre de 1996) és una jugadora de bàsquet belga que ha jugat en diferents clubs europeus i que ho fa al Basket Lattes Montpellier Méditerranée Métropole Association d'ençà el 2022 i a la selecció de Bèlgica des del 2013.
Ha participat als Campionat d'Europa de bàsquet de 2017, en què van guanyar la medalla de bronze, 2021 i 2023, guanyant amb la selecció la medalla d'or en aquest darrer en vèncer a la final 58-64 a la selecció espanyola i en què va ser escollida MVP de la final.

## Referències

* ↑ «Kyara Linskens» (en francès). [Consulta: 27 juny 2023].
* ↑ «FIBA profile». fiba.com. Arxivat de l'original el 2018-06-12. [Consulta: 27 juny 2017].
* ↑ «Basketball News, Scores, Stats, Analysis, Standings». [Consulta: 27 juny 2023].
* ↑ Esser, Denis. «Belgian Cats : les douze pour Tenerife sont connues» (en francès), 27-06-2023. [Consulta: 27 juny 2023].
* ↑ «“Dit EK was echt onvergetelijk, het leek precies een droom”» (en neerlandès), 27-06-2017. [Consulta: 27 juny 2023].
* ↑ «EuroBasket 2017 profile». fiba.com. Arxivat de l'original el 2017-07-28. [Consulta: 27 juny 2017].
* ↑ Vallejo, Mario. «Bélgica gana la final a España y logra su primer Eurobasket» (en castellà). RTVE, 25-06-2023. [Consulta: 27 juny 2023].
* ↑ «Meesseman, Allemand, Vanloo et Linskens, les quatre as des Belgians Cats pour un titre» (en francès), 25-06-2023. [Consulta: 27 juny 2023].
* ↑ «Kyara Linskens | Spain v Belgium - FIBA Women’s EuroBasket 2023 - Courtside 1891». [Consulta: 27 juny 2023].
# Kyat

El kyat (en birmà , literalment "rodó") és la unitat monetària de Myanmar, estat del sud-est asiàtic conegut tradicionalment com a Birmània. El codi ISO 4217 és MMK i s'acostuma a abreujar K. Es divideix en 100 pyas (ပ္ရား).

## Història

Els primers kyats eren unes monedes d'or i de plata existents fins al 1889, que es dividien en 20 pe, cadascun dels quals subdividit en 4 pya. 16 kyats de plata equivalien a un d'or. Quan els britànics van conquerir Birmània, el kyat fou substituït per la rupia índia.
El 1943 es va tornar a introduir el kyat durant l'ocupació japonesa de Birmània a la Segona Guerra Mundial. Es dividia en 100 cents i va substituir la primerenca rupia birmana que havien emès els japonesos en termes paritaris (1 kyat = 1 rupia birmana). Va tornar a quedar sense valor a l'acabament de la guerra, quan es va reintroduir la moneda índia, que feia emissions especials per a Birmània.
El kyat actual es va introduir l'1 de juliol del 1952, en substitució de la rupia en termes paritaris.

## Monedes i bitllets

Emès pel Banc Central de Myanmar (မ္ရန္‌မာနုိင္‌ငံတော္‌ဗဟုိဘဏ္, Myanma Naingngandaw Bahuibhan), en circulen monedes de 10, 25 i 50 pyas i d'1, 5, 10, 50 i 100 kyats, i bitllets de 50 pyas i d'1, 5, 10, 20, 50, 100, 200, 500, 1.000 5.000 i 10,000kyats. La moneda fraccionària, tanmateix, gairebé no circula, igual com els valors d'1 i 5 kyats.

## Taxes de canvi

* 1 EUR = 8,41766 MMK (24 de febrer del 2007)
* 1 USD = 6,39275 MMK (24 de febrer del 2007)
# Kortney Hause

Kortney Paul Duncan Hause (16 de juliol de 1995) és un futbolista professional anglès que juga de defensa per l'Aston Villa FC de la Premier League.

## Referències

* ↑ «Kortney Hause». 11v11.com. AFS Enterprises. [Consulta: 6 octubre 2017].
* ↑ «Kortney Hause: Overview». Premier League. [Consulta: 17 agost 2019].
# La ciudad de los niños

La ciudad de los niños és una pel·lícula dramàtica mexicana estrenada el setembre de 1957 i dirigida per Gilberto Martínez Solares, autor també del guió. Fou protagonitzada per Arturo de Córdova i Sara García, entre d'altres. Fou seleccionada per competir al Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià 1957, encara que no va obtenir cap premi.

## Argument

La pel·lícula ofereix una visió de la "ciutat dels nens" de Monterrey (Mèxic), on un grup de sacerdots encapçalats pel Padre Álvarez aplega infants abandonats perquè no caiguin en la mala vida que els espera, i intenta donar-los una educació cristiana i social.

## Repartiment

* Arturo de Córdova... Padre Álvarez
* Marga López... Luisa Andrade
* Sara García... Doña Juliana
* Carlos Rivas... Padre Oliver
* Eduardo Fajardo... Señor Jaime Andrade
* Óscar Pulido ... Calixto García Garza (el verrugas)
* Freddy Fernández... Cerillo
* Jaime Jiménez Pons... Lázaro, el tizón
* Rogelio 'Frijolitos' Jiménez Pons ... Pepito
* Abraham Gelbser ... Moshe
* Dolores Camarillo ... María

## Premis

La pel·lícula va el Premi Ariel a la millors actuació infantil per Abraham Gelbser i a la millor actuació juvenil per Jaime Jiménez Pons, i fou nominada a la millor actuació juvenil per Freddy Fernández i al millor guió per Julio Alejandro.

## Referències

* ↑ Sigue Arturo de Córdova vigente por su extenso legado fílmico, informador.mx, 2 de novembre de 2011
* ↑ Pel·lícules en competició 1957
* ↑ Premis a imdb

## Enllaços externs

* La ciudad de los niños a Youtube
# La República Federal

La República Federalva ser un periòdic editat a la ciutat espanyola de Madrid al llarg de 1870, durant el Sexenni Democràtic.

## Història

Editat en Madrid, es va imprimir primer en la impremta de J. Vércher, més tard ho faria en la de J. García. Els seus exemplars, publicats diàriament, tenien quatre pàgines. El seu primer número va aparèixer el 23 de maig de 1870 i va cessar amb el LXIX, del 16 d'agost d'aquest mateix any. D'ideologia republicana federal, va ser dirigit per Luis Blanc y Navarro.
Entre els seus redactors es van comptar Enrique Arredondo, Víctor Barrera, Juan Manuel Cabello, Francisco Díaz Quintero, Mariano Foncillas, Benito Girauta Pérez, Miguel Lardiez, José López Montenegro, Pedro Marco Durango, Juan José Mercado, Francisco Olorón, Enrique Rodríguez-Solís i Rafael Cervera Royo.

## Referències

* 1 2 3 4 5 Hartzenbusch, 1894, p. 293.
* ↑ Laguna Enrique, 2014, p. 1016.

## Bibliografia

* Hartzenbusch, Eugenio. Apuntes para un catálogo de periódicos madrileños desde el año 1661 al 1870. Madrid: Establecimiento tipográfico "Sucesores de Rivadeneyra", 1894.
* Laguna Enrique, Martha Elizabeth. El museo nacional de bellas artes de la habana y la colección de retratos de la pintura española del siglo XIX. Ediciones Universidad de Salamanca, 2014. ISBN 978-84-9012-381-2.
* Parts d'aquest article inclouen text d'Apuntes para un catálogo de periódicos madrileños desde el año de 1661 al 1870 (1894), una obra d'Eugenio Hartzenbusch e Hiriart (1840-1910) en domini públic.
# La República (publicació)

La República és una publicació setmanal en llengua catalana editada per la societat laboral Maig 2011. La capçalera publicà el número zero el 28 d'abril de 2018 i està previst distribuir-se regularment a partir del 26 de maig, els dissabtes al quiosc en solitari i els diumenges amb El Punt Avui. El setmanari és dirigit pel periodista i historiador Carles Ribera i el director adjunt és el també periodista i historiador Pere Bosch.

## Referències

* ↑ Riera, Miquel «Arriba La República». El Punt Avui, 11-03-2018.
* ↑ «Neix "La República", un nou setmanari "per a una nova època"». Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals, 28-05-2018.

## Enllaços externs

* La República - Lloc web oficial
# La Congesta

La Congesta és un edifici al centre del poble de Portbou (Alt Empordà) construït al segle xix, es considera que té un gran valor arquitectònic. Aquest edifici emblemàtic de Portbou, catalogat a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya, està temporalment tancat per problemes estructurals.
Aquest edifici consta de planta baixa i pis; i té dos alçats diferents, ja que el cos de l'extrem té forma de torre i supera en alçada el del costat. Les obertures són destacades mitjançant arcs rebaixats i en degradació i la coberta és a dues vessants. Les façanes són arrebossades.
Tot i ser de propietat privada, aquest edifici s'utilitzava com a sala municipal a través d'un conveni que es renovava anualment. Això permetia portar-hi a terme xerrades, concerts o ser la seu del grup de teatre local. El juny de 2004 es va haver de tancar a causa del mal estat. Un informe tècnic va evidenciar problemes estructurals, principalment a la teulada amb perill de despreniment. L'Ajuntament tancà un acord, abans d'acabar l'any 2005, amb els propietaris de l'edifici en el qual s'establia l'adquisició per part de l'entitat municipal durant l'any 2006, amb la intenció de reformar-lo i convertir-lo en una sala polivalent.

## Referències

* 1 2 «La Congesta». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 25 agost 2014].
* ↑ Diari de Girona, 31/12/2005
# La Constancia

La Constancia va ser una ferreria del segle xix situada al costat de la platja de San Andrés, a la ciutat de Màlaga, Espanya.
Promoguda per Manuel Agustín Heredia, es va establir el 1833 per a afinar amb carbó mineral el ferro colat que es produïa en els alts forns de Marbella. Va ser una de les ferreries més modernes del món en la seva època, que va arribar a tenir cinc alts forns, vint-i-dos pudler, divuit calderes i vint-i-dues màquines de vapor.
La Constancia funcionava amb hulla que es portava des d'Anglaterra al port de Màlaga a causa de la falta de ports industrials a Astúries que impedia embarcar el carbó asturià fins a Màlaga i feia inviable la seva utilització. No obstant això, per a protegir la producció de carbó d'Astúries, l'Estat gravava la importació de carbó britànic amb taxes de fins al 50%, amb el que resultava excessivament car.
El 1884 va tancar la fosa de Marbella i el 1890 ho va fer La Constancia de Màlaga. L'última vegada que s'encengueren els alts forns malaguenys fou en els anys de la Primera Guerra Mundial per la gran demanda generada pel conflicte bèl·lic. Però una vegada acabada la contesa els alts forns es van apagar per a sempre.

## Bibliografia

* García Montoro, C. Málaga en los comienzos de la industrialización: Manuel Agustín Heredia (1786-1846), 1978.
* Fernández, Álvarez y Portillo, Siderurgia malagueña en el siglo XIX. M.A.H.
* La Málaga de Picasso, www.fundacionpicasso.malaga.eu