OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ai Quaquín que has vengut de prim

Ai Quaquín que has vengut de prim és una sarsuela en un acte obra de Sebastià Rubí Roig i musicada per Antoni Maria Servera Juan. Fou estrenada el 16 febrer del 1935 per l'Agrupació Artística de Manacor al Teatre Principal de la mateixa ciutat, sota la direcció de Gabriel Fuster, i va tenir molt d'èxit. Tornà a ser posada en escena el 1937 per l'Agrupació de Pollença; més endavant, per la Coral Filharmònica de Porreres, i per la Companyia Artis. L'any 1971 diversos actors iniciaren una nova etapa de representacions per diferents pobles de l'illa. El 1985 se'n feu una versió radiofònica. També s'ha representat diverses vegades a la Mostra de Teatre Escolar de Manacor i el 2010, amb motiu del 75è aniversari, es va representar a l'Auditori de Manacor.
Pel que fa a la publicació, no fou fins al 1985 que l'obra es trobà a l'abast del gran públic, quan l'Ajuntament de Manacor, amb motiu de la inauguració del Teatre Municipal de Manacor, en feu una edició. El 2010, amb motiu del 75è aniversari, l'Ajuntament en féu una nova edició.

## Argument

L'acció comença el dia de la festivitat de Sant Antoni Abat, el 17 de gener, a Manacor, en el corral de mestre Antoni, quan els veïns van a felicitar-lo. Amb tota la disbauxa, però, desperten el senyor don Pau, que surt per renyar mestre Antoni. Tot seguit arriba un telegrama d'en Quaquín, a qui mestre Antoni havia obligat a emigrar a l'Amèrica del Sud amb la convenció que es faria ric. En entrar aquest en escena, tothom es pensa que en Quaquín ha tornat ric, però més prim. Més tard, el protagonista confessa a la seva estimada, na Paquita, filla de don Pau, que ha tornat a Mallorca perquè en realitat estava cansat de patir fam i que no té cap diner. Finalment, el problema es resol amb unes noces: na Paquita proposa a en Quaquín el casament i començar a treballar amb don Pau. L'obra acaba amb Bàmbols, un tango nostàlgic, una exaltació de l'amor cap a la terra.

## Anàlisi

L'obra intenta desdramatitzar el tema de l'emigració patida a Mallorca a començament de segle xx, quan molta de gent de la zona del llevant va haver d'emigrar a l'Amèrica del Sud a conseqüència de la crisi agrària provocada per l'entrada de la fil·loxera a les vinyes. Mostra, així, les conseqüències de l'emigració des de dos pols contraris: aquells que van aconseguir fer fortuna, com és el cas de don Pau, i aquells que no van aconseguir res, com en Quaquín. Es tracta, però, d'una comèdia, l'humor de la qual ve donat per les referències reconegudes pel públic, pels jocs de paraules amb què constantment s'expressa mestre Antoni i pel llenguatge acastellanat que empra don Pau. L'obra és escrita amb un llenguatge senzill i una prosa planera, que fan que el ritme sigui molt àgil.

## Referències

* 1 2 3 4 Ruiz Salom, Maria. «Ai Quaquín que has vengut de prim». Enciclopèdia de les Arts Escèniques Catalanes. Institut del Teatre (reconeixement). [Consulta: 21 febrer 2022].
# Districte de Lebern

El districte de Lebern és un dels deu districtes del cantó de Solothurn (Suïssa). Té una població de 42968 habitants (cens de 2007) i una superfície de 117.34 km². Està format per 16 municipis i el cap del districte és Grenchen.

## Municipis

* CH-4525 Balm bei Günsberg
* CH-2512 Bellach
* CH-2544 Bettlach
* CH-4532 Feldbrunnen-St.Niklaus
* CH-4534 Flumenthal
* CH-2540 Grenchen
* CH-4524 Günsberg
* CH-4535 Hubersdorf
* CH-4535 Kammersrohr
* CH-4513 Langendorf
* CH-4514 Lommiswil
* CH-4523 Niederwil
* CH-4515 Oberdorf
* CH-4533 Riedholz
* CH-4522 Rüttenen
* CH-2545 Selzach

## Vegeu també

* Districtes del Cantó de Solothurn
# Ventricle esquerre

El ventricle esquerre és una de les quatre cambres del cor. Rep la sang oxigenada des de l'aurícula esquerra a través de la vàlvula mitral. El ventricle esquerre és la part amb el teixit muscular més gruixut perquè bomba la sang per a arribar a l'artèria aorta a través de la vàlvula aòrtica.
# Adam de Coster

Adam de Coster (Mechelen, c. 1586 – Anvers, 1643) va ser un pintor tenebrista flamenc. Nascut a Mechelen, el 1607 se li documenta a Anvers, on va ser admès com a mestre en el gremi de Sant Lluc. No cal afirmar, a la vista de les escasses dades documentals conservats, que realitzés el viatge a Itàlia que es podria presumir de l'aparent coneixement de la pintura de Bartolomeo Manfredi i els caravaggistes llombards, com Antonio Campi, sent el primer que a Anvers va pintar escenes de gènere en estil tenebrós, a força de mitges figures en primer pla il·luminades artificialment a la llum de les espelmes.

## Referències

* ↑ RKD
* ↑ Vlieghe, pp. 258-260.
# Stéphane Bern

Stéphane Bern OBE (Lió, 14 de novembre de 1963) és un escriptor, actor, locutor de ràdio i presentador de televisió franc-luxemburguès, especialitzat en els afers de les famílies reials europees. De pare luxemburguès i mare jueva polonesa, va començar formant-se a l'Escola Superior de Comerç de Lió per després dedicar-se a la recepció al Castell de Versalles. Tanmateix, la seva carrera com a periodista va arribar de la mà de la revista Dynastie, el 1987, a partir del qual va poder treballar posteriorment a France Inter, entre altres ràdios i televisions. Presentador de Comment ça va bien!.
Es va graduar de l'EMLYON Business School.

## Obres

* Grace Kelly (2007), coeditat amb Albin Michel, ed. Nostalgie, ISBN 978-2-226-15220-6
* Oubliez-moi (2009), ed. Flammarion, ISBN 978-2-081-20850-6
* Une vie de chien. Les animaux chéris des grands de ce monde (2009), ed. Albin Michel, ISBN 978-2-226-19295-0
* 'Au coeur de l'Écosse (2009), juntament amb Franck Ferrand, William de Laubier, i Angelika Cawdor, ed. Flammarion, ISBN 978-2-08-122670-8
* Le livre fou… du roi (2010), ed. Flammarion, ISBN 978-2-081-23343-0
* Secrets d'histoire (2010), ed. Albin Michel, ISBN 978-2-226-25922-6
* Dictionnaire amoureux des royautés (2010), ed. Plon, ISBN 978-2-259-20609-9

## Filmografia

* Laisse tes mains sur mes hanches, de Chantal Lauby (2003)
* Les aristos, de Charlotte de Turckheim (2006)
* Connasse, Princesse des cœurs, d'Eloïse Lang i Noémie Saglio (2015)

## Guardons

* Oficial de l'Ordre de les Arts i les Lletres el gener de 2010.
* Cavaller de l'Orde de Grimaldi el novembre de 2011.
* Comandant amb corona de l'Orde d'Adolf de Nassau el gener de 2013.
* Oficial de l'Orde de Leopold el març de 2013.
* Oficial de l'Excel·lentíssima Orde de l'Imperi Britànic (OBE) el juny de 2014.

## Referències

* ↑ «Stéphane Bern» (en francès). VSD.fr. Arxivat de l'original el 2014-03-17. [Consulta: 11 desembre 2015].
* ↑ «Interview. Stéphane Bern: "J'avais l'image d'un mec coincé"» (en francès). Teleobs.Nouvelobs.com, 27-08-2013. [Consulta: 10 gener 2016].
* ↑ «Ordre des Arts et des Lettres» (en francès). Culture.gouv.fr. [Consulta: 9 desembre 2015].
* ↑ «Sovereign Ordonnance n° 3537» (en francès). Legimonaco.mc, 17-11-2011. [Consulta: 9 desembre 2015].
* ↑ «Stephane Bern devient Officier de l'Ordre de Leopold» (en francès). 7sur7.be. [Consulta: 9 desembre 2015].
* ↑ «Elizabeth II va décorer Stéphane Bern, chevalier de l'Ordre de l'Empire britannique» (en francès). Metronews.fr, 04-06-2006. [Consulta: 9 desembre 2015].

## Enllaços externs

* Stéphane Bern - Lloc web oficial (anglès)
* Portal d'informació sobre l'aristocràcia fet per Stéphane Bern Arxivat 2020-05-15 a Wayback Machine. (francès)
# Margaret Beckett

Margaret Mary Beckett, (Ashton-under-Lyne, 15 de gener de 1943) és una política britànica. Membre del Partit Laborista va ser secretària d'estat de Comerç i Indústria entre 1997 i 1998 del govern de Tony Blair, després secretària d'estat de Medi Ambient, Alimentació i Assumptes Rurals del 2001 al 2006, abans d'esdevenir la primera dona secretària d'estat d'Afers Exteriors del 2006 al 2007 del govern de Blair.

## Biografia

Margaret Beckett és química metal·lúrgica de professió. Entre el 6 de maig de 2006 i el 28 de juny de 2007, Beckett va ser Secretària d'Estat de Relacions Exteriors per a Estranger i Assumptes de la Comunitat de Nacions (ministra d'afers exteriors), va ser succeït per David Miliband. Va ser la primera dona a ostentar aquesta posició en el gabinet britànic. Beckett va ser també la segona dona a servir com a líder del Partit Laborista després de la mort sobtada de John Smith el 1994 fins a l'elecció de Tony Blair el mateix any.
S'ha exercit dins del gabinet de Tony Blair com a Secretària d'Estat de Comerç, posteriorment de Medi ambient i després va ocupar el Ministeri d'Afers Exteriors.

## Referències

* ↑ http://news.bbc.co.uk/hi/spanish/international/newsid_6247000/6247196.stm Brown: "un nuevo gobierno británico", BBC News, 28 de junio de 2007
* ↑ «New faces in huge Cabinet revamp», BBC News, 28 de junio de 2007 (en inglés)
# Alfonso Cano

* No s'ha de confondre amb Alonso Cano.
Guillermo León Sáenz, conegut pel seu àlies Alfonso Cano (22 de juliol de 1948 - 4 de novembre de 2011) fou un guerriller cap de les Forces Armades Revolucionàries de Colòmbia. Fou el líder ideològic de la guerrilla des de la mort de Jacobo Arenas l'any 1990 i el seu dirigent des de la mort de Manuel Marulanda Vélez (àlies Tirofijo) l'any 2008. També era el fundador i dirigent del Partit Comunista Clandestí de Colòmbia. Fou abatut per les Forces Armades de Colòmbia el 4 de novembre de 2011 al sud-est del Departament de Cauca.

## Vegeu també

* Conflicte armat colombià

## Referències

* ↑ «Mor a Colòmbia el cap principal de les FARC, Alfonso Cano». 324, 05-11-2011. [Consulta: 5 novembre 2011].
# Undone - The Sweater Song

"Undone - The Sweater Song" és el senzill de debut que va publicar la banda estatunidenca de rock alternatiu Weezer. La cançó pertany a l'àlbum homònim conegut com The Blue Album i es va llançar a mitjan any 1994.

## Informació

Rivers Cuomo va compondre aquesta cançó amb la intenció que fos trista però la majoria la considera molt divertida. El grup volia introduir sorolls de diferents objectes però finalment es va introduir una conversa entre el baixista Matt Sharp i un amic del grup Karl Koch. Aquest diàleg també es conserva en els directes.
Pel videoclip, la banda va insistir que no volia que tingués res a veure amb jerseis (sweater en anglès). La banda apareix en un escenari blau gravat amb una steadicam, i toca la cançó de forma accelerada per després disminuir la velocitat durant l'edició del vídeo. El cantant vesteix una samarreta de Tiburones Rojos de Veracruz, equip de futbol mexicà.

## Llista de cançons

Promo Senzill només Ràdio
* "Undone - The Sweater Song" (Edició ràdio) - 3:58
Casset / Promo Senzill Jukebox 7" (vinil negre) llançats als Estats Units
* "Undone - The Sweater Song" - 4:58
* "Holiday" - 3:26
CD Senzill llançat a Austràlia
* "Undone - The Sweater Song" - 4:58
* "Mykel & Carli" - 2:53
* "Susanne" - 2:46
* "My Evaline" - 0:44
CD Senzill / Casset Senzill / 7" Senzill (vinil blau) llançats al Regne Unit
* "Undone - The Sweater Song" - 4:58
* "Mykel & Carli" - 2:53
* "Susanne" - 2:46
* "Holiday" - 3:26
CD Senzill / Promo Senzill 7" (vinil blau) llançats a França
* "Undone — The Sweater Song" - 4:58
* "My Name Is Jonas" - 3:24

## Posicions en llista

| Llista | Posició |
| Canadian Singles Chart | 6 |
| UK Singles Chart | 35 |
| U.S. Billboard Hot 100 | 57 |
| U.S. Billboard Mainstream Rock Tracks | 30 |
| U.S. Billboard Modern Rock Tracks | 6 |

## Personal

* Rivers Cuomo – guitarra solista, cantant
* Brian Bell – guitarra rítmica, veus addicionals
* Matt Sharp – baix, veus addicionals
* Patrick Wilson – percussió, veus addicionals
* Ric Ocasek – productor
# Adam de Fort

Adam de Fort (segle xvi) fou un religiós que va assolir la dignitat d'abat de Sant Pere de Besalú. D'ell es té una única notícia quan el 1537 l'emperador Carles V li va concedir una confirmació dels drets del monestir, així com de les possessions que tenia des de la fundació d'aquest. Alhora, demanava als seus descendents que continuessin amb aquesta protecció.

## Bibliografia

* Diversos autors, España Sagrada, vol. LXXXIII, cap. ix, pàg. 138.
# Sergio Garcia Aguilar

Sergio Garcia Aguilar (Lió, 11 de febrer de 1966) és un exfutbolista professional francès, d'origen espanyol, que ocupava la posició de migcampista.
Va iniciar la seua carrera per diferents equips francesos, com el Paris Matra Racing, Villefranche, Gueugnon i Châtellerault, de les divisions II i III del futbol gal. L'estiu de 1990 fitxa pel RCD Mallorca, en aquella època a la primera divisió espanyola. Al conjunt illenc va quallar dues discretes temporades, en les quals va jugar 24 partits i va marcar un gol. Després d'una temporada al Châtellerault, per la temporada 93/94 retorna a la competició espanyola, al Cadis CF, de Segona Divisió, on tan sols disputa 5 partits. La seua carrera prosseguiria per equips francesos, com el FC Sète.

## Referències

* 1 2 «Sergio García». Fitxa del jugador. Base de Dades Històrica de Futbol. [Consulta: 29 octubre 2021].
# Ploudalmézeau

Ploudalmézeau (en bretó Gwitalmeze) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament de Finisterre. L'any 2006 tenia 5.831 habitants. A l'inici del curs 2007 el 10,1% dels alumnes del municipi eren matriculats a la primària bilingüe.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 4.190 | 4.297 | 4.464 | 4.771 | 4.874 | 4.494 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1945-1956 | Jean Caraes | |
| 1956-1961 | François Squiban | |
| 1961-2001 | Alphonse Arzel | UDF |
| 2001- | Marguerite Lamour | UMP |

## Història

El 16 de març de 1978, un petrolier gegant, l'Amoco Cadiz, amb una càrrega de 232.182 tones de petroli brut, va embarrancar a les costes de Portsall.

## Referències

* ↑ (francès) Ofis ar Brezhoneg: Enseignement bilingue
# Ribafrecha

Ribafrecha és un municipi de la Rioja, a la regió de la Rioja Mitjana.

## Història

En el testament de la Reina Estefania, vídua del rei Garcia, el de Nájera, dona al seu fill Sanç, amb Viguera, Albelda, Nalda, etc., el poble de Frechuela, que per proximitat als altres, ha de ser l'actual Ribafrecha. En la visita eclesiàstica que el Senyor Funes, Bisbe de Nájera i Calahorra, feia de les esglésies del seu bisbat en 1153 visitant la d'aquest poble i la de Leza de Río Leza, va ser mort per uns dolents clergues, sepultat en el monestir de San Prudencio, on se li venera com sant. En 1478 els veïns de Clavijo i Lagunilla (pertencecientes al Senyoriu de Cameros) van talar el terme de Ribafrecha (dels Gómez Manrique) en represàlia a la destrucció de les fortificacions de Entrena (Cameros) per part dels veïns de Navarrete (Gómez Manrique). Era de l'antic partit de Logronyo i de la província de Burgos i posteriorment de la de Sòria. Va passar a formar part de la província de Logronyo en 1833.

## Bibliografia

* GOVANTES, Ángel Casimiro de (1846), Real Academia de La Historia, Diccionario Geográfico Histórico de España, Seccion II comprende La Rioja o toda la Provincia de Logroño y algunos pueblos de la de Burgos., reimp., Logroño, Consejería de Educación, Cultura y Deportes, (1986). ISBN 84-505-3985-4.

## Referències

* ↑ Govern de La Rioja. «Listado de municipios» (en castellà), 2016. Arxivat de l'original el 20 de gener 2022. [Consulta: 15 febrer 2021].

## Enllaços externs

* Ribafrecha.com Pàgina sobre Ribafrecha editada per un veí
# Aldehid oxidasa

L'aldehid oxidasa (en anglès:Aldehyde oxidase (AO)) és un enzim, ubicat en el compartiment citosol dels teixits de molts organismes. L'AO catalitza l'oxidació de l'aldehid a àcid carboxílic a més catalitza la hidroxilació d'alguns compostos heterocíclics. També pot catalitzar l'oxidació d'ambdòs citocrom P450 (CYP450) i productes intermedis de monoamina oxidasa (MAO). AO té un paper important en la metabolització de nombroses drogues.

## Reacció

AO catalitza laconversió d'un aldehid en presència d'oxigen i aiguaa un àcid i peròxid d'hidrogen.
* un aldehid + H₂O + O₂ <=> un carboxilat + H₂O₂ + H$^+$

## Referències

* ↑ Gordon AH, Green DE, Subrahmanyan V «Liver aldehyde oxidase». Biochem. J., 34, 5, 01-05-1940, pàg. 764–74. PMC: 1265340. PMID: 16747217.

## Enllaços externs

* «Aldehid oxidasa» (en anglès). Medical Subject Headings.
# Vicent Martínez Sancho

* Aquest article tracta sobre el dissenyador i empresari. Si cerqueu el físic teòric i expresident d'Acció Cultural del País Valencià, vegeu «Vicent Martínez i Sancho».
Vicent Martínez Sancho (Burjassot, València, 1949) és un dissenyador i empresari valencià.
Va realitzar la seva formació com a dibuixant publicitari a l'Escola d'Arts i Oficis artístics de València i a l'Escola Massana de Barcelona. Compagina els estudis amb una feina al departament de disseny dels tallers d'arts gràfiques Blasco Requena. El 1972 obre el seu propi estudi de disseny gràfic i dos anys més tard i amb altres companys funda el grup NUC, iniciant així el seu treball com a dissenyador industrial. A partir del 1976 es fa càrrec del disseny de la seua primera empresa de mobiliari, Pam i Mig. El 1980 crea, amb la també dissenyadora Lola Castelló Colomer i el tècnic Francisco Fernàndez, Punt Mobles on compagina les tasques de gerència i disseny.
Martínez ha estat soci fundador i president de l'ADPV [Asociación de Diseñadores Profesionales de Valencia], actual ADCV. Va formar part de la junta directiva de l'ADI-FAD entre el 1991 i el 1993. Ha exercit també la docència a l'Escuela Superior de Diseño CEU San Pablo de València (1990 - 1997) i a Elisava. Va pertànyer al comitè organitzador de la Fira Internacional del Moble de València. Els seus productes han estat premiats en diverses ocasions i formen part de la col·lecció de museus de Colònia, Múnic i Barcelona. Entre els seus dissenys cal destacar la prestatgeria La Literatura (1985) o la taula Anaconda (1989), produïdes per Punt Mobles, empresa que va rebre el Premio Nacional de Diseño el 1997.

## Referències

* ↑ «Fitxa al web del Disseny Hub Barcelona». Arxivat de l'original el 2012-11-27. [Consulta: 15 abril 2012].

## Enllaços externs

* MARTÍNEZ-MARTÍNEZ, C. Rafael. "Veinte minutos con Vicent Martínez". (Youtube) (en castellà). Fundació General de la Universitat de València [Consulta: 2 juny 2024].
* Mobles de Vicent Martínez Sancho en el Museu del Disseny de Barcelona
* Mobles de l'empresa Punt Mobles en el Museu del Disseny de Barcelona
# Superverd

Superverd (Nugafruits Serveis de Distribució, S.A.) és una empresa d'origen català, dedicada a la venda de fruita i verdura.
El 2004 Superverd disposava de 74 botigues a Catalunya i 110 el 2005. L'any 2010 tenia onze botigues en propietat i la resta franquiciades, 110 en total. El 2010, juntament amb Frescuore, Superverd va crear Nugafresc, la primera central de compres del sector. El 2012 va obrir una nova fruiteria a Sabadell i un altre al barri d'Horta de Barcelona, i disposava de 87 botigues en total.

## Referències

* ↑ «Nugafruits Serveis de Distribució, S.A.». eInforma [Consulta: 26 octubre 2016].
* 1 2 Justícia, Antònia «Fruta a la vuelta de la esquina». La Vanguardia, 03-05-2010 [Consulta: 27 octubre 2016].
* ↑ «Les cadenes de fruiteries assoleixen més pes a Mercabarna - Mercabarna». Mercabarna. [Consulta: 30 octubre 2016].
* ↑ San José, P. «Superverd abrirá 39 nuevas fruterías hasta 2004» (en castellà). L'expansión, 13-08-2003.
* ↑ «Superverd i Frescuore creen la primera central de compres del sector de la fruita». El Punt, 05-04-2010, pàg. 25.
* ↑ «Nace la central de compras de frutas Nugafresc, con una inversión de 1,5 millones (Neix la central de compres Nugafresc)» (en castellà). El Economista, 31-03-2010.
* ↑ «Superverd Horta». Arxivat de l'original el 2016-10-27. [Consulta: 24 gener 2013].
# Ploubezre

Ploubezre (en bretó Ploubêr) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament de Costes del Nord. L'any 2006 tenia 2.922 habitants. El consell municipal ha aprovat la carta Ya d'ar brezhoneg.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 2.052 | 1.934 | 2.196 | 2.652 | 2.709 | 2.624 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Llengua bretona

Al començament del curs 2007, el 7,8% dels alumnes del municipis eren inscrits a la primària bilingüe.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1965-1989 | Claude Queffelou | |
| 1989-1992 | André Paugam | PS |
| 1992- | Jean-Yves Menou | PS |

## Referències

* ↑ (francès) Ofis ar Brezhoneg: Enseignement bilingue
# Al·lòbroges

Els al·lòbroges (en llatí: Allobroges, Allobriges, Allobruges, en grec antic Άλλόβριγες o Ἀλλόβρογες) eren un poble gal que habitaven un territori a l'est del Roine, principalment entre el Roine i l'Isèra. Tenien a l'oest els segusiaves, a l'est els helvecis, al nord els sequans i al sud els voconcis. Vienne va ser la seva ciutat principal, diu Estrabó, que explica que sota domini romà es van convertir en un poble agrícola que vivia sobretot en poblacions petites. La ciutat més allunyada de les que dominaven els al·lòbroges era Ginebra, ja a la frontera amb els helvecis, on hi havia un pont sobre el riu Roine. Els seu territoris produïen vi.
Apareixen a la història quan es van unir a Hanníbal l'any 218 aC a la Segona Guerra Púnica, i els menciona Titus Livi. El 121 aC van ser derrotats per Quint Fabi Màxim, que després de la victòria va agafar el cognomen Allobrigus, i que s'havia aliat amb els hedus, queixosos de les incursions dels al·lòbroges al seu territori. L'any 58 aC els helvecis els van atacar i van demanar ajut a Juli Cèsar. El seu territori es va incloure a la província romana de la Gàl·lia Narbonesa en temps d'August, i més tard a la Diòcesi de les set províncies. Segons Ciceró tenien un consell d'ancians o senat que els governava.

## Vegeu també

* Catugnatos
* Insula Allobrogum

## Referències

* ↑ Juli Cèsar, De bello gallico I.6
* ↑ Smith, William (ed.). «Allobroges». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 6 agost 2021].
# Districte de Mladá Boleslav

El districte de Mladá Boleslav (en txec Okres Mladá Boleslav, en alemany Jungbunzlau) és un dels tres districtes de la regió de Bohèmia Central, a la República Txeca. La capital és Mladá Boleslav.

## Llista de municipis

Bakov nad Jizerou - Bělá pod Bezdězem - Benátky nad Jizerou - Bezno - Bílá Hlína - Bítouchov - Boreč - Boseň - Bradlec - Branžež - Brodce - Březina - Březno - Březovice - Bukovno - Čachovice - Charvatce - Chocnějovice - Chotětov - Chudíř - Čistá - Ctiměřice - Dalovice - Dlouhá Lhota - Dobrovice - Dobšín - Dolní Bousov - Dolní Krupá - Dolní Slivno - Dolní Stakory - Domousnice - Doubravička - Horky nad Jizerou - Horní Bukovina - Horní Slivno - Hrdlořezy - Hrušov - Husí Lhota - Jabkenice - Jivina - Jizerní Vtelno - Josefův Důl - Katusice - Klášter Hradiště nad Jizerou - Kluky - Kněžmost - Kobylnice - Kochánky - Kolomuty - Koryta - Kosmonosy - Kosořice - Košátky - Kováň - Kovanec - Krásná Ves - Krnsko - Kropáčova Vrutice - Ledce - Lhotky - Lipník - Loukov - Loukovec - Luštěnice - Mečeříž - Mladá Boleslav - Mnichovo Hradiště - Mohelnice nad Jizerou - Mukařov - Němčice - Nemyslovice - Nepřevázka - Neveklovice - Niměřice - Nová Telib - Nová Ves u Bakova - Obrubce - Obruby - Pěčice - Pětikozly - Petkovy - Písková Lhota - Plazy - Plužná - Prodašice - Předměřice nad Jizerou - Přepeře - Ptýrov - Rabakov - Rohatsko - Rokytá - Rokytovec - Řepov - Řitonice - Sedlec - Semčice - Sezemice - Skalsko - Skorkov - Smilovice - Sojovice - Sovínky - Strašnov - Strážiště - Strenice - Sudoměř - Sukorady - Tuřice - Ujkovice - Velké Všelisy - Veselice - Vinařice - Vinec - Vlkava - Vrátno - Všejany - Žďár - Zdětín - Žerčice - Židněves

## Referències

* ↑ «Okres Mladá Boleslav» (en txec). Územně identifikační registr ČR [Registre d'identificació territorial]. República Txeca. [Consulta: 30 desembre 2021].