OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Langley (Oklahoma)

Langley és un poble dels Estats Units a l'estat d'Oklahoma. Segons el cens del 2000 tenia 669 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Langley tenia 669 habitants, 274 habitatges, i 187 famílies. La densitat de població era de 210 habitants per km².
Dels 274 habitatges en un 27% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 55,5% hi vivien parelles casades, en un 9,1% dones solteres, i en un 31,4% no eren unitats familiars. En el 27% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,38 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,88.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,7% tenia menys de 18 anys, un 7,9% entre 18 i 24, un 24,2% entre 25 i 44, un 26% de 45 a 60 i un 19,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 41 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 102,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 22.500 $ i la renda mediana per família de 26.250 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.250 $ mentre que les dones 16.731 $. La renda per capita de la població era d'11.542 $. Entorn del 22,7% de les famílies i el 29,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Langley». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Langley». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 10 agost 2010].
# Langley Research Center

El Centre de Recerca de Langley (LaRC o NASA Langley), situat a Hampton, Virgínia, a prop de la badia de Chesapeake de la Base de la Força Aèria de Langley, és la instal·lació de camp de la NASA més antiga. LaRC s'ha centrat principalment en la investigació aeronàutica, però també ha provat maquinari espacial com el mòdul lunar Apollo. A més, moltes de les primeres missions espacials d'alt nivell es van planificar i dissenyar in situ. Langley també es va proposar com un dels llocs per al centre especial principal de la NASA abans de la selecció eventual de Houston, Texas.
Creat el 1917 pel National Advisory Committee for Aeronautics (NACA), el centre de recerca dedica dos terços dels seus programes a l'aeronàutica i la resta a l'espai exterior. Els investigadors de LaRC utilitzen més de 40 túnels de vent per estudiar i millorar la seguretat, el rendiment i l'eficiència d'avions i naus espacials. Entre 1958 i 1963, quan la NASA (l'agència successora de NACA) va iniciar el Projecte Mercury, LaRC va servir com a oficina principal del Space Task Group.
El setembre de 2019, després d'exercir anteriorment com a director associat i director adjunt, Clayton P. Turner va ser nomenat director de la NASA Langley.

## Referències

* ↑ Bob Allen. «Dr. David E. Bowles, Director, NASA Langley Research Center». NASA Langley Research Center, 17 December 2015. Arxivat de l'original el 1 January 2018. [Consulta: 1r gener 2018].
* ↑ Korsgaard, Sean «Williamsburg recalls watching Apollo 11 and helping crew get there». Virginia Gazette, Daily Press. Tribune Media, 20-07-2019. Arxivat 24 de juliol 2019 a Wayback Machine.
* ↑ «STRATEGIC TECHNOLOGY INVESTMENT PLAN AREAS 1-9» (en anglès), 2013. [Consulta: 7 agost 2016].
* ↑ Samuel McDonald. «Clayton P. Turner, Director, NASA Langley Research Center». NASA Langley Research Center, 01-09-2019. Arxivat de l'original el 6 February 2020. [Consulta: 6 febrer 2020].

## Enllaços externs

* Langley Research Center - Lloc web oficial
# Lenny

Lenford "Lenny" Leonard o simplement Lenny Leonard, és un personatge dels Simpson. Treballador de la Central Nuclear de Springfield company de Homer i Carl Carlson, el seu millor amic. Sol habituar la Taverna de Moe on beu cervesa després de sortir de treballar. Està doblat per Harry Shearer als Estats Units i a Espanya el dobla Abraham Aguilar.
Lenny és un dels personatges secundaris més coneguts de la sèrie, company de Homer a la central al sector 7G, la seva edat està sobre els 35 anys. És de religió budista el qual va orientar a Lisa Simpson cap a aquesta nova religió. No se sap ben bé on viu, ja que ha sortit en diferents episodis a diverses cases. Variant a la seva ideologia política s'entén que Lenny es Republicà, ja que té un tatuatge a l'espatlla que ho certifica, donant suport a Bob Dole i Jack Kemp.
Lenny no té cap relació amorosa encara que té amics com Carls Carlson que sempre estan junts en un episodi es va entreveure que eren alguna cosa més que amics. Té altres grans amics com Homer Simpson, el taverner Moe Szyslak i Barnie Gumble.

## Curiositats

* Va ser actor en una pel·lícula de terror en què feia de jardiner que era assassinat per un ninot.
* Quan el senyor Burns es va arruïnar, Lenny va ocupar el seu lloc.
Personatges d'Els Simpson :
# Lenny Kuhr

Helena Hubertina Johanna Kuhr (Eindhoven, 22 de febrer de 1950), més coneguda com a Lenny Kuhr, és una cantautora neerlandesa. Va representar els Països Baixos al Festival de la Cançó d'Eurovisió 1969 amb la canço De Troubadour i va ser una de les quatre guanyadores, juntament amb el Regne Unit (Lulu), França (Frida Boccara) i Espanya (Salomé). La cançó va també ser enregistrada en alemany, francès, anglès, castellà i italià. Després va tenir molt èxit a França, on va actuar al programa de Georges Brassens. La cançó amb més èxit als Països Baixos va ser Visite, que Lenny Kuhr va cantar juntament amb Les Poppys.

## Referències

* ↑ «De merkwaardige Songfestival-overwinning van Lenny Kuhr» (en neerlandès). Historiek.nl, 04-12-2019. [Consulta: 8 gener 2022].
* ↑ «IM - Lenny Kuhr» (en neerlandès). De Buren. Arxivat de l'original el 8 de gener 2022. [Consulta: 8 gener 2022].
* ↑ «Lenny Kuhr en Les Poppys» (en neerlandès). Jouwradio.be. [Consulta: 8 gener 2022].

## Enllaços externs

* Web oficial de Lenny Kuhr
# Leptobrachium nigrops

Leptobrachium nigrops és una espècie d'amfibi que viu a Indonèsia, Malàisia i Singapur.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* van Dijk, P.P., Inger, R. & Yaakob, N. 2004. Leptobrachium nigrops. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 7 d'abril del 2008.
# Lazàrevo (Vladímir)

* Per a altres significats, vegeu «Lazàrevo».
Lazàrevo (en rus: Лазарево) és un poble de l'óblast de Vladímir, a Rússia, segons el cens del 2012 tenia 263 habitants. Pertany al districte municipal de Múrom.

## Referències

* ↑ Серёгин А. П. Флора Владимирской области: конспект и атлас. — Тула: Гриф и К, 2012. — 620 с.
* ↑ «В.Г. Добронравов. Историко-статистическое описание церквей и приходов Владимирской епархии: Вып. 4: Меленковский, Муромский, Покровский и Судогодский уезды. - 1897». Arxivat de l'original el 2018-05-09.
# Leo the Last

Leo the Last és una pel·lícula britànica de John Boorman estrenada el 1970.
Amb Leo the Last, John Boorman torna a Anglaterra i roda finalment una pel·lícula de la qual ha escrit el guió.
Va dirigir la seva pel·lícula en decorats reals en un carrer de Notting-Hill Gate a Londres. Aquest antic barri residencial estava a punt de la demolició, quan els productors de la pel·lícula van obtenir l'autorització de rodar. A canvi d'aquesta autorització, van construir un terreny de joc per als nens.

## Argument

Observant ocells amb uns binocles, Leo, un ric hereu descobreix un barri pobre poblat de negres. Decideix ajudar-los, i en particular Salambo, una jove prostituta.

## Repartiment

* Leo: Marcello Mastroianni
* Margaret: Billie Whitelaw
* Salambo Mardi: Calvin Lockhart
* Roscoe: Olenna Forster Jones
* Max: Graham Crowden

## Premis

* Premi a la millor direcció (Festival de Canes) 1970

## Bibliografia

* Monthly Film Bulletin, n° 439 (anglès)
* Sight and Sound, estiu 1970, article p. 158 + notule p. 170(anglès)
* Cahiers du cinéma, n° 222, juliol de 1970(francès)
* Positif, n° 118, estiu 1970 (francès)

## Referències

* ↑ The New York Times. Leo the Last (en anglès). The New York Times.
# Le Vicel

Le Vicel és un municipi francès situat al departament de la Manche i a la regió de Normandia. L'any 2007 tenia 141 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Le Vicel era de 141 persones. Hi havia 60 famílies de les quals 16 eren unipersonals (16 homes vivint sols), 28 parelles sense fills i 16 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 86 habitatges, 60 eren l'habitatge principal de la família, 25 eren segones residències i 1 estava desocupat. Tots els 84 habitatges eren cases. Dels 60 habitatges principals, 44 estaven ocupats pels seus propietaris i 16 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 4 tenien dues cambres, 8 en tenien tres, 23 en tenien quatre i 25 en tenien cinc o més. 52 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 31 habitatges hi havia un automòbil i a 25 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Le Vicel el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 4 | 80 a 84 | 4 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 4 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 12 |
| 12 | 60 a 64 | 8 |
| 8 | 55 a 59 | 4 |
| 0 | 50 a 54 | 4 |
| 8 | 45 a 49 | 0 |
| 0 | 40 a 44 | 8 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 8 | 30 a 34 | 8 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 4 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 8 |
| 8 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 8 |
| 12 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 78 persones, 49 eren actives i 29 eren inactives. De les 49 persones actives 39 estaven ocupades (26 homes i 13 dones) i 10 estaven aturades (5 homes i 5 dones). De les 29 persones inactives 13 estaven jubilades, 6 estaven estudiant i 10 estaven classificades com a «altres inactius».

### Ingressos

El 2009 a Le Vicel hi havia 58 unitats fiscals que integraven 139 persones, la mediana anual d'ingressos fiscals per persona era de 13.827 €.

### Activitats econòmiques

Dels 2 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa alimentària i 1 d'una empresa de comerç i reparació d'automòbils.
L'any 2000 a Le Vicel hi havia 10 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 372 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Revenus fiscaux des ménages en 2008
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Le Vicel a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Le Vicel a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Le Vey

Le Vey és un municipi francès situat al departament de Calvados i a la regió de Normandia. L'any 2007 tenia 84 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Le Vey era de 84 persones. Hi havia 36 famílies de les quals 12 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 8 dones vivint soles), 8 parelles sense fills, 8 parelles amb fills i 8 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 83 habitatges, 36 eren l'habitatge principal de la família, 44 eren segones residències i 3 estaven desocupats. Tots els 83 habitatges eren cases. Dels 36 habitatges principals, 33 estaven ocupats pels seus propietaris i 3 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 3 tenien dues cambres, 8 en tenien tres, 11 en tenien quatre i 15 en tenien cinc o més. 27 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 17 habitatges hi havia un automòbil i a 17 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Le Vey el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 4 |
| 0 | 80 a 84 | 4 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 4 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 12 | 60 a 64 | 4 |
| 0 | 55 a 59 | 4 |
| 0 | 50 a 54 | 8 |
| 0 | 45 a 49 | 4 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 0 | 35 a 39 | 4 |
| 4 | 30 a 34 | 4 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 4 |
| 0 | 0 a 4 | 4 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 51 persones, 33 eren actives i 18 eren inactives. De les 33 persones actives 29 estaven ocupades (13 homes i 16 dones) i 4 estaven aturades (1 home i 3 dones). De les 18 persones inactives 8 estaven jubilades, 4 estaven estudiant i 6 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Els 2 establiments que hi havia el 2007 eren d'empreses d'hostatgeria i restauració.
L'any 2000 a Le Vey hi havia 7 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 168 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Le Vey a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Le Vey a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Leonhard Emil Bach

Leonhard Emil Bach (Poznań (Polònia), 11 de març, 1849 - Londres (Regne Unit), 15 de febrer, 1902), va ser un pianista, compositor i pedagog musical alemany.

## Vida i treball

Leonhard Emil Bach va ser alumne de Theodor Kullak (piano) i Friedrich Kiel (teoria musical) a Berlín. El 1869 es va convertir en professor a l'acadèmia de Kullak. El 1874 Leonhard Emil Bach també es va convertir en pianista de la cort del príncep Guillem I de Prússia. El 1882 esdevingué professor a la "Guildhall Music School" de Londres.
Leonhard Emil Bach va escriure les òperes Irmengarda (Londres 1892), The Lady of Langford (Londres 1894), Des Königs Garde (Colònia 1895) i el Tabakskollegium. També va escriure peces de saló per a piano.

## Referències

* 1 2 3 Abschnitt nach: Willibald Gurlitt: Leonhard Emil Bach. In: Riemann Musiklexikon 1959.

## Bibliografia

* Bach, Leonhard Emil. In: Wilibald Gurlitt (Hrsg.): Riemann Musiklexikon. 12., völlig neubearbeitete Auflage. Personenteil: A–K. Schott, Mainz 1959, S. 80 (Textarchiv – Internet Archive).
# Leporinus spilopleura

Leporinus spilopleura és una espècie de peix de la família dels anostòmids i de l'ordre dels caraciformes.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Oyapock.

## Referències

* ↑ Spix J. B. von & Agassiz L. 1829-1831. Selecta genera et species piscium quos in itinere per Brasiliam annos MDCCCXVII-MDCCCXX jussu et auspiciis Maximiliani Josephi I.... colleget et pingendso curavit Dr J. B. de Spix.... Monachii. Selecta Piscium Brasiliam. Part 1: i-xvi + i-ii + 1-82, Pls. 1-48.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, Herbert Richard (1996): Exotic Tropical Fishes. T.F.H. Publications. ISBN 0-87666-543-1.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Garavello, J.C. i H.A. Britski 2003. Anostomidae (Headstanders). p. 71-84. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.
# Les Collades (Abella de la Conca)

Les Collades és una partida rural del municipi d'Abella de la Conca, a la comarca del Pallars Jussà. És a l'extrem de ponent del terme, a prop del termenal amb d'Isona i Conca Dellà, a la dreta del riu d'Abella. Aquesta partida pren el nom de les diverses petites collades que hi ha en el pas d'un terme municipal a l'altre, en aquest sector. Es tracta, així, doncs, d'un topònim romànic modern, de caràcter descriptiu.
La partida comprèn les parcel·les 4 a 15, 27 a 34, 43, 45 a 47, 290 i 450 del polígon 1 d'Abella de la Conca, i consta de 144,8156 hectàrees majoritàriament de zones ermes per a pastures, amb zones de bosquina, de matolls i terres improductives, a més d'alguns ametllerars. S'allargassa de nord a sud resseguint el límit municipal, i pel costat de llevant té les partides d'Ordins, la Bernada i les Vielles; aquesta darrera partida talla, a la zona central-occidental, les Collades en dues parts separades. Aquesta partida no conté cap construcció destacable llevat de les restes de Cal Trumfo i restes d'hàbitats medievals a prop d'aquestes ruïnes.
A l'extrem nord de la partida hi ha la Collada de Gassó; més al sud, successivament, el Pas la Vena, la Collada del Feixanet i el Pas de la Llebre, encara més a migdia, la Collada Pelosa (la de més al nord de les dues collades amb el mateix nom). Aquestes collades permetien el pas dels camins que des d'Abella de la Conca s'adreçaven a Herba-savina, Aramunt, Orcau, Basturs, Sant Romà d'Abella i Isona, i, a través d'aquests pobles i viles, amb la resta de la comarca.
Solquen la partida diversos camins i barrancs (en alguns casos, els camins aprofiten les lleres dels barrancs, habitualment secs): la Pista del Portell, la del Petrol, el Camí de la Collada del Trumfo i el Camí de Carreu, entre d'altres de menors. A la part septentrional, el principal barranc que travessa la partida és el de Gassó, mentre que a la meridional es troben el barranc de la Viella i tot de curts barrancs o llaus que davallen de les Costes. També s'hi troben indrets d'interès paisatgístic, com les Pedrusques i el Congost.

## Referències

* ↑ «Dades extretes de la Sede virtual del Catastro». Arxivat de l'original el 2012-03-15. [Consulta: 27 agost 2010].
# Levoča

Levoča és una ciutat d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Prešov, és capital del districte de Levoča.

## Història

Levoča fou en els seus orígens un poble eslau. Després de les invasions tàtares el 1241 la regió quedà ocupada per poblacions germàniques. La menció més antiga de Levoča es remunta al 1249 (amb el nom de Leucha) en una carta de Bela IV. El 1271, Levoča esdevingué la capital dels saxons de Spiš i el 1371 aconseguí l'estatus de ciutat reial.
Està inscrita al Patrimoni de la Humanitat de la Unesco des del 28 de juny del 2009 com a extensió del territori del castell de Spiš.

## Ciutats agermanades

* Litomyšl, República Txeca
* Stary Sącz, Polònia
* Kalwaria Zebrzydowska, Polònia
* Łańcut, Polònia
* Keszthely, Hongria

## Galeria d'imatges

* Porta de Košice
* Mur de Levoča
* Casa de Thurzo
* Carretera 50 a l'alçada de Levoča
# Les Sacrifiés

Les Sacrifiés és una pel·lícula francesa dirigida i coescrita per Okacha Touita i es va estrenar el 1983.

## Sinopsi

Mahmoud és un jove immigrant algerià d'uns trenta anys que el 1955 marxa a París i acaba vivint al bidonville de Nanterre. Comença la lluita entre els dos moviments algerians, el Moviment Nacional Algerià (MNA) i el Front d'Alliberament Nacional (FLN) a la capital francesa. Pren partit per aquests últims i participa en alguens accions armades fins que és capturat en una batuda i empresonat. Un cop alliberat, participa en la lluita contra els harkis. Però la violència d'aquestes accions

## Repartiment

* Miloud Khetib : Mahmoud
* Sid Ali Kouiret : Hadj
* Djamel Allam : Chaparol
* Patrick Chesnais : Gino
* Christine Dejoux : Nadia
* Didier Sauvegrain : Gérard

## Referències

* ↑ Les sacrifiés de Okacha Touita a histoire-immigration.fr

## Bibliografia

* Christian Bosséno, La Revue du cinéma, numéro 382 avril 1983, p. 37
* Catherine Taconet, Cinéma 83, numéro 292, avril 1983, p. 45
* Paul-Louis Thirard, Positif, numéro 267, |mai 1983, p. 61
* Marceau Aidan, Jeune Cinéma, numéro 151, juin 1983, p. 37

## Enllaços externs

* Les Sacrifiés a YouTube
# Llac de Toma

El Llac de Toma (Romanx: Lag da Toma, Alemanyː Tomasee) és un llac alpí a la cara del nord del pic Piz Badus, a sobre del poble de Tujetsch als Grisons, Suïssa. La seva superfície és de 2.5 hectàrees.
El llac és la font del Rin Anterior i és considerat com l'aiguaneix oficial del Rin (la font del Rin Posterior es troba a sobre de Hinterrhein (Grisons) a 46° 29′ 56″ N, 9° 03′ 54″ E﻿ / ﻿46.499°N,9.065°E﻿ / 46.499; 9.065).
És possible d'arribar al llac a peu per un camí de muntanya des del Coll d'Oberalp.

## Enllaços externs

             A Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Llac de Toma
# Lidocaïna

La lidocaïna, també coneguda com a xilocaïna i lignocaïna és un fàrmac de fórmula 2-dietilamino-2,6-dimetilfenilacetamida, C14H22N2O.
Les seves propietats farmacològiques respecte a la permeabilitat de la membrana neuronal al sodi fan que sigui emprada en medicina, en forma d'hidroclorur, com a anestèsic local, per al tractament de les arrítmies ventriculars, com a sedant, analgèsic i anticonvulsant. També és usada per tractar la taquicàrdia ventricular i per formar bloqueig dels nervis. La lidocaïna barrejada amb una petita quantitat d'adrenalina (epinefrina) està disponible per permetre dosis més grans per adormir el teixit, disminuir l'hemorràgia i fer que l'efecte adormiment duri més (atès que l'adrenalina provoca vasoconstricció local i fa que la sang trigui més en "esbandir" la lidocaïna).

## Referències

* 1 2 «Lidocaine Hydrochloride (Local)». The American Society of Health-System Pharmacists. Arxivat de l'original el 2015-09-06. [Consulta: Aug 26, 2015].
* ↑ «Lidocaine Hydrochloride (Antiarrhythmic)». The American Society of Health-System Pharmacists. Arxivat de l'original el 2015-08-10. [Consulta: Aug 26, 2015].
# Lidíades de Megalòpolis

Lidíades de Megalòpolis és el nom dels següents personatges:
* Lidíades de Megalòpolis (tirà) tirà de Megalòpolis i general de la Lliga Aquea del segle iii aC.
* Lidíades de Megalòpolis (ambaixador) ambaixador de la Lliga Aquea del segle ii aC.