OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Amat Carreras i Doll

Amat Carreras i Doll (Barcelona, 1955 - Blanes, 2024) fou un muntador i editor de cinema català. Va estudiar a l'Escola d'Estudis Artístics de l'Hospitalet de Llobregat, on s'especialitzà en cinema, i debutà com a meritori al departament editorial de la pel·lícula L'obscura història de la cosina Montse (1976) de Jordi Cadena. Va treballar com a editor en diversos curtmetratges i en treballs publicitaris, i va debutar com a muntador el 1986 en el llargmetratge de Ventura Pons La rossa del bar. Ha col·laborat amb directors com Ventura Pons, Jordi Cadena, Francesc Betriu i Carles Balagué. Des de 1992 també es dedica a la docència. El 2004 fou nominat al premi al millor muntatge als IV Premis Barcelona de Cinema.

## Filmografia

* La rossa del bar (1986)
* L'escot (1986)
* L'aire d'un crim (1987)
* La senyora (1987)
* Puta misèria! (1988)
* La teranyina (1989)
* Mal d'amors (1992)
* Ivorsi (1993)
* Historias de la puta mili (1994)
* Assumpte intern (1995)
* Una piraña en el bidet (1996)
* Pa que veas tú (1998)
* Assassini dei giorni di festa (2002)
* Joves (2004)

## Referències

* ↑ Amat Carreras i Doll, Diccionari del Cinema a Catalunya
* ↑ Amat Carreras a catalanfilms.cat
* ↑ Isabel Coixet i "La vida secreta de las palabras", grans triomfadores dels premis Barcelona
# Cafè frappé

El cafè frappé (grec καφές φραπές o φραπέ [fra'pe], la forma correcta i usual essent la darrera) és una beguda freda típica grega feta amb cafè instantani, sucre, aigua i gel, batut de tal manera que fa per sobre una capa densa d'escuma. A Grècia es fa servir la paraula francesa frappé (sacsejat, que en francès literalment vol dir 'picat, pegat') per a referir-se a aquesta beguda en concret. Sembla que va ser una invenció d'un emprat de Nestlé el 1957 a la Fira Internacional Arxivat 2006-05-02 a Wayback Machine. de Salònica. Actualment, el frappé és una beguda nacional a Grècia, es pot trobar a gairebé tots els cafès i sovint se serveix acompanyat amb un got d'aigua. El cafè frappé també es consumeix a Xipre, i en algunes parts dels Balcans, on ha estat portat pels immigrants a Grècia.

## Referències

* ↑ «FeastNH.com: Greece enjoys 50-year love affair with the frappe», 18-06-2009. Arxivat de l'original el 2009-06-18. [Consulta: 30 juliol 2018].
* ↑ «FRAPPER : Définition de FRAPPER» (en francès). [Consulta: 30 juliol 2018].
* ↑ «Café frappé, the national coffee of Greece», 14-05-2009. [Consulta: 30 juliol 2018].
* ↑ «Frappe addicted» (en anglès). Feel Greece.
* ↑ «Frappe: all about our favourite coffee in Cyprus! - CyprusBeat» (en anglès). Arxivat de l'original el 2018-07-30. [Consulta: 30 juliol 2018].

## Enllaços externs

* Frappé – café frappé grec Recull de receptes (francès)
# Hertz (cràter)

Hertz és un cràter d'impacte que es troba a la cara oculta de la Lluna, just darrere de l'extremitat oriental. A causa de la libració pot ser observat ocasionalment des de la Terra sota condicions favorables de la il·luminació. Es troba a l'oest-sud-oest del cràter més gran Fleming, i al nord-nord-est de Moiseev, una mica més petit. Moiseev s'uneix a Hertz a través del cràter satèl·lit Moiseev Z, formant entre ells una cadena de cràters curta.
* Vista obliqua de Hertz, a l'extrem de la lluna. El nord es troba a la part superior dreta
* Fotografia de la missió Apollo 14
Es tracta d'una formació d'un cràter una mica desgastat, amb una àmplia paret interior. Un cràter en forma de pera s'ubica al costat de la paret interior en el seu costat nord. El sòl interior no té relativament de trets significatius, amb només una petita cresta central desplaçada a sud-oest del punt mig.
Abans de ser nomenat en 1961 per la UAI, aquesta formació era coneguda com «Cràter 200».

## Referències

* (WGPSN), IAU Working Group for Planetary System Nomenclature. «Gazetteer of Planetary Nomenclature. 1:1 Million-Scale Maps of the Moon» (en anglès). UAI / USGS, 13-02-2013. [Consulta: 6 abril 2016].
* Andersson, L. E.; Whitaker, E. A.,. NASA Catalogue of Lunar Nomenclature (en anglès). NASA RP-1097, 1982.
* Blue, Jennifer. «Gazetteer of Planetary Nomenclature» (en anglès). USGS, 25-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Bussey, B.; Spudis, P.. The Clementine Atlas of the Moon (en anglès). Nueva York: Cambridge University Press, 2004. ISBN 0-521-81528-2.
* Cocks, Elijah E.; Cocks, Josiah C.. Who's Who on the Moon: A Biographical Dictionary of Lunar Nomenclature (en anglès). Tudor Publishers, 1995. ISBN 0-936389-27-3.
* McDowell, Jonathan. «Lunar Nomenclature» (en anglès). Jonathan's Space Report, 15-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Menzel, D. H.; Minnaert, M.; Levin, B.; Dollfus, A.; Bell, B. «Report on Lunar Nomenclature by The Working Group of Commission 17 of the IAU» (en anglès). Space Science Reviews, 12, 1971, pàg. 136.
* Moore, Patrick. On the Moon (en anglès). Sterling Publishing Co, 2001. ISBN 0-304-35469-4.
* Price, Fred W. The Moon Observer's Handbook (en anglès). Cambridge University Press, 1988. ISBN 0521335000.
* Rükl, Antonín. Atlas of the Moon (en anglès). Kalmbach Books, 1990. ISBN 0-913135-17-8.
* Webb, Rev. T. W.. Celestial Objects for Common Telescopes, 6ª edición revisada (en anglès). Dover, 1962. ISBN 0-486-20917-2.
* Whitaker, Ewen A. Mapping and Naming the Moon (en anglès). Cambridge University Press, 2003. 978-0-521-54414-6.
* Wlasuk, Peter T. Observing the Moon (en anglès). Springer, 2000. ISBN 1-85233-193-3.

## Vegeu també

* Llista de cràters lunars
* Selenografia
# Arthur Prüfer

Arthur Prüfer (Leipzig, 7 de juliol de 1868 - 1944)
Primer va assistir a l'escola privada Teichmannsche de Leipzig, després a l'internat Salzmannschule Schnepfenthal de Turingia i va passar l'Abitur a la Nikolaischule de Leipzig. Del 1880 al 1889 va estudiar dret i musicologia a Leipzig, Heidelberg, Berlín i Jena. El 1886 es doctorà en jurisprudència a Heidelberg, i el 1890 doctor en musicologia. El 1895 va rebre la seva habilitació a Leipzig amb Hermann Kretzschmar i Oscar Paul, vers Johann Hermann Schein (1586-1630) i sobre Thomaskantor. El 1902 es va convertir en professor associat de musicologia no programat al costat d'Hugo Riemann a Leipzig, on entre els seus alumnes tingué Alfred Pellegrini i, on també es va retirar el 1936. Com a cavaller va ser acceptat a la Reial Orde Saxònia d'Albrecht (1916). En la seva vida privada es va empobrir per la inflació de 1923 i va dependre del suport. Del 1913 al 1922 va ser membre de la Gauloge Leipzig a l'Orde Germànic antisemita. El novembre de 1933 va signar la declaració dels professors d'Adolf Hitler a les universitats i col·legis alemanys.
Prüfer era expert en Schein i Richard Wagner.

## Fonts

* Johann Hermann Schein, 1895 (Reimprimida 1989, ISBN 3-7618-0936-0)
* Johann Hermann Schein and the Secular Song of the 17th Century, 1903
* The work of Bayreuth (recull de conferències sobre el Bayreuth Festival), 1909
* Music as a resounding Faust idea, 1920
* The Mastersingers of Nuremberg in 3 Acts (Poema complet amb una introducció a l'obra), 1926
* Introduction to Richard Wagner's Lohengrin, 2nd edició 1937

## Bibliografia

* Kirsten Büsing, Anne Büsing: Hermann Bernhard Arthur Prüfer, in: Alumnen and their ex-libris: 600 years University of Leipzig, 2009, p. 42f ISBN 978-3-8348-0859-2

## Enllaços externs

* https://portal.dnb.de/opac.htm?method=simpleSearch&query=116305681 al catàleg de la Biblioteca Nacional Alemanya
* https://research.uni-leipzig.de/catalogus-professorum-lipsiensium/leipzig/Pruefer_293 al catàleg de professors de la Universitat de Leipzig
* https://histvv.uni-leipzig.de/dozenten/pruefer_a.html a la Universitat de Leipzig (semestre d'hivern de 1895 a semestre d'estiu de 1914)
# Llorenç Puig i Puigneró

Llorenç Puig i Puigneró (Vic, 1888 – Vic, 26 de març de 1971) fou geòleg i sacerdot. Va estudiar al Seminari de Vic i fou ordenat sacerdot el setembre de 1915. Escrigué un petit tractat sobre la recerca i la identificació de deus i aigües subterrànies titulat De dinàmica hídrica. En aquesta obra es tracta sobre quines són les condicions geològiques que propicien la formació de brolladors, i s'hi donen una sèrie de preceptes i regles sobre la recerca i l'aprofitament de les deus naturals. També s'hi aborden les qüestions relatives als pous artesians o ascendents i a les condicions que han de reunir els terrenys per a les aigües artesianes.

## Bibliografia

* De dinàmica hídrica. Vic: Impremta Ausetana, 1931-1936.
* BERNAT, Pasqual. Científics d'Osona. Diccionari històric i biobibliogràfic dels científics nascuts o vinculats a Osona. Vic, Patronat d'Estudis Osonencs, 2010, Osona a la Butxaca, 28
# Nathan Jonas Jordison

Nathan Jonas Jordison Aldrich (Des Moines, Iowa, Estats Units - 26 d'abril del 1975, 26 de juliol del 2021), conegut com Joey Jordison, va ser un músic i compositor estatunidenc, conegut per haver estat bateria fundador i colíder del grup de nu metal Slipknot. A més formà part del grup Murderdolls, on tocava la guitarra.

## Enllaços externs

* Joey Jordison Fanpage Arxivat 2008-11-20 a Wayback Machine.
# Rustícola d'Arle

Rustícola d'Arle (Vaison, ~551 – Arle, 11 d'agost de 632) fou una monja occitana, abadessa del monestir de Santa Cesària d'Arle. És venerada com a santa per l'Església catòlica i l'ortodoxa. Rustícola o Màrcia va néixer a Vaison (Seguret), en una família noble i cristiana. Molt jove, ingressà al monestir que havia fundat a Arle santa Cesària. Molt pietosa, es lliurà a la pregària i la meditació. Per la seva virtut fou elegida abadessa només amb divuit anys, malgrat que ella no volia, després de la mort de l'abadessa Lil·liola. Arran de conflictes amb les autoritats civils, va ésser amenaçada, falsament acusada i empresonada. Clotari II la rehabilità en demostrar-se'n la innocència i tornà a ésser abadessa, aconseguint que el monestir cresqués i arribés a un període brillant de la seva història. Va morir el 632 en llaor de santedat i fou sebollida al monestir.
# Anthony Lopes

Anthony Lopes (Givors, l'1 d'octubre de 1990) és un jugador professional de futbol portuguès que juga com a porter al club francès Olympique de Lió i a la selecció portuguesa. Amb la selecció de Portugal, va guanyar l'Eurocopa 2016.

## Referències

* ↑ «2018 FIFA World Cup Russia – List of Players». FIFA, 04-06-2018. Arxivat de l'original el 19 juny 2018. [Consulta: 19 juny 2018]. Arxivat 10 de juny 2018 a Wayback Machine.
* ↑ McNulty, Phil. «Portugal 1–0 France». BBC Sport, 10-07-2016. [Consulta: 1r agost 2018].

## Enllaços externs

* Anthony Lopes, fitxa a ForaDeJogo
* Estadístiques amb Portugal (portuguès)
* Anthony Lopes a National-Football-Teams.com (anglès)
* Anthony Lopes – Fitxa i estadístiques a la UEFA
Anthony Lopes amb Portugal - Plantilles de navegació :
Selecció de futbol de Portugal – Eurocopa 2016
1 Patrício •
2 B. Alves •
3 Pepe •
4 Fonte •
5 Guerreiro •
6 Carvalho •
7 Ronaldo (c) •
8 Moutinho •
9 Éder •
10 J. Mário •
11 Vieirinha •
12 Lopes •
13 Danilo •
14 William •
15 Gomes •
16 Sanches •
17 Nani •
18 Rafa •
19 Eliseu •
20 Quaresma •
21 Cédric •
22 Eduardo •
23 Adrien •
Entrenador: Santos
Selecció de futbol de Portugal – Copa del Món de Futbol 2018
1 Rui Patrício •
2 Bruno Alves •
3 Pepe •
4 Manuel Fernandes •
5 Raphaël Guerreiro •
6 José Fonte •
7 Cristiano Ronaldo  •
8 João Moutinho •
9 André Silva •
10 João Mário •
11 Bernardo Silva •
12 Anthony Lopes •
13 Rúben Dias •
14 William Carvalho •
15 Ricardo Pereira •
16 Bruno Fernandes •
17 Gonçalo Guedes •
18 Gelson Martins •
19 Mário Rui •
20 Ricardo Quaresma •
21 Cédric •
22 Beto •
23 Adrien Silva •
Entrenador: Fernando Santos
Selecció de futbol de Portugal – Eurocopa 2020
1 Patrício •
2 Semedo •
3 Pepe •
4 Dias •
5 Guerreiro •
6 Fonte •
7 Ronaldo (c) •
8 Moutinho •
9 A. Silva •
10 B. Silva •
11 Fernandes •
12 Lopes •
13 Danilo •
14 William •
15 Rafa •
16 Sanches •
17 Guedes •
18 Neves •
19 Gonçalves •
20 Dalot •
21 Jota •
22 Ru. Silva •
23 Félix •
24 Oliveira •
25 Mendes •
26 Palhinha •
Entrenador: Santos :
# Cafè del Casal Gelidenc

El Cafè del Casal Gelidenc és una obra noucentista de Gelida (Alt Penedès) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Gran edifici rectangular de marcada solidesa, cobert a dues vessants, de dues plantes la primera amb voltes de rajola i la segona amb cel ras i decoració "art decó". Cal remarcar l'extraordinària lluminositat deguda als grans finestrals i el balcó longitudinal de l'esquerra de l'edifici, on a la barana hi apareix l'escut de Catalunya, motiu que es repeteix a les dues finestres de les golfes, on a una d'elles ha desaparegut.

## Referències

* ↑ «Cafè del Casal Gelidenc». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 22 octubre 2017].
# Hortus Bengalensis

Hortus Bengalensis, (abreujat Hort. Bengal.), és un llibre amb il·lustracions i descripcions botàniques que va ser escrit pel metge i botànic escocès, anomenat el pare de la Botànica de l'Índia; William Roxburgh. Va ser publicat a Serampore a l'any 1814 amb el nom d'Hortus Bengalensis, or a Catalogue of the Plants Growing in the Hounourable East India Company's Botanical Garden at Calcutta.

## Referències

* ↑ A Tropicos

## Enllaços externs

* a IPNI
# Associació Mundial de Zoos i Aquaris

L'Associació mundial de zoològics i aquaris — World Association of Zoos and Aquariums, WAZA en anglès— és una organització que engloba als més importants zoològics i aquaris del món. Creada originalment el 1935 a Basilea (Suïssa) sota el nom d'Unió Internacional de Directors de Jardins Zoològics (International Union of Directors of Zoological Gardens, IUDZG en anglès), va ser dissolta durant la Segona Guerra Mundial i fundada novament el 1946 a Rotterdam (Països Baixos) per un grup de directors de zoològics de països aliats. El 2000 l'associació va canviar actual. Des del 1950 l'associació és membre de la Unió Internacional per a la Conservació de la Natura (UICN).

## Vegeu també

* ALPZA

## Referències

* ↑ "Base de datos de miembros". iucn.org

## Enllaços externs

* Associació Mundial de Zoos i Aquaris - Lloc web oficial
* Llista de membres Arxivat 2008-03-11 a Wayback Machine.
# Llorenç Planes

Llorenç Planes (Costoja, el Vallespir, 29 de març de 1945 - Sant Nazari de Rosselló, 4 de desembre de 2016) va ser un escriptor i polític nord-català molt influent en el moviment catalanista de la Catalunya del Nord. Va encunyar el terme Catalunya Nord per referir-se al territori català que pertany a l'Estat francès.

## Biografia

Llorenç Planes va nàixer en una casa de pagès a Costoja (Vallespir) el 1945, a prop de la frontera d'estat. Passà la seva joventut pels voltants d'aquest ròdol i només va ser quan feu 16 anys que començà a allunyar-se de la terra nadiua. Se n'anà primer a Perpinyà per a estudiar el batxillerat i més endavant a Tolosa, on estudià enginyeria agrònoma.
La seva trajectòria professional el portà més al nord encara, hagué de passar dos anys a Dijon en una escola de funcionaris del Ministeri francès de l'Agricultura i després del servei militar, visqué uns quatre anys a Orlhac (Alvèrnia) i d'ençà el 1975 va residir a París abans de tornar a Catalunya Nord uns quants anys després.
Donà classes d'agricultura a Tesà (el Rosselló), alhora que fou encarregat d'aquesta matèria a la Universitat Catalana d'Estiu de Prada (el Conflent) des del 1973, des d'on procurà tractar de manera comuna els problemes dels agricultors de Catalunya Nord i de Catalunya Sud. Va col·laborar amb el Grup Cultural de la Joventut Catalana i amb el Comitat Rossellonès d'Estudis i Animació (CREA). Del 1970 al 1978 fou redactor de La Falç. El 1986 fou un dels fundadors d'Unitat Catalana, i el 1989 substituí Andreu Barrere en la presidència, càrrec en el qual fou renovat el 1993.
Inspirat per l'analogia amb Euskadi Nord i Euskadi Sud, va encunyar el terme Catalunya Nord, reflectit per primera vegada el 1974 en El petit llibre de la Catalunya Nord.
Fou regidor (1995-2001) i tinent d'alcalde (1998-2001) de Sant Nazari de Rosselló.
Morí el 4 de desembre de 2016.

## Obres

* El petit llibre de Catalunya-Nord (Lluita per un "Rosselló" català) (1974)
* Els vins del Rosselló (1980)
* Per comprendre Catalunya Nord. De la identitat desnaturalitzada a l'esperança de futur (2012)

## Referències

* ↑ Llorenç Planes a la Gran Enciclopèdia Catalana
* 1 2 3 4 «S'ha mort Llorenç Planes». VilaWeb. Arxivat de l'original el 2016-12-06. [Consulta: 5 desembre 2016].
* ↑ «"Molts catalans han oblidat que Perpinyà és Catalunya"». El Punt Avui.
# Nathan Mayer Rothschild

* Per a altres significats, vegeu «Nathan Mayer Rothschild, 1r baró Rothschild».
Nathan Mayer Rothschild (Frankfurt del Main, 16 de setembre de 1777 - 28 de juliol de 1836) fou un banquer i financer jueu resident a Londres. Entre 1798 i 1800 fou comerciant tèxtil en Manchester. El 1808 va fundar el banc N. M. Rothschild & Sons en Londres, que segueix operant avui en dia. Nathan va invertir en or, que va servir per finançar la campanya del Duc de Wellington a la guerra del Francès i la Setena Coalició.

## Referències

* ↑ Kaplan, Herbert H. Nathan Mayer Rothschild and the Creation of a Dynasty: The Critical Years 1806-1816 (en anglès). Stanford University Press, 2006, p. 48. ISBN 080475165X.
# Rafael Foguet Ambrós

Rafael Foguet Ambrós (Riba-roja d'Ebre, 1933) és un químic català.
Es llicencià en química per la Universitat de Barcelona el 1957. Ha estat conseller delegat i vicepresident del Grup Ferrer Internacional, durant 31 anys. Posseeix un important nombre de patents a Espanya i a l'estranger. És president de la Reial Acadèmia de Ciències i Arts de Barcelona i d'Expoquímia (Saló Internacional de la Química, de Fira de Barcelona), i també vicepresident de la Sociedad Espańola de Química Industrial y de Ingeniería Química. Ha presidit el Consell Assessor de la Fundació Bosch i Gimpera de la Universitat de Barcelona, l'associació empresarial Farmaindustria i de la Reial Acadèmia de Ciències i Arts de Barcelona.
El 2002 va rebre la Creu de Sant Jordi. En 2008 fou nomenat doctor honoris causa per la Universitat de Barcelona i el 2012 Medalla d'Or al Mèrit Científic de la Ciutat de Barcelona.

## Referències

* ↑ Entrevista a interempresas.net
* ↑ Honoris Causa del senyor Rafael Foguet Ambrós, títols de doctor 2008 i XIII Premi Claustre de Doctors de la UB Arxivat 2015-04-02 a Wayback Machine. a ubtv
* ↑ Rafael Foguet, Medalla de Oro al Mérito Científico de la Ciudad de Barcelona Arxivat 2015-04-02 a Wayback Machine. a quimicaysociedad.org
# Amatoxina

Les amatoxines són un grup de substàncies tòxiques, o més concretament hepatotòxiques, que es troba en bolets verinosos com l'Amanita phalloides (farinera borda, cogoma verda), altres espècies d'amanites i la Conocybe filaris. Actua destruint el fetge i els ronyons. Hi ha vuit tipus d'amatoxines (amanina…). No es coneix cap antídot contra els seus efectes.
Les amatoxines actuen lentament, no importa com d'elevada siga la dosi. La seva acció és bloquejar la transcripció de les ARN polimerasa 1 i 2 en les eucariotes; és a dir bloqueja tota síntesi proteica en cèl·lules. Tal vegada les amatoxines s'acomoden en un lloc simètric en la polimerasa o bé en el complex ADN/RNA polimerasa.
Provoca dolor d'estómac, nàusees, vòmits, diarrees greus, altres dolors extrems i hemorràgies, causant finalment la mort de la persona per aturada cardíaca, aproximadament, als dos dies d'ingerir la toxina.

## Estructura

Els compostos tenen una estructura similar, la de vuit residus d’aminoàcids disposats en un motiu macrobicíclic conservat (una estructura pentacíclica global en comptar els anells inherents a la prolina i els residus derivats del triptòfan); van ser aïllats el 1941 per Heinrich O. Wieland i Rudolf Hallermayer. Totes les amatoxines són oligopèptids que se sintetitzen com a proteoteïnes de 35 aminoàcids, a partir de les quals els vuit aminoàcids finals són escindits per una prolil oligopeptidasa. La seqüència esquemàtica d’aminoàcids de les amatoxines és Ile-Trp-Gly-Ile-Gly-Cys-Asn-Pro amb reticulació entre Trp i Cys a través del fragment sulfòxid (S = O) i hidroxilació en variants de la molècula. L'estructura vertebral (negra) és la mateixa en totes les amatoxines i cinc grups variables (vermell) determinen el compost específic.
Actualment hi ha deu amatoxines conegudes:
| Name | R¹ | R² | R$^3$ | R$^4$ | R⁵ |
| Amanitina | OH | OH | NH₂ | OH | OH |
| β-Amanitin | OH | OH | OH | OH | OH |
| γ-Amanitin | OH | H | NH₂ | OH | OH |
| ε-Amanitin | OH | H | OH | OH | OH |
| Amanullin | H | H | NH₂ | OH | OH |
| Amanullinic acid | H | H | OH | OH | OH |
| Amaninamide | OH | OH | NH₂ | H | OH |
| Amanina | OH | OH | OH | H | OH |
| Proamanullin | H | H | NH₂ | OH | H |
S'ha informat de δ-amanitina, però no s'ha determinat la seva estructura química.

## Referències

* ↑ Diaz, James H. «Amatoxin-Containing Mushroom Poisonings: Species, Toxidromes, Treatments, and Outcomes». Wilderness & Environmental Medicine, 29, 1, 2018, pàg. 111–118. DOI: 10.1016/j.wem.2017.10.002. PMID: 29325729.
* 1 2 Litten, W. «The most poisonous mushrooms». Scientific American, 232, 3, 01-03-1975, pàg. 90–101. DOI: 10.1038/scientificamerican0375-90. PMID: 1114308.
* ↑ «Gene family encoding the major toxins of lethal Amanita mushrooms». Proceedings of the National Academy of Sciences of the United States of America, 104, 48, 01-11-2007, pàg. 19097–101. Bibcode: 2007PNAS..10419097H. DOI: 10.1073/pnas.0707340104. PMC: 2141914. PMID: 18025465.
* ↑ «Identification of structural features involved in binding of alpha-amanitin to a monoclonal antibody». Biochemistry, 32, 15, 01-04-1993, pàg. 4043–50. DOI: 10.1021/bi00066a027. PMID: 8471612.
# Antonio Moral Jurado

Antonio Moral Jurado (Còrdova, España, 1982) és un compositor i director de banda. Estudià composició al Conservatori Superior de Música Rafael Orozco (Còrdova) del 2007 al 2010, i Direcció d'Orquesta al Conservatori Superior de Málaga al 2011, i Magisteri Musical a la Universitat de Còrdova (Espanya). Actualment dirigeix la Banda Simfònica de Música de Cabra, la Jove Orquestra Subbética i la Camerata Ipagro d'Aguilar de la Frontera; és també assistent de a Banda Simfònica de Còrdova.
Va ser guardonat del II Concurs de Direcció Musical de l'Associació Musical Coriana (2016) i també va ser guardonat al 15è Premi Internacional Joan Guinjoan (2016-2017), amb la seva obra "Aljibe de Absoluta Complacencia".

## Referències

* 1 2 Andalucía, Centro de Documentación Musical de. «Compositor» (en castellà). [Consulta: 29 abril 2019].
* ↑ «ANTONIO MORAL JURADO: Director Artístico, Profesor y Compositor Musical Egabrense» (en castellà), 12-09-2016. Arxivat de l'original el 2019-04-26. [Consulta: 29 abril 2019].
* 1 2 Press, Europa. «El compositor cordobés Antonio Moral gana el 15 Premio Internacional Joan Guinjoan», 27-04-2017. [Consulta: 29 abril 2019].
* ↑ «L'entrevista». Arxivat de l'original el 2019-06-04. [Consulta: 29 abril 2019].