OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Simeikine

Simeikine (en ucraïnès Сімейкине, en rus Семейкино, Semeikino) és una vila de la província de Luhansk a Ucraïna. Fins al 2020 formava part del districte de Sorokine, però després passà a formar part del districte de Luhansk i del municipi de Molodohvardíisk. Tanmateix, segons el sistema administratiu rus que ocupa i controla la vila i la regió, Simeikine continua pertanyent al districte de Krasnodon. El 2022 tenia 2.208 habitants.
La vila està ocupada per Rússia des de la Guerra al Donbàs, i és administrada per la República Popular de Luhansk.

## Història

La vila fou fundada entre 1910 i 1914 simultàniament amb la línia ferroviària Rodàkove-Likhaia i l'estació de tren de Simeikine.
Durant la dècada de 1930 es construí un dipòsit de locomotores i vagons. La vila rebé l'estatus d'assentament de tipus urbà el 1938.
Durant la Segona Guerra Mundial, alguns membres de l'organització clandestina Jove Guàrdia estaven actius al poble. Seguint les instruccions del quarter general, realitzaren propaganda anti-alemanya i participaren en operacions de combat fins que a mitjans de gener de 1943, els nazis els arrestaren i assassinaren.
Durant l'època soviètica, la propietat central de la granja agrícola Simeikine estava ubicada al poble.
A partir del 2014, a causa de la Guerra al Donbàs, Simeikine està controlada per la República Popular de Luhansk.

## Referències

* ↑ «Кабінет Міністрів України - Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Луганської області» (en ua). Arxivat de l'original el 25 січня 2022. [Consulta: 22 febrer 2022].
* 1 2 «Численность населения по состоянию на 1 октября 2015 года по Луганской Народной Республике» (en rus). Luhansk People's Republic. Arxivat de l'original el 2016-02-04. [Consulta: 21 desembre 2015].
* ↑ Изд-во Ведомостей Верховного Совета РСФСР. СССР. Административно-территориальное деление союзных республик : изменения, происшедшие за время с 1/X 1938 г. по 1/III 1939 г., 1939.
* ↑ канд. ист. н. Владимир Марочко. Сильные духом // газета "Красная звезда" от 24 июня 2009
* ↑ Семейкино // Большая Советская Энциклопедия. / под ред. А. М. Прохорова. 3-е изд. том 23. М., «Советская энциклопедия», 1976. стр.225
# SoftAP

SoftAP (acrònim de software enabled access point) és una funcionalitat implementada mitjançant un programari que permet a un ordinador esdevenir un punt d'accés sense fil. També es pot emprar el terme router virtualVirtualització. Molts cops, quan s'utilitza per a compartir l'accés a internet s'anomena tethering o ancoratge a xarxa.

## Plataformes

Alguns sistemes operatius que ho soporten :
* Linux
* Windows 7
* Windows 8
* Windows 10
* Android
* Sistemes embedded o incrustats, per exemple : ESP8266, ESP32, Beagleboard, Beaglebone…

## Referències

* ↑ «Què és un router virtual?» (en anglès). Arxivat de l'original el 2018-02-12. [Consulta: 4 desembre 2016].
* ↑ «Router virtual» (en anglès). Arxivat de l'original el 2018-01-26. [Consulta: 4 desembre 2016].
# Simeó Movilă

Simeó Movilă (en romanès Simion Movilă) fou un Voivoda (Príncep) de Valàquia entre els anys 1600 i 1601 i del 1601 al 1602 i de Moldàvia entre els anys 1606 i 1607.
Era el segon fill de Ioan Movilă. Proper al seu germà Ieremia, ja de jove ocupà càrrecs d'importància a la seva cort. Amb la intervenció armada dels polonesos per restituir el seu germà al tron de Moldàvia, el canceller polonès Jam Zamoisky el va col·locar com a Voivoda de Valàquia el 20 de setembre de 1600 en substitució de Miquel el Valent, que havia fugit a Viena. El 4 d'agost de 1601 amb el retorn del príncep valac va fugir a Moldàvia,però uns mesos més tard, al novembre del mateix any, un cop que Miquel el Valent morí i els polonesos tornaren a controlar Valàquia va tornar a estar al capdavant d'aquest Principat.
Però la situació lluny d'estabilitzar-se a Valàquia s'anava degradant per moments i els polonesos havien de retirar part dels seus efectius en part pel conflicte que havia esclatat envers Suècia. Davant d'això tant l'emperador Rodolf II com els otomans començaren a pressionar perquè Simeó renunciés al tron valac, cosa que hagué de fer al juliol de 1602 en detriment de Radu Şerban, desplaçant-se a Moldàvia.
Resta a la cort del seu germà Ieremia com una de les més fermes persones de confiança, tal com ho demostra el fet que al traspàs d'aquest ell fos designat Voivoda de Moldàvia el 30 de juny de 1606, càrrec que ocupà fins al seu traspàs el 14 de setembre de 1607 essent enterrat al costat del seu germà al monestir de Suceviţa.
Simeó Movilă es casà amb Marghita Melania Zolkiewska, una noble polonesa amb qui tingué tres fills:
* Mihai Movilă, Voivoda de Moldàvia
* Gavril Movilă, Voivoda de Moldàvia
* Petru Movilă, Metropolità de Kíev (1633-1647).
# Simeó Monjo Acemeta

Simeó Monjo Acemeta (en llatí Symeon Acoemitensis Monachus) va ser un monjo d'un dels monestirs acemetes de Constantinoble.
L'abat (hegumenos) Ciril el va enviar al Papa Fèlix III a Roma per demanar suport per l'ortodòxia amenaçada pels monofisites i la política a de l'emperador Anastasi i del patriarca Acaci de Constantinoble. Aquesta missió va aconseguir que el papa no donés suport a Pere Ful·ló (o Pere II d'Antioquia) que s'havia apoderat del patriarcat d'Antioquia cap a l'any 485, i que finalment va ser deposat. En parla Evagri d'Epifania.

## Notes

* ↑ Segons la GEC, l'acemeta era un membre d’una comunitat de monjos bizantins que "no dormien mai". Dividits en dos grups, una part de la comunitat resava mentre l'altra descansava

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Symeon». A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. [Consulta: 2 febrer 2022].
# Sint-Trudoledeken

El Sint-Trudoledeken és un afluent del canal Zuidervaartje que neix de la confluència del Meersbeek (també anomenat Dorpsbeek i Waterloop) i del Bergbeek al nucli Assebroek de la ciutat de Brugge i que desemboca al Zuidervaartje a la mateixa ciutat a la província de Flandes Occidental a Bèlgica.
El nom «Ledeke» (variants: lee, geleed, lede, leet, lei, leie...) indica la intervenció humana: a aquesta època van aprofitar d'aigüeres naturals per a apregonar-les i millorar el desguàs. El prefix Sint-Trudo prové de l'antiga abadia dedicada a Trudó, desapareguda i recreada el 1946 al castell de Male. A certes mapes, el nom de Sint-Trudoledeken s'utilitza per a indicar tota la conca del riu i dels seus afluents. El 2010 els pòlders Zwinpolder, Nieuwe Hazegraspolder, Damse Polder i Polder Sint-Trudoledeken van fusionar al pòlder nou, anomenat «Oostkustpolder» (pòlder de la costa oriental).
El riu té un paper important al desguas del pòlder del mateix nom i dels prats molls anomenats Assebroekse Meersen. Abans la construcció del canal Gant-Bruges desguassava al riu Reie, després va desviar-se cap al Zuidervaartje. La darrera part del riu, que des de la fi del segle xix s'integrava en una mena de rambla arbrada, el Passeig de Steenbrugge paral·lela a la carretera de Bruges a Kortrijk va cobrir-se gairebé totalment per a eixamplar la carretera als anys 60 del segle xx.

## Afluents

* Bergbeek
* Meersbeek (Waterloop o Dorpsbeek)
* El riu als prats molls d'Assebroek (Assebroekse Meersen)
* Pont a Assebroek
* El riu desapareix entre les cases a Steenbrugge
* Pont del carrer Odegemstraat

## Referències

* ↑ Gilté, S; Van Vlaenderen, P. «Assebroek» (en neerlandès). De Inventaris van het Bouwkundig Erfgoed, Data incorrecta.
* ↑ Provoost, Tim; Allegaert, Sophie. Fietsnetwerk: Brugse Ommeland Noord(3) (en neerlandès). Brugge: Westtoer, 2007.
* ↑ Geerts, Guido; den Boon, Ton. «lee». A: Van Dale Groot woordenboek der Nederlandse Taal. Utrecht-Antwerpen: Van Dale Lexicografie, 1999, p. 1834 i 1846. (traducció: Van Dale Gran diccionari de la llengua neerlandesa)
* ↑ van Biervliet, Aubrecht-Tillo «Odegem-Steenbrugge» (en neerlandès). Maandschrift van de Vlaamse Toeristische Bibliotheek, 01-06-1973.
* ↑ De Vlaamse Hydrografische Atlas (en neerlandès). Gant: Agentschap voor Geografische Informatie Vlaanderen, 2006 [Consulta: 5 març 2011]. Arxivat 2010-09-25 a Wayback Machine. (traducció: L'Àtles geogràfic de Flandes)
* ↑ «Oostkustpolder» (en neerlandès). Vereniging van Vlaamse Polders en Wateringen, 2007.
* ↑ Antic nom neerlandès Steenbrugse Wandeling
# Standard Commands for Programmable Instruments

Standard Commands for Programmable Instruments (amb acrònim anglès SCPI, comandes estàndard per a instruments programables) defineixen un estàndard per a la sintaxi i les ordres que s'utilitzen en el control de dispositius d'assaig i mesura programables, com ara equips electrònics d'assaig.
SCPI es va definir com una capa addicional a la part superior de l'especificació IEEE 488.2-1987 "Codis estàndard, formats, protocols i ordres comuns". L'estàndard especifica una sintaxi comuna, una estructura d'ordres i formats de dades, que s'utilitzaran amb tots els instruments. Va introduir ordres genèriques (com CONFigure i MEASure)que es podien utilitzar amb qualsevol instrument. Aquestes ordres s'agrupen en subsistemes. SCPI també defineix diverses classes d'instruments. Per exemple, qualsevol font d'alimentació controlable implementaria la mateixa classe de funcionalitat base DCPSUPPLY.Les classes d'instruments especifiquen quins subsistemes implementen, així com qualsevol característica específica de l'instrument.

## Referències

* ↑ «SCPI-1999 Specification; SCPI Consortium.». Arxivat de l'original el 2015-04-12. [Consulta: 5 juliol 2022].
* ↑ ni.com - History of GPIB - Developer Zone
* ↑ International, Rohde & Schwarz. «2. Introducing SCPI Commands» (en anglès). https://www.rohde-schwarz.com.+[Consulta: 5 juliol 2022].

## Vegeu també

* LAN eXtensions for Instrumentation
* Virtual instrument software architecture
# Sphaenorhynchus pauloalvini

Sphaenorhynchus pauloalvini és una espècie de granota endèmica del Brasil.

## Referències

* Fordham et al (2006). Sphaenorhynchus pauloalvini. Llista Vermella de la UICN, Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2006. Consultat el 3 gener 2008 (en anglès). (anglès)
# Staromolino

Staromolino (en rus: Старомолино) és un poble del krai de Krasnoiarsk, a Rússia, que el 2012 tenia 82 habitants. Pertany al districte de Karatuzski.

## Referències

* ↑ Список населённых мест Сибирского края. – Том 1. Округа Юго-Западной Сибири. – Новосибирск: Сибирский Краевой Исполнительный Комитет. Статистический отдел, 1928. – 831 с.
# Stegastes rocasensis

Stegastes rocasensis és una espècie de peix de la família dels pomacèntrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 8,5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al Brasil.

## Referències

* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Emery, A. R. 1972. A new species of damselfish (Pisces: Pomacentridae) from the eastern coast of South America. Copeia 1972 (nÚM. 2): 330-335.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Stegastes redemptus

Stegastes redemptus és una espècie de peix de la família dels pomacèntrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 12 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a les Illes Revillagigedo i a Cabo San Lucas (Mèxic).

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Heller, E. & R. E. Snodgrass. 1903. Papers from the Hopkins Stanford Galapagos expedition, 1898-1899. XV. New fishes. Proc. Wash. Acad. Sci. v. 5: 189-229, Pls. 2-20.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Solatges

Solatges (en francès Soulages-Bonneval) és un municipi del departament francès de l'Avairon, a la regió d'Occitània. Està situat a l'Aubrac.

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Tallers i magatzem (Badalona)

Tallers i magatzem és una obra de Badalona (Barcelonès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Conjunt format per diversos cossos. La zona administrativa és composta per construccions de maó vist, d'angles arrodonits i estretes finestres angulars, amb alçades de tres i quatre pisos. La zona de magatzem té un aire més fabril, com a volum clos d'estructura metàl·lica, amb obertures horitzontals que es plantegen més aviat per l'efecte psicològic sobre els treballadors.

## Història

Projecte de 1965 realitzat entre 1966 i 1967.

## Referències

* 1 2 3 «Tallers i magatzem». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 6 novembre 2017].
# Take the High Ground!

Take The High Ground és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Richard Brooks i estrenada el 1953.

## Argument

Fill d'un desertor, el sergent Thorne Ryan, que s'ha cobert de glòria durant la guerra de Corea, agafa les regnes l'entrenament de joves reclutes. Home molt dur i intransigent, ha de fer front a l'odi de les seves tropes i del seu amic, el sergent Hotinent. Havent fet amistat amb de Julie Mollison, una noia del bar, fins i tot aquesta el rebutjarà per la seva conducta odiosa...

## Repartiment

* Richard Widmark: Sergent Thorne Ryan
* Karl Malden: Sergent Laverne Holt
* Elaine Stewart: Julie Mollison
* Carleton Carpenter: Merton 'Tex' Tolliver
* Russ Tamblyn: Paul Jamison
* Jerome Courtland: Elvin C. Carey
* Steve Forrest: Lobo Naglaski
* Robert Arthur: Donald Quentin Dover Iv
* William Hairston: Daniel Hazard
* Maurice Jara: Franklin D. No Bear
* Bert Freed: Sergent Vince Opperman
* Chris Warfield: un soldat

## Referències

* ↑ «Take the High Ground!». The New York Times.
# Tagnon

Tagnon és un municipi francès situat al departament de les Ardenes i a la regió del Gran Est. L'any 2017 tenia 884 habitants.

## Demografia

El 2007 la població era de 932 persones. Hi havia 332 famílies, 359 habitatges (346 habitatges principals, dues segones residències i onze desocupats).

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 590 persones, de les quals 437 eren actives.
Hi havia 49 establiments econòmics, entre d'altres dues empreses alimentàries, dues empreses industrials, 12 constructores, onze de comerç i reparació d'automòbils, cinc de transport, una empresa d'hostatgeria i restauració, una empresa financera, sis empreses de serveis, una farmàcia i una escola elemental.
L'any 2000 a hi havia setze explotacions agrícoles.

## Referències

* ↑ Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
# Tagolsheim

Tagolsheim (en alsacià Dàgelse) és un municipi francès, situat a la regió del Gran Est, al departament de l'Alt Rin. L'any 2005 tenia 637 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 440 | 460 | 625 | 698 | 691 | 662 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | François Gutzwiller | |
# Tanit Plana

Tanit Plana (Berga, 1975) és una artista i fotògrafa catalana. És membre fundadora del col·lectiu NoPhoto i de l'oficina per al desenvolupament de projectes fotogràfics PingPong Therap (una iniciativa per a incentivar el pensament crític dels infants i la seva relació amb la imatge). Va ser integrant del comitè artístic de la manifestació fotogràfica SCAN el 2008 i el 2009, i va exercir de professora de fotografia a la Universitat Pompeu Fabra en la llicenciatura de Publicitat, entre el 2005 i el 2011. També col·labora a Standard Books, editorial creada el 2011, i ha fundat l'agència de comunicació i disseny Beluga Family.
L'any 2020, va exposar a la Virreina Centre de la Imatge una setantena de retrats de l'anomenada Generació Z després de fer un càsting a través d'Instagram i defugint la mirada adultcèntrica.

## Exposicions
### Exposicions individuals

* 2020: Púber, Palau de la Virreina, Barcelona.
* 2019: Es lo que es, Sala Canal Isabel II, Madrid.
* 2011: Para siempre, Tarragona, Lleida I Palma.
* 2003: Homeware, Photoespaña, Centro Conde Duque, Madrid.

### Exposicions col·lectives

* 2019: Pla de Barris, Barcelona.
* 2018: Fotografies com a espai públic, Arts Santa Mònica, Barcelona.
* 2010: Arts Santa Mònica, Barcelona.
* 2009: Catalizadors, Centre d'Arts Contemporànies de Vic.

## Premis i reconeixements

* 2012: Art for Change.
* 2006: Menció d'Honor al Mejor Libro de fotografia dins del festival PHotoEspaña.
* 2002: Descubrimientos PHotoEspaña, amb el projecte Yaios.

## Referències

* ↑ «Tanit Plana». web. Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CC-BY-SA via OTRS). [Consulta: 17 febrer 2016].
* ↑ «Tanit Plana i Manolo Laguillo, dues generacions de fotògrafs a la Virreina». TV3, 08-12-2020. [Consulta: 17 gener 2021].
* ↑ «La adolescencia y sus prácticas socioculturales» (en espanyol europeu), 12-11-2020. [Consulta: 17 gener 2021].
* ↑ «La fotografia també és política». betevé, 02-12-2020. [Consulta: 17 gener 2021].
* ↑ Crespo MacLennan, Gloria «Internet nos convierte en ciegos» (en castellà). El País [Madrid], 26-04-2019. ISSN: 1134-6582.
* ↑ Villalón Vara, Roberto. «No me interesa tanto aquello que cuentan mis fotos como a dónde te invitan a ir» (en castellà), 09-05-2019. [Consulta: 17 gener 2021].
* ↑ https://www.youtube.com/watch?v=138baRDaMZI
# Soulossois

El Soulossois fou una antiga comarca avui a França, a la Lorena.
Sota els romans estava centrada a Solimonems i formava el pagus Solimariacensis. El territori és esmentat al tractat de Meerssen del 8 d'agost del 870 com a pagus Solocense. Estava situat al sud-oest del que fou el comtat de Vaudemont, a Lorena i fgou administrat junt amb el comtat de Saintois (els territoris situats a l'est) fins que va passar a Lorena al segle xi. Del pagus de Saintois la meitat nord va quedar com a possessió ducal i la meitat sud va formar el comtat de Vaudemont. La major part del Soulossois va quedar també com a possessió ducal.
El nom no s'utilitza modernament.

## Referències

* Annuaire historique pour l'année 1859, publicat per la Société de l'histoire de France, editor: Renouard (París), 1837-1863
# Soultz-sous-Forêts

Soultz-sous-Forêts (en alsacià Sulz) és un municipi francès, situat a la regió del Gran Est, al departament del Baix Rin. L'any 1999 tenia 2.494 habitants.
Forma part del cantó de Wissembourg, del districte de Haguenau-Wissembourg i de la Comunitat de comunes de l'Outre-Forêt.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 1.964 | 2.159 | 2.208 | 2.289 | 2.185 | 2.494 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Alfred Schmitt | |
| 2008- | Pierre Mammosser | PS |

## Vegeu també

* Eugène Müntz
# Port Fangós

El Port Fangós va ser un port marítim ubicat al Delta de l'Ebre utilitzat principalment per a la preparació de les expedicions militars durant els segles XIII i XIV. A partir del s.XV es va abandonar per l'acumulació de sediments i en l'actualitat només en queda l'aiguamoll de la Platjola.

## Ubicació

El Port Fangós s'ubicava en els actuals termes municipals de Sant Jaume d'Enveja i de Deltebre en la zona anterior a l'actual illa de Buda. Després de la seva desaparició a causa de les sedimentacions i els canvis de curs del riu Ebre, les seves restes formaren l'anomenat Pantà. En l'actualitat només en queda l'aiguamoll de la Platjola, que podria haver estat una de les goles d'accés al Port.

## Utilització militar

Va ser el port militar més important de la Corona d’Aragó durant els segles XIII i XIV, d'on van sortir les armades que van anar a conquerir Sicília i Sardenya i que van permetre l’expansió mediterrània de la corona. El Port Fangós presentava diversos avantatges, com les seves grans dimensions, l'equidistància entre les ciutats de València i Barcelona, la proximitat al riu Ebre per facilitar l'accés des d'Aragó, i l'existència de la ciutat de Tortosa com a població important propera per a la provisió de materials.
Es coneixen les expedicions següents que van salpar des de Port Fangós:
* La conquesta de Sicília per Pere el Gran, l'any 1282
* La conquesta de Sardenya, per Jaume II i l’infant Alfons, el 1323
* L'expedició de suport a les guerres de Sardenya, en època de Joan I, el 1394
* Ja sota Martí l'Humà, l'expedició de 1398 per atacar el nord d'Àfrica, i que el 1399 va anar en socors del papa Benet XIII a Avinyó, remuntant el Roine.
La següent gran expedició, la de 1420 d'Alfons el Magnànim a Sardenya ja no va utilitzar Port Fangós, sinó que va sortir del port dels Alfacs.

## Referències

* ↑ Gilabert Tomàs, Jordi «Port Fangós i l'expansió mediterrània de la Corona d'Aragó». Recerca, 2008, pàg. 243–280. ISSN: 2385-457X.
# Crocidura voi

Crocidura voi és una espècie de mamífer eulipotifle de la família de les musaranyes (Soricidae).
Es troba a Etiòpia, Kenya, Mali, Nigèria, Somàlia i el Sudan.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ Cassola, F. (2016). "Crocidura voi (errata version published in 2017)." 2016 Llista Vermella de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, edició 2016. [Consulta: 4 abril 2023]

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
# Raslakita

La raslakita és un mineral de la classe dels silicats que pertany al grup de l'eudialita. Rep el nom de la vall de Raslak, situada al sud-oest de la localitat tipus, el mont Karnasurt.

## Característiques

La raslakita és un silicat de fórmula química Na₁₅Ca₃Fe²⁺₃(Na,Zr)₃Zr₃(Si,Nb)[(Si₃O₉)₂(Si₉O₂₇)₂SiO](OH,H₂O)₃(Cl,OH). Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2002. Cristal·litza en el sistema trigonal. La seva duresa a l'escala de Mohs és 5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la raslakita pertany a «09.CO: Ciclosilicats amb enllaços de 9 [Si$_9$O$_{27}$]$^{18-}$» juntament amb els següents minerals: al·luaivita, eudialita, ferrokentbrooksita, kentbrooksita, khomyakovita, manganokhomyakovita, oneil·lita, feklichevita, carbokentbrooksita, zirsilita-(Ce), ikranita, taseqita, rastsvetaevita, golyshevita, labirintita, johnsenita-(Ce), mogovidita, georgbarsanovita, aqualita, dualita, andrianovita, voronkovita i manganoeudialita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al mont Karnasurt, que es troba al districte de Lovozero, dins l'óblast de Múrmansk (Rússia). Es tracta de l'únic indret de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Raslakite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 22 desembre 2019].
* ↑ «The New IMA List of Minerals – A Work in Progress – Updated: November 2019» (en anglès). International Mineralogical Association. Arxivat de l'original el 23 de març 2019. [Consulta: 22 desembre 2019].