OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Epigonus marisrubri

Epigonus marisrubri és una espècie de peix pertanyent a la família dels epigònids.

## Morfologia

Pot arribar a fer 13,6 cm de llargària màxima. 8 espines i 10 radis tous a l'aleta dorsal, 2 espines i 9 radis tous a l'anal i 18 radis a la pectoral. 25 vèrtebres. 48 o 49 escates a la línia lateral. Aletes pectorals allargades, les quals arriben al nivell de l'origen de la segona aleta dorsal. Aleta caudal bifurcada. Opercle amb una espina curta.

## Hàbitat

És un peix marí, bentopelàgic i de clima tropical (29°N-30°N i 34°E-35°E).

## Distribució geogràfica

Es troba al mar Roig (el golf d'Aqaba, Jordània).

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Rafinesque C. S., 1810. Indice d'ittiologia siciliana; ossia, catalogo metodico dei nomi latini, italiani, e siciliani dei pesci, che si rinvengono in Sicilia disposti secondo un metodo naturale e seguito da un appendice che contiene la descrizione de alcuni nuovi pesci sicilian. Messina. Indice Ittiol. Sicil. . 1-70.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Krupp, F., Zajonz, U. & Khalaf, M. A., 2009. A new species of the deepwater cardinalfish genus Epigonus (Perciformes: Epigonidae) from the Gulf of Aqaba, Red Sea. aqua International Journal, 15 (4): 223-227.
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Krupp, F., Zajonz, U. & Khalaf, M. A., 2009
* 1 2 Krupp, F., Zajonz, U. & Khalaf, M. A., 2009.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* AQUATAB
# Xelet

El xel o xelet (Aequipecten opercularis) és una espècie de vieira, un bivalve comestible marí bivalve de la família Pectinidae.
D'uns 7 cm dins mida, és una de les espècies de vieires més petites que s'exploten comercialment. La closca d'aquesta espècie és prima i trencadissa i, de vegades, força acolorida. Té aproximadament vint plecs radials. La closca esquerra és lleugerament més convexa que la dreta. Una aurícula de la vàlvula dreta és més gran que l'altra, cosa que crea una osca prop de la frontissa que fa servir el peu modificat en els exemplars joves per a fer filar el bissus. Els exemplars adults poden nedar lliurement.

## Referències

* ↑ Rosenberg, Gary. «Pecten opercularis (Linnaeus, 1758)», 2011.
* ↑ Forma d'origen menorquí —de l'anglès shell ‘petxina’— que s'ha generalitzat per a denominar l'espècie Chlamis opercularis
* ↑ http://cbiolegs.cat/wp-content/uploads/2014/02/CBCAT09.pdf

## Enllaços externs

* MarLIN info Arxivat 2007-09-29 a Wayback Machine.
# Xekàlovka

Xekàlovka (en rus: Шекаловка) és un poble de l'óblast de Vorónej, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 625 habitants.

## Referències

* ↑ Расстояние от Херсонского до Россоши
* 1 2 Херсонский хутор на карте
* ↑ Всероссийская перепись населения 2010 года. Численность населения городских округов, муниципальных районов, городских и сельских поселений, городских и сельских населённых пунктов Воронежской области
# Yuji Sakakura

Yuji Sakakura (Prefectura de Mie, Japó, 7 de juny de 1967) és un exfutbolista japonès.

## Selecció japonesa

Yuji Sakakura va disputar 6 partits amb la selecció japonesa.

## Enllaços externs

* National Football Teams
* Japan National Football Team Database
# Jean-François de Noailles

Jean-François de Noailles, Marquès de Noailles en francès Jean François de Noailles, marquis de Noailles) (28 d'agost 1658 - 23 de juny 1692) era un noble francès, marquès de Noailles.

## Descendència

amb Marguerite Thérèse Rouillé (1687)
* Louise Antoinette de Noailles (25 febrer 1688 - 21 d'agost 1690)
* Anne Catherine de Noailles (28 setembre 1694 - 7 novembre 1716)
# Ratpenat desèrtic pigmeu

El ratpenat desèrtic pigmeu (Hypsugo ariel) és una espècie de ratpenat que viu a Egipte, Israel, Jordània i el Sudan.

## Referències

* Wilson, D. E.; Reeder, D. M. (editors). Mammal Species of the World. A Taxonomic and Geographic Reference (en anglès). 2 volums. 3a edició. Baltimore: Johns Hopkins University Press, 2005. ISBN 978-0-8018-8221-0.

## Enllaços externs

* Fordham et al. (2006). Hypsugo ariel. Llista Vermella de la UICN, Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2006. Consultat el 29 desembre 2007 (en anglès). (anglès)
Espècies vivents de vespertiliònids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera · Superfamília: Vespertilionoidea :
Subfamília Antrozoinae :
Subfamília Kerivoulinae :
Subfamília Murininae :
Subfamília Myotinae :
Subfamília Vespertilioninae :
# Maimor

Maimor (en rus: Маймор) és un poble de l'óblast de Vladímir, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 3 habitants. Pertany al districte municipal de Iúriev-Polski.

## Referències

* ↑ Серёгин А. П. Флора Владимирской области: конспект и атлас. — Тула: Гриф и К, 2012. — 620 с.
* ↑ «В.Г. Добронравов. Историко-статистическое описание церквей и приходов Владимирской епархии: Вып. 4: Меленковский, Муромский, Покровский и Судогодский уезды. - 1897». Arxivat de l'original el 2018-05-09.
# Malimbe cul-roig

El malimbe cul-roig (Malimbus scutatus) és un ocell de la família dels ploceids (Ploceidae).

## Hàbitat i distribució

Habita boscos, vegetació secundària i terres de conreu a Sierra Leone, sud-est de Guinea, Libèria, Costa d'Ivori, Ghana, Benín, Nigèria i sud-oest de Camerun.

## Referències

* ↑ «Malimbe cul-roig». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/02/2022(català)
# Malimbe becblau

El malimbe becblau (Malimbus nitens) és un ocell de la família dels ploceids (Ploceidae).

## Hàbitat i distribució

Viu entre la malesa del bosc, normalment empantanegat a les terres baixes del Senegal, Gàmbia, sud-oest de Mali, Guinea Bissau, Guinea, Sierra Leone, Libèria, Costa d'Ivori, Burkina Faso, Ghana, Togo, Benín, Nigèria, sud de Níger, sud de Camerun, Guinea Equatorial, el Gabon, República del Congo, Cabinda, nord-oest d'Angola, sud-oest de la República Centreafricana, nord i nord-est de la República Democràtica del Congo, oest d'Uganda i sud-oest, centre i est de la República Democràtica del Congo.

## Referències

* ↑ «Malimbe becblau». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/02/2022(català)
# Marededéu de Sallent de Sanaüja

La Marededéu de Sallent de Sanaüja és una escultura en alabastre policromat que data de la segona meitat del segle xiv, i exposada actualment al Museu Nacional d'Art de Catalunya. L'obra és una de les més belles representacions de la marededéu dempeus amb nen de l'art gòtic català, amb unes formes equilibrades i harmòniques.
Tot i que no hi ha constància documental que ho constati de manera fefaent, sempre s'ha considerat que el seu emplaçament originari va ser l'església parroquial de Sant Jaume de Sallent. La seva execució s'ha situat a la segona meitat del segle xiv. Donades les similituds amb la Marededéu de Boixadors (Anoia) que es conserva al Museu Episcopal de Vic, es considera que les dues imatges són obra del mateix artista, fins ara desconegut.
Aquesta imatge va ser comprada entre el 1927 i el 1929 pel col·leccionista barceloní Lluís Plandiura i el 1932, arran d'una greu crisi econòmica que va patir, la va vendre, juntament amb la resta de les seves col·leccions, a la Junta de Museus de Barcelona.
L'evolució de les representacions de la Mare de Déu del romànic, imatges sedents amb actitud majestàtica sostenint el nen a la falda, cap a les figures dempeus representant una dona jove amb expressió acollidora, va ser el resultat de les influències franceses i italianes que en aquesta obra es recullen de manera clara. La imatge combina les funcions devocional i decorativa; revela una relació íntima entre mare i fill, amb una bellesa serena i un ritme harmònic que li dona la suau curvatura de la peça.
La Mare de Déu sosté el nen Jesús al seu costat esquerre, recolzat sobre el maluc en una posició força elevada, amb els caps quasi a la mateixa alçada. El cos de la Mare està inclinat cap a la dreta per equilibrar la composició. Aquesta inclinació produeix una caiguda dels plecs de la túnica que, separats del cos, reforcen l'equilibri.
L'infant subjecta un colom a la mà esquerra, símbol de l'Esperit Sant, i s'agafa amb els dits de la mà dreta als plecs del mantell de la Verge. La Mare de Déu acarona suaument la cama dreta del nen que corre en paral·lel al plec del mantell sobre el pit per trencar la verticalitat dels plecs que cauen en línies amples i elegants.

## Referències

* ↑ Fitxa de l'obra al web del Mnac
* 1 2 Moreno Cullell, 2012.
* 1 2 GURRI i SERRA, Francesc. Pobles de Catalunya 2. Publicacions Abadía Montserrat, S.A., juliol 1994. ISBN 978-84-7826-533-6.

## Bibliografia

* DDAA. Museu Nacional d'Art de Catalunya. Florència: Mnac i SCALA GROUP S.p.A, 2009. ISBN 978-84-8043-198-9.
* Moreno Cullell, Vicente. «Mare de Déu de Sallent de Sanaüja». Sapiens, 2012. [Consulta: 16 juny 2012].
# Martí-Codolar

«Martí-Codolar» té aquests significats:
* Lluís Martí-Codolar i Gelabert
* Granja Vella de Martí-Codolar
# Maria d'Escòcia

Maria d'Escòcia és el nom dels següents personatges:
* Maria d'Escòcia (comtessa de Boulogne) (1082–1116), filla de Malcolm III d'Escòcia i la seva segona esposa, Margarida de Wessex
* Maria I d'Escòcia (1542 - 1587), reina d'Escòcia (1542 - 67)
* Maria II d'Anglaterra i d'Escòcia (1662 - 1694), reina d'Anglaterra, Escòcia, i Irlanda des 1689 fins a la seva mort
# Mas del Llopis (Partida de Monterols)

El Mas del Llopis és una masia del municipi de Reus (Baix Camp) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya, situat a la partida de Monterols, a la vora dreta del barranc del Molí i a ponent del passeig de la Boca de la Mina. És un habitatge unifamiliar aïllat de planta baixa, pis i golfes, al cos de la dreta. Al cos de l'esquerra té diferent composició i remat, amb coberta a dues vessants amb prolongació a les façanes laterals. El terrat presenta balustrada ceràmica a la part central i a la posterior. Hi ha una terrassa més elevada al centre. Les obertures de la planta baixa són d'arc carpanell i amb trencaaigües. Les obertures del pis presenten les llindes amb motllures. Sota la cornisa hi ha ceràmica vidriada a manera de fris. El carener presenta cresteria metàl·lica i una teulada de teules ceràmiques de color verd i blanc. L'ornamentació simula la pedra als muntants de planta baixa i a les arestes. Hi ha carreus a tot el conjunt de les façanes. Algunes obertures presenten obra de fusta. L'edifici està molt ben conservat de la mateixa manera que el jardí que l'envolta. Aquest mas s'utilitzava com a casa d'estiueig.

## Referències

* ↑ Amigó, Ramon. Materials per a l'estudi dels noms de lloc i de persona, i renoms, del terme de Reus. Reus: Associació d'Estudis Reusencs, 1988, p. 309. ISBN 8486387655.
* ↑ «Mas Llopis». PatMapa. Generalitat de Catalunya. [Consulta: 14 setembre 2015].

## Vegeu també

* Magatzems del Llopis
# Mas del Llunes

El Mas del Llunes és una masia de Reus (Baix Camp) situada al Burgar, al camí d'Aixemoreres, a l'est de la carretera de la Selva, a la vora esquerra de la riera de la Quadra, des d'on s'hi accedeix.

## Descripció

El mas té un volum important i està construït sobre la base d'una planta quadrada, amb annexos laterals. Té tres plantes d'alçada i està coberta amb un terrat a la catalana i badalot o sortida d'escala amb forma capriciosa de campanaret. El cos lateral de la dreta, és un afegit de dues plantes, acabat amb una coberta de prefabricat a dues aigües, mentre que el cos de l'altre costat és d'una sola planta, amb la coberta formant terrat. Les façanes s'ordenen a partir d'eixos verticals de composició. Cal indicar que la tercera planta, més ornamentada, és possible que fos un afegit d'època posterior. L'estat actual del mas, és molt deficient. La resta d'elements estan en estat ruïnós o bé ja no existeixen.

## Referències

* ↑ Pla especial urbanístic: catàleg de masos en sòl no urbanitzable, Reus. Reus: l'Ajuntament, 2004, p. 61-62.
# Església de Sant Pau

«Església de Sant Pau» té aquests significats:
* Església Luterana de Sant Pau, temple luterà a la ciutat de Riga, capital de Letònia
* església de Sant Pau o Església de Sant Pol de Mar, antic monestir i església fortificada de Sant Pol de Mar (Maresme)
* Sant Pau de Casserres, església a uns 4 km de la població de Casserres a la comarca del Berguedà
* Església de Sant Pau d'Envistadors o església de Sant Pau Vila, església al poble de Reiners, al departament francès de Pirineus Orientals
* Sant Pau de Fontclara, església romànica enclavada a Fontclara nucli proper a la població de Palau-sator, dins la comarca del Baix Empordà
* Església de Sant Pau de la Guàrdia, església parroquial al poble Sant Pau de la Guàrdia (Anoia)
* Sant Pau de Grabuac
* Sant Pau de Montmany, antiga església d'estil gòtic tardà, actualment en estat ruïnós, al terme municipal del Figueró
* Sant Pau de Narbona de Pomar
* Església de Sant Pau d'Ordal, església al nucli de Sant Pau d'Ordal al terme municipal de Subirats (Alt Penedès)
* Sant Pau de Riu-sec, església romànica al municipi de Sabadell (Vallès Occidental)
* Església de Sant Pau (la Selva del Camp), edifici al municipi de la Selva del Camp (Baix Camp)
* Església de Sant Pau (Valladolid), església conventual de l'orde dels dominics

## Vegeu també

* Sant Pau
* Sant Pau de Narbona
* Església de Sant Pere i Sant Pau
# Drouwen

Drouwen és un poble de la província neerlandesa de Drenthe. Forma part del municipi de Borger-Odoorn i està situat a 17 km a l'est d'Assen. El 2012, Drouwen tenia 430 habitants.
La zona de Drouwen està habitada des de molt de temps. S'hi ha trobat un bifaç de l'últim període glacial, de fa més de 60.000 anys. Els vuit dòlmens de la cultura dels vasos d'embut, els primers pagesos (3500–3000 aC), són l'atracció més coneguda de Drouwen.

## Referències

* ↑ Statistics Netherlands (CBS) Statline: Kerncijfers wijken en buurten 2012
* ↑ Gaasbeek, F. & Noordam, C. (1992). Montfoort, Geschiedenis en Architectuur. Zeist: Uitgeverij Kerckebosch. ISBN 9067201316
# Vuitanta

El vuitanta, huitanta en valencià, és un nombre que segueix el setanta-nou i precedeix el vuitanta-u. S'escriu 80 en xifres àrabs i LXXX en romanes.

## En altres dominis

* És el nombre atòmic del mercuri.
* L'edat màxima dels cardenals per votar el nou Papa.
* La volta al món en 80 dies de Jules Verne.
* Anys 80 aC, 80 i 1980.
# Jean-François Xavier Noguès

Jean-François-Xavier Noguès, (Castèthnau d'Arribèra, 3 de desembre de 1769 - 9 de gener de 1808), fou un militar occità de l'exèrcit francès durant la Revolució i l'Imperi.

## Carrera militar

Fou voluntari de l'exèrcit dels Pirineus orientals, al qual s'uní el 5 de novembre de 1791. Fou ascendit a tinent el març de 1792 i a capità a l'abril d'aquell any. El 1799, fou nomenat comandant de la plaça de Marsella i, després, de la 10a regió militar de Tolosa. Va servir amb Jean Lannes i fou ferit a la batalla del Pô el 1800. Fou ascendit a general de brigada el 28 de juliol de 1800.
Noguès serví a Martinica i a Saint Lucia el 1802, quan fou capturat pels britànics i retornat a França. El 1804 fou nomenat ajudant de camp de Lluís Bonaparte in 1804. He was appointed as a divisional general in February 1805. When Louis Bonaparte left Paris in November 1805, Noguès became its commander. Fou governador de Saint Lucia de 1802 a 1803.
Escollit el dia 4 complementari de l'any XIII (21 de setembre de 1805), pel Senat conservador, com a diputat dels Alts Pirineus al cos legislatiu, esdevé president d'aquesta assemblea el 6 de març de 1806. Va tenir el comandament de París després que el príncep Lluís marxés cap a l'Exèrcit del Nord el novembre 1805. El general Noguès va ser diputat pels Alts Pirineus al Cos Legislatiu des del 21 de setembre de 1805 fins a la seva mort.

## Rangs

* Ajudant general cap de brigada el 24 de novembre de 1794.
* General de brigada el 28 de juliol de 1800.
* General de divisió el primer de febrer de 1805.

## Condecoracions

* Comandant de la Legió d'Honor el 14 de juny de 1804.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «LE GENERAL JEAN-FRANCOIS-XAVIER NOGUES (1769-1808)». Bulletin de la Société académique des Hautes-Pyrénées Société académique des Hautes-Pyrénées. Imprimerie des Orphelins Apprentis [Tarbes], 1950–1951, pàg. 17–18 [Consulta: May 6, 2017].
* 1 2 «Jean-François, Xavier Noguès». National Assembly. [Consulta: May 6, 2017].
* ↑ Breen, Henry H. St Lucia Historical Statistical and Descriptive, 1844, p. 420–421.
* ↑ «Saint Lucia Rulers». Rulers.org.
# SAM

«SAM» té aquests significats:
* SAM, Surface to Air Missile (anglès) o míssil terra-aire, míssil llançat des de la superfície (ja sigui terrestre o marina, des de vehicles, soldats o vaixells de guerra) que té per objectiu aeronaus, míssils o projectils enemics
* Secure Access Module, targeta intel·ligent que s'utilitza per millorar la seguretat en dispositius amb criptografia
* Sam (mascota olímpica), mascota olímpica dels Jocs Olímpics d'estiu de 1984 realitzats a Los Angeles
* Sām, heroi mític de l'antiga Pèrsia, i un personatge important en l'èpic Shahnameh
* Format SAM, format d'alineament de seqüències d'ADN curtes, acrònim de l'anglès Sequence Alignment/Map format
* SAM Colombia, aerolínia fusionada amb Avianca
# Ries de Galícia

Les ries de Galícia són una de les peculiaritats de la geografia de Galícia. Les ries són endisaments en la costa en les que el mar anegà valls fluvials pel descens del nivell terrestre (i ascens relatiu del nivell del mar). Les ries gallegues estan tradicionalment dividides en Ries Altes i Ries Baixes, segons la seva posició respecte a Finisterre com a punt més occidental de Galícia.
Les ries tenen una gran importància pesquera (la costa gallega és una de les zones pesqueres de major rellevància internacional) i turística (pels seus entorns paisatgístics i platges).

## Descripció

Les Ries Altes són les de Ribadeo, Foz, Viveiro i d'O Barqueiro, en el mar Cantàbric (és a dir, a l'est de l'Estaca de Bares com a punt més al nord de Galícia), i Ortigueira, Cedeira, Ferrol, Betanzos, La Corunya, Corme i Laxe i Camariñas. Aquestes dues últimes, situades a l'oest de l'Estaca de Bares apareixen a vegades referides com a Ries Mitjanes.
Les Ries Baixes, totes en la façana atlàntica, són de major grandària. De nord a sud, són les de Corcubión, Muros i Noia, Arousa, Pontevedra, Aldán, Vigo i Baiona.

## Vegeu també

* Economia de Galícia

## Referències

* López-Davalillo Larrea, Julio. Geografía regional de España. UNED, 2014, p. 91-93.
# Rod quadrat

El rod quadrat és una unitat de superfície derivada del rod que normalment s'usa en els camps agrícoles per al mesurament de longituds dels filferros de les tanques. Per exemple: El filferro de pues es ven en 80 rods (1/4 milla), i el "filferro del camp" es ven en rotllos de 20 rods. Els termes pole, perch i rod (aquest últim en català significa vara) s'usen com a unitats de superfície, i el Perch també s'usa com una unitat de volum. Atès que un rod és igual a 16,5 peus, hi ha 40 rods quadrats en un rood, i 160 rods quadrats equivalen a un acre. El rod normalment era anomenat Perch o pole. Confusament, es va usar com una unitat de superfície, però que va significar un rood. Òbviament, les interpretacions regionals de rod donen resultats diferents.

## Equivalències

* 39.204 polzades quadrades
* 272,25 peus quadrats
* 30,25 iardes quadrades
* 0,025 roods
* 0,00625 acres
* 0,0000390625 homesteads

## Vegeu també

* Sistema anglosaxó d'unitats
# Rosult

Rosult és un municipi francès, situat a la regió dels Alts de França, al departament del Nord. L'any 2006 tenia 1.871 habitants. Limita al nord-est amb Lecelles, a l'est amb Saint-Amand-les-Eaux, al sud-est amb Millonfosse, al sud amb Bousignies, al sud-oest amb Sars-et-Rosières i Brillon, a l'oest amb Landas i al nord-oest amb Saméon.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 1.215 | 1.248 | 1.287 | 1.258 | 1.636 | 1.838 | 1.871 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Roland Revel | |
# Reforma Social Espanyola

Reforma Social Espanyola (RSE) fou un partit polític fundat el 1976 per Manuel Cantarero del Castillo, antic ministre franquista que el 1960 fundà amb dissidents falangistes l'Agrupación de Antiguos Miembros del Frente de Juventudes. Es va presentar a les eleccions generals espanyoles de 1977, on va obtenir 64.241 vots (0,35% dels vots), mentre que a algunes províncies sectors del partit es van presentar en l'Aliança Socialista Democràtica. L'octubre de 1977 es va dissoldre i alguns membres es passaren al PSOE, mentre que el seu president, Manuel Cantarero, el 1978 es va integrar a Acció Ciutadana Liberal de José María de Areilza, que a les eleccions generals espanyoles de 1979 formà part de la Coalició Democràtica.

## Referències

* ↑ El País, 16-10-1977
* ↑ El País, 5-8-1978
# Roccaforte Ligure

Roccaforte Ligure, (la Ròuca en piemontès) és un municipi situat al territori de la província d'Alessandria, a la regió del Piemont (Itàlia).
Limita amb els municipis de Borghetto di Borbera, Cantalupo Ligure, Grondona, Isola del Cantone, Mongiardino Ligure i Rocchetta Ligure.
Pertanyen al municipi les frazioni d'Avi, Barca, Borassi, Camere Vecchie, Campo dei Re, Chiappella, Chiesa di Rocca, Corti, Ricò, Riva, San Martino i Villa.

## Galeria fotogràfica

* Vista del castell
* Vista del poble
# SNCAC

SNCAC (''Société Nationale de Constructions Aéronautiques du Centre'', també coneguda com a Aérocentre) va ser una empresa francesa fabricant d'aeronaus creada l'any 1936 per la nacionalització de les firmes Farman Aviation Works i Hanriot.
SNCAC va ser liquidada l'any 1949 després de la Segona Guerra Mundial i els seus actius es van repartir entre altres firmes nacionalitzades com SNCAN, SNCASO, i SNECMA.

## Aeronaus

* NC de SNCAC-290 - projecte abandonat per un transport quatrimotor jet per 60 passatgers.
* SNCAC NC.420
* Farman NC.470 (1937)
* SNCAC NC.600 (1937)
* SNCAC NC.510 (1938)
* SNCAC NC.130 (1939)
* SNCAC NC.150 (1939)
* SNCAC NC.530, versió més aerodinàmica del NC.510 (1939)
* SNCAC NC.900, versió del Focke-Wulf Fw 190 construïda per SNCAC (1939)
* SNCAC Martinet (1944)
* SNCAC NC.800 Cab - projecte abandonat per un transport bimotor lleuger
* SNCAC Chardonneret (1946)
* SNCAC NC.3021 Belphégor (1946)
* SNCAC NC.850 (1947)
* SNCAC NC.1070 (1947)
* SNCAC NC.1071, versió de reacció del NC.1070 (1948)
* SNCAC NC.211 Cormoran (1948)
* SNCAC NC.1080 (1949)
* SNCAC NC.2001 Abeille (1949)
# Saga (mitologia)

A la mitologia nòrdica, Saga o Saga és una Ásynjur i potser és un altre nom per Frigg. Aquest nom pot significar "la que veu" o (menys probable) "anunciadora" . És esmentada a la Grímnismál .
| Sökkvabekkr heitir inn fjórði, En Thar Svale knegu Unnir yfir glymja; Thar Thau Óðinn ok Saga Drekka um alla daga Glöð òr gullnum kerum. Grímnismál 7, Edició de Gudni Jónsson | Sökkvabekk és anomenat el quart En el qual Les gèlides ones ressonen; Odin i Saga allà, Alegres cada dia, De tasses daurades beuen a grans glops. Grímnismál 7, Traducció de Thorpe Arxivat 2008-01-06 a Wayback Machine. |
Sökkvabekkr significa "vestíbul dels bancs enfonsats" .
Viccionari