OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Parc de Quijano

El Panteó de Quijano, situat a l'interior de la plaça de Santa Teresa, és un parc enjardinat situat al barri de Sant Antoni de la ciutat d'Alacant (País Valencià).
És obra de l'arquitecte Francisco Morell i Gómez i va ser construït entre 1855 i 1857 per l'Ajuntament d'Alacant en memòria de Trinitario González de Quijano, governador civil de la ciutat, natural de Getaria i considerat un heroi per la seua actuació humanitària durant l'epidèmia de còlera de 1854.
L'espai es troba delimitat per una tanca de ferro, i s'hi accedeix a través d'una escalinata hui reculada. Disposa en la seua part central d'un monument funerari o panteó dedicat al governador Quijano, compost d'un gran obelisc amb quatre grups escultòrics, envoltat de jardins de tipus romàntic. Al costat del monument es troba la denominada gruta romàntica, que l'ajuntament va rehabilitar en 2011 per posar-la en valor després de ser usada durant anys com a magatzem de jardineria. Al fons del parc, es troben dos estanys artificials; el major està decorat amb una cornucòpia i l'altre, de menor grandària, amb una parella de granotes.
La vegetació d'aquest parc consta d'araucàries, oms, grevíl·lees, buguenvíl·lies, oliveretes, lantanes i estrelítzies.

## Referències

* ↑ Juan Vila y Blanco, Últimos días del Excmo. Señor Don Trino González de Quijano Imprenta de José Marcili, 1854. Ayuntamiento de Alicante 2004 (facsímil) ISBN 84-606-3652-6
* ↑ Jover, Nicasio Camilo (1863), Reseña histórica de la ciudad de Alicante. Alicante, Imprenta y Litografía de la Viuda de Juan. J. Carratalá. Edición facsímil de Agatángelo Soler Llorca. Alicante, 1978.
* ↑ Varela Botella, Santiago (2001): Obra de los arquitectos en Alicante. Alicante, Instituto Alicantino de Cultura Juan Gil-Albert.
* 1 2 Gómez Carrascosa, J. V. (coord.). Guía Didáctica de los Parques de Alicante (en castellà). Alicante, España 146: Excmo. Ayuntamiento de Alicante. Concejalía de Educación y Cultura, 1999.
# Radiohead Box Set

Radiohead Box Set és una col·lecció dels sis àlbums d'estudi i un àlbum en directe enregistrats fins a la data per Radiohead. La compilació estava formada per una caixa de set CDs, una descàrrega digital i una memòria USB de 4GB.
El contracte discogràfic amb Parlophone va expirar l'any 2004 després de publicar el seu sisè àlbum titulat Hail to the Thief. El següent treball fou In Rainbows, publicat de forma independent l'any 2007, i disponible únicament com a descàrrega digital des del seu lloc web oficial. El 10 de desembre de 2007, Radiohead va anunciar un acord amb el segell XL Recordings per tal de llançar comercialment el seu darrer disc en format físic. Parlophone va aprofitar l'avinentesa per llançar aquesta compilació, tot just una setmana després de la sortida al mercat del CD de In Rainbows. El grup no va estar involucrat en aquest llançament i van decidir no realitzar cap mena de promoció. Aquest fet suggeria que el llançament del box set s'interpretés com un acte de retribució per part de la seva anterior discogràfica després de perdre els drets comercials sobre el grup.

## Contingut

El box set conté els sis primers àlbums de la banda i un EP de directes enregistrat entre els anys 1993 i 2003:
* Pablo Honey
* The Bends
* OK Computer
* Kid A
* Amnesiac
* Hail to the Thief
* I Might Be Wrong: Live Recordings
Va sortir al mercat en format físic, amb una edició limitada de box set de set CDs, cadascun amb la seva funda digipak original. També estava disponible mitjançant descàrrega digital en format MP3 i sense protecció DRM, juntament amb material gràfic digital i una memòria USB de 4GB. Aquest contenia els set àlbums en format WAV i material de cada disc.

## Referències

* 1 2 Nestruck, Kelly. «EMI stab Radiohead in the back catalogue» (en anglès). The Guardian, 08-11-2007. [Consulta: 18 abril 2011].
* ↑ «Radiohead sign 'conventional' record deal» (en anglès). NME. [Consulta: 18 abril 2011].
* ↑ Amazon.ca: Radiohead: Limited Edition Box Set: Radiohead: Music
# Torrent de Merles

El Torrent de Merles és un afluent per l'esquerra de l'Aigua de Valls que transcorre íntegrament pel terme municipal de Gósol, al Berguedà i que neix a tocar de la banda de llevant del poble de Sorribes

## Xarxa hidrogràfica

La xarxa hidrogràfica del Torrent de Merles té un únic afluent, el Torrent de la Bassota. La totalitat de la xarxa suma una longitud de 1.668 m.

## Enllaços externs

   * Taula amb les dades detallades de la xarxa hidrogràfica de l'Aigua de Valls full de càlcul

## Referències

* ↑ Aquest topònim no figura al Nomenclàtor oficial de toponímia major de Catalunya, però sí a l'edició digital del mapa de Catalunya de l'ICC (escales 1:10.000 i 1:5.000).
# Àcid malíngic

L'àcid malíngic, el qual nom sistemàtic és àcid (9S,10E,12R,13S,15Z)-9,12,13-trihidroxioctadeca-10,15-dienoic, és un àcid carboxílic de cadena lineal amb devuit àtoms de carboni que conté dos dobles enllaços als carbonis 10 i 15, i tres grups hidroxil als carbonis 9, 12 i 13, la qual fórmula molecular és ${\ce {C18H32O5}}$. En bioquímica és considerat un àcid gras rar.
Aquest àcid fou aïllat per primera vegada el 1980 per part dels químics J.H. Cardellina II i R.E. Moore del cianobacteri Lyngbya majuscula.

## Referències

* ↑ «Malyngic acid, a new fatty acid from Lyngbya majuscula» (en anglès). Tetrahedron, 36, 8, 01-01-1980, pàg. 993–996. DOI: 10.1016/0040-4020(80)80051-2. ISSN: 0040-4020.
# Sant Anselm

«Sant Anselm» té aquests significats:
* Sant Anselm de Canterbury (1033 /1034 - 1109), filòsof i teòleg que s'ocupà de l'Arquebisbat de Canterbury
* Sant Anselm de Nonantola o del Friül (Cividale, ~723 - Nonantola, ~803), abat i noble llombard
* Acadèmia Sant Anselm, institució cultural valldostana fundada el 1855
# Pemans

Els pemans (llatí Paemani o Faemani) foren un poble dels belgae instal·lat al Massís de les Ardenes al segle i aC, possiblement a l'actual regió valona de la Famenne, que encara recolliria el seu nom. Els esmenta Juli Cèsar a De Bello Gallico. A partir de les informacions rebudes dels rems, aliats de Cèsar, aquest va incloure els pemans dins els Germani Cisrhenani, juntament amb els condruses, eburons i ceresos. Els pemans sumaven uns quaranta mil homes.

## Etimologia

Bernard Sergent distingeix dins els belgae grups celtes, grups germànics celtitzats i uns altres que atribueix al « bloc del nord-oest » teoritzat per Kuhn. S'observa certament la conservació dins alguns mots de la zona atribuïda a aquest darrer grup d'una [p] indoeuropea, mentre que el so ha emmudit a les llengües cèltiques i ha passat a [f] en protogermànic (primera mutació consonàntica). Alguns etnònims semblen haver conservar aquesta [p], com el propi Paemani (possible parent del grec ποιμήν poimên « pastor d'ovelles »).

## Referències

* ↑ Cèsar, Juli. «Llibre II, IV.10». A: Guerra de les Gàl·lies (en llatí i català). Traducció: Icart, Joaquim. 3 vol. Barcelona: Fundació Bernat Metge, 1974, p. 131. DL B. 48252-1974. ISBN 8472250938.
* ↑ Juli Cèsar, Comentaris a la guerra de les Gàl·lies, Llibre II (anglès)
* ↑ Jean Loicq, Op. Cit. p. 12-13
# Louis Saha

Louis Laurent Saha (París, 8 d'agost de 1978) és un futbolista professional francès. Ocupa la posició de davanter i juga al Tottenham Hotspur FC de la Premier League.

## Trajectòria

Saha va començar la seva carrera professional al FC Metz francès dos anys després va fitxar pel Newcastle United en qualitat de cedit, a la següent temporada va tornar al Metz on només va quedar una temporada. Després va fitxar pel Fulham FC on era titular indiscutible, aquell mateix any van aconseguir l'ascens a la Premier League. La seva manera de jugar va cridar l'atenció al Manchester United FC, que finalment el va acabar fitxant per £ 12.400.000 al mercat d'hivern de la temporada 2003-2004.
En tota la seva estada al Manchester United va patir diverses lesions, però això no li va privar de guanyar la Premier League dues vegades, la Carling Cup el 2006 i la Champions League el 2008. Després quatre anys i mig a Manchester va fitxar per l'Everton FC on només va poder arribar una vegada a alguna final la de la FA Cup de la temporada 2008-2009, on va tenir el rècord d'anotar el gol més ràpid a aquesta competició.
Al mercat d'hivern de la temporada 2011-2012 va fitxar pel Tottenham Hotspur FC, la 2012-2013 pel Sunderland AFC i en febrer de 2013 pel Lazio, on es va retrar en a final de la temporada.

## Internacional

Va debutar amb la selecció francesa de futbol el 18 de febrer de 2004 davant la selecció de Bèlgica on va guanyar França per 2-0. Va ser seleccionat per jugar l'Eurocopa 2004 i la Copa Mundial de la FIFA 2006, on el seu equip va perdre la final davant Itàlia a la tanda de penals.

## Referències

* 1 2 Brettland, Elliott. «After spells with Manchester United and Everton, birthday boy Saha announces retirement... on Twitter!» (en anglès). Daily Mail, 08-08-2013. [Consulta: 6 novembre 2020].
* ↑ «Louis Saha: Lazio sign former Sunderland striker» (en anglès). BBC, 06-02-2013. [Consulta: 6 novembre 2020].

## Enllaços externs

* http://www.fichajes.com/jugador/j552_louis-saha
* http://espndeportes.espn.go.com/futbol/jugador/_/id/8892/louis-saha
# Pàmfil de Nicòpolis

Pàmfil de Nicòpolis (grec antic: Πάμφιλος; llatí: Pamphilus) va ser un metge i gramàtic grec nadiu de Nicòpolis d'Egipte, que va exercir a Roma i va adquirir una gran fortuna probablement entre el segle II aC i el segle I aC. Se l'identifica sovint amb el Pàmfil d'Alexandria que segons el Suides era un gramàtic alexandrí de l'escola d'Aristarc de Samos i autor d'un lexicó que segons alguns autors hauria estat la base del lexicó d'Hesiqui d'Alexandria a través de Diogenià d'Heraclea. El Lexicó es componia probablement de 95 llibres i es menciona sota diversos títols com περὶ γλωσσω̂ν, περὶ όνομάτων, o περὶ γλωσσω̂ν καὶ ὀνομάτων.

## Obres

La llista de les seves obres es dona a Suides:
* ἔγραψε λειμω̂να (ἔστι δὲ ποικίλων περιοχή)
* περὶ γλωσσω̂ν ήτοι λέξεων βιβλίαε
* εἰς τὰ Νικάνδρου ἀνεξήγητα καὶ τὰ καλούμενα ὐφικά
* τέχνην κριτικὴν
* καὶ ἄλλα πλει̂στα γραμματικά
Va escriure una obra sobre plantes, criticada severament per Galè que diu que escrivia sobre plantes que mai havia vist i que incloïa nombroses supersticions. Galè també reprodueix algunes de les seves fórmules mèdiques.

## Referències

* ↑ Galenus, De Compos. Medicam. sec. Loc. vi. 3, vol. xii. p. 839; Aëtius, ii. 4. § 16. p. 375
* ↑ De Simplic. Medicam. Temper. ac Facult. vi. praef., vii. 10. § 31, vol. xi. pp. 792, 793, 796, 797, 798, xii. 31.
# Àcid estercúlic

L'àcid estercúlic, el qual nom sistemàtic és àcid 8-(2-octilciclopropen-1-il)octanoic, és un àcid carboxílic de cadena lineal amb devuit àtoms de carboni que conté un anell de tres carbonis juntament amb un doble enllaç al carboni 8 de la cadena principal, la qual fórmula molecular és ${\ce {C19H34O2}}$. En bioquímica és considerat un àcid gras.
Té un punt de fusió de 18,2–18,3 °C. Aquest àcid fou aïllat per primera vegada el 1952 per J.R. Nunn a partir de l'oli de les llavors de Sterculia foetida, d'on se'n derivà el nom comú àcid estercúlic. Aquesta descoberta inicià la recerca d'àcid estercúlic en altres llavors i d'altres àcids grassos amb ciclopentens. Les plantes les quals llavors tenen una més alta proporció d'àcid estercúlic són: Durio zibethinus (39–78 %); Sterculia foetida (44–65 %); Bombacopsis glabra (34–64 %); Bombax oleagineum (30 %); Bombacopsis glabra (30 %); Gnetum scandens (29 %), etc.
Com d'altres àcids grassos que contenen ciclopropens és tòxic. L'oli de llavors de cotó (Gossypium hirsutum i Gossypium herbaceum), emprat en alimentació, en conté entre un 0,3 i 0,8 %, però els tractaments al qual se'l sotmet rebaixen aquesta proporció a nivells per sota del llindar de toxicitat.

## Referències

* ↑ Fugmann, Burkhard; Lang-Fugmann, Susanne; Steglich, Wolfgang. RÖMPP Encyclopedia Natural Products, 1st Edition, 2000 (en anglès). Georg Thieme Verlag, 2014-05-28. ISBN 9783131795519.
* ↑ Nunn, J. R. «66. The structure of sterculic acid» (en anglès). Journal of the Chemical Society (Resumed), 0, 0, 1952, pàg. 313. DOI: 10.1039/JR9520000313. ISSN: 0368-1769.
* ↑ Ahmad, Moghis U. Fatty Acids: Chemistry, Synthesis, and Applications (en anglès). Elsevier, 2017-07-21. ISBN 9780128095447.
* ↑ Comprehensive Natural Products II: Chemistry and Biology (en anglès). Elsevier, 2010-03-05. ISBN 9780080453828.
* ↑ Deshpande, S. S.. Handbook of Food Toxicology (en anglès). CRC Press, 2002-08-28. ISBN 9780203908969.
# Deux Génies de l'immortalité

Dos Genis de la immortalitat (Deux Génies de l'immortalité en francès) és una obra de Guérin (1800) exposada al Louvre. Es tracta d'una composició circular encarregada per al sostre de la sala del Museu d'Antiguitats.

## Referències

* 1 2 3 4 «Deux Génies de l'immortalité». Louvre.

## Enllaços externs

* Imatge
* Rèplica + Informació de l'original (francès)
# Torres Lascaris

Les Torres Lascaris són un grup de cinc torres de defensa de la costa de Malta construïdes per l'Orde de Sant Joan de Jerusalem i promocionades pel Gran Mestre Jean de Lascaris-Castellar. Foren construïdes entre 1637 i 1640. Les Torres Wignacourt són les construccions antecedents d'aquestes i aquestes es confonen amb les Torres de Redín.
Les torres més destacades que es conserven avui dia són:
* Torre Ta' Lippija
* Torre Ghajn Tuffieha
* Torre Nadur
* Torre Qawra - també coneguda com a Torre Ta' Fra Ben.
* Torre Sciuta o (Ta' Xuta)
A més, Lascaris va construir la Torre de Santa Àgata, però en estil Wignacourt.
# Xiuladora modesta

La xiuladora modesta (Pachycephala modesta) és un ocell de la família dels paquicefàlids (Pachycephalidae).

## Hàbitat i distribució

Habita els boscos de les muntanyes de Nova Guinea, des de la serralada Victor Emanuel, cap a l'est fins als districtes sud-orientals.

## Referències

* ↑ «Xiuladora modesta». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/04/2022(català)
# Pedro Fossati

Pietro Fossati, més conegut com Pedro Fossati (Lombardía, 1827-?, 1893), va ser un enginyer i arquitecte, reconegut a l'Argentina com un dels representants de l'arquitectura italianitzant (una etapa característica del segle xix en la història de l'arquitectura clàssica).
La seva obra de major transcendència va ser el Palau San José, residència del governador Justo José de Urquiza, a la província d'Entre Ríos, entre 1848 i 1858. També per al governador Urquiza va projectar el Palau Santa Càndida. A la ciutat de Concepción del Uruguay va realitzar la Basílica de la Immaculada Concepció, inaugurada el 1859.
A Buenos Aires, Fossati va projectar el Palau Arquebisbal, també conegut com a Cúria Metropolitana, davant de la Plaza de Mayo i tocant la catedral. Aquest edifici va ser incendiat l'any 1955 per militants peronistes, com una de les accions tràgiques ocorregudes dins de l'enfrontament del Govern Nacional amb l'Església Catòlica.
Pedro Fossati va morir l'any 1893.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Biografia de Pietro Fossati» (en castellà). Scribd. [Consulta: 24 febrer 2021].
# Louis Rousselet

Louis-Théophile Marie Rousselet (Perpinyà, 15 de maig de 1845 - Vineuil, 1929) fou un escriptor, fotògraf i viatger nord-català, així com pioner de la cambra fosca. Actualment, els seus treballs fotogràfics estan molt valorats econòmicament.

## Biografia

Louis Rousselot va nàixer a Perpinyà el 1845. Influenciat molt jove per l'obra de l'explorador i naturalista francès Victor Jacquemont, sobretot pel llibre Voyage dans l'Inde, decidí d'embarcar-se a Marsella el 1863 per anar a l'Índia. Va viure en aquell país de 1864 a 1870 i durant el seu llarg viatge en el país fou rebut per alguns sobirans locals. Bona part del temps el dedicà a l'Índia central (Alwar, Baroda, Bhopal, Gwalior, Udaipur i Rajasthan). Quan tornà va publicar diversos articles sobre el seu periple a la revista Le Tour du Monde. La seva col·lecció fotogràfica i el llibre de viatges L'Inde des Rajahs: Voyage Dans l'Inde Centrale (1875) que relaten la vida cortesana conegueren un gran èxit. També va fer altres fotografies de temples i monuments. Després viatjà per Europa i va col·laborar a la famosa guia Guide Joanne. Fou director del Journal de la Jeunesse i a partir de 1877 es feu càrrec de la publicació del Dictionnaire de Géographie universelle.

## Obres

* L'Inde des Rajahs (1875)
* Nouveau dictionnaire de géographie universelle, juntament amb Vivien de Saint-Martin
* Au vieux pays de France (1906)

## Referències

* ↑ «Photography News» (en anglès), 21-07-2003. Arxivat de l'original el 2012-09-02. [Consulta: 22 juliol 2011].
* ↑ Nevile, Pran. «Tales of nautch entertainment» (en anglès). Tribune India, 07-07-2001. [Consulta: 22 juliol 2011].
* ↑ «L'Inde, Photographies de Louis Rousselet» (en francès). Musée Goupil Bordeaux, febrer-març 1992. Arxivat de l'original el 2012-10-15. [Consulta: 22 juliol 2011].
* ↑ François Pouillon, Dictionnaire des orientalistes de langue française (2008), p. 846

## Fonts

* L'Inde: photographies de Louis Rousselet 1865 - 1868. Musée Goupil - Bordeaux, Bordeus (1992).
# Àcid farnesoic

L'àcid farnesoic o àcid farnesènic, i de nom sistemàtic àcid (2E,6E)-3,7,11-trimethildodecan-2,6,10-trienoic, és un àcid carboxílic de cadena lineal amb dotze àtoms de carboni, tres dobles enllaços entre els carboni 2-3, 6-7 i 10-11, i tres grups metil als carbonis 3, 7 i 11, la qual fórmula molecular és ${\ce {C15H24O2}}$.
És un àcid que no es troba lliure a la naturalesa, però que es pot obtenir mitjançant una oxidació del farnesol. Els seus èsters de metil i etil són molt actius en l'activitat de l'hormona juvenil.

## Referències

* ↑ Slama, K.; Romanuk, M.; Sorm, F. Insect Hormones and Bioanalogues (en anglès). Springer Science & Business Media, 2012-12-06. ISBN 9783709183311.
# El fusilamiento de Dorrego

El fusilamiento de Dorrego és una pel·lícula de l'Argentina dirigida per Mario Gallo sobre el seu propi guió que es va estrenar entre 1908 i 1910 i que va tenir a Salvador Rosich, Eliseo Gutiérrez i Roberto Casaux com a actors principals.

## Producció

El director Mario Gallo, italià que havia arribat a l'Argentina en 1905, va començar a filmar en 1909 i va realitzar la primera pel·lícula amb argument de l'Argentina, si bé les opinions dels estudiosos no són coincidents quant a la seva ordre temporal. La versió tradicional de Pablo C. Ducros Hicken, investigador i historiador especialitzat en cinema, la prioritat va ser d' El fusilamiento de Dorrego que hauria estat estrenat el 24 de maig de 1908. Altres investigadors daten el seu rodatge dos anys després, cosa que significaria que la primera pel·lícula seria La Revolución de Mayo de 1909. El rodatge es va desenvolupar a la terrassa del Teatre Nou i van ser els seus protagonistes Salvador Rosich, Eliseo Gutiérrez i Roberto Casaux. Les opinions sobre el film, del qual no es conserven còpies, són disímiles: oscil·len entre els qui ho consideren una correcta expressió a la manera de la seva època i els qui opinen que va ser un estrafolari incomprensible.

## Valoració

Alguns estudiosos veuen en l'obra fílmica de Gall la influència del corrent de Le Film d'art, que des de 1908 intentava en França la primera aproximació al cinema com a art, per a allunyar-lo del mer espectacle de fira, i que va tenir la seva primera expressió en L'Assassinat du Duc de Guise, film que va tenir a més la particularitat de ser el primer a comptar amb música original, expressament sol·licitada pel seu director el francès André Calmettes, composta pel septuagenari Camille Saint-Saëns per a ser executada en viu durant la projecció.
A La Revolución de Mayo es pot apreciar que el seu llenguatge està emparentat amb el del cinema francès del seu temps: l'acció és eminentment teatral, els decorats pintats en telons (el Cabildo flameja en bufar el vent), la càmera pren el lloc d'un espectador i la narrativa queda a càrrec de les plaques amb llegendes, funcionant la imatge a la manera de la il·lustració d'un text.

## Repartiment

* Eduardo Zucchi
* Salvador Rosich
* Eliseo Gutiérrez
* Roberto Casaux

## Referències

* «La ficción y los personajes». Arxivat de l'original el 2013-10-12. [Consulta: 5 agost 2012].
* España, Claudio. «Aniversario porteño pero en inglés». 'La Nación', 06-07-1996. [Consulta: 5 agost 2012].
* Di Núbila, Domingo. La época de oro. Historia del cine argentino I. Buenos Aires: Ediciones del Jilguero, 1998, p. 14-15.
* De Vita, Pablo. «Congreso FIAF: Nueva vida para primer film argumental argentino.». Arxivat de l'original el 12 de junio de 2009. [Consulta: 5 agost 2012].

## Enllaços externs

* Informació sobre El fusilamiento de Dorrego a cinenacional.com
# Tour de Flandes 2010

El Tour de Flandes 2010 és la 94a edició del Tour de Flandes. Es disputà el 4 d'abril del 2010 entre Bruges i Meerbeke, amb una llargada de 261,5 quilòmetres.
El suís Fabian Cancellara s'imposà en solitari a la meta de Meerbeke després de deixar enrere Tom Boonen, amb qui s'havia escapat a Molenberg (km 217). En un primer moment l'entesa entre els dos fou total i anaren obrint distància respecte a un grup perseguidor en què hi havia la resta de favorits, com ara: Leif Hoste, Thor Hushovd, Matti Breschel, Lars Boom, Joan Antoni Flecha o George Hincapie. En arribar a Muur-Kapelmuur Cancellara atacà i quedà sol al capdavant, arribant amb més d'un minut de diferència a meta. Boonen fou segon i tercer Philippe Gilbert.

## Equips participants

L'organització convidà 25 equips en aquesta edició, divuit ProTour i set de categoria continental:
* Equips ProTour: Ag2r-La Mondiale, Astana Qazaqstan Team, Caisse d'Epargne, Euskaltel–Euskadi, Footon-Servetto-Fuji, FDJ, Garmin-Transitions, Lampre-Farnese Vini, Liquigas-Doimo, Omega Pharma-Lotto, Quick Step, Rabobank ProTeam, Team Sky, Team HTC-Columbia, Team Katusha, Team Milram, Team RadioShack i Team Saxo Bank
* Equips Continentals: Bbox Bouygues Telecom, BMC Racing Team, Cervélo TestTeam, Landbouwkrediet, Skil-Shimano, Topsport Vlaanderen-Mercator i Vacansoleil

## Recorregut

El recorregut incloïa quinze cotes i vint-i-quatre trams de pavé:
Cotes :
| Número | Quilòmetre | Non |
| 1 | 131 | Den Ast |
| 2 | 165 | Kluisberg |
| 3 | 172 | Knokteberg |
| 4 | 179 | Oude Kwaremont |
| 5 | 183 | Paterberg |
| 6 | 189 | Koppenberg |
| 7 | 195 | Steenbeekdries |
| 8 | 197 | Taaienberg |
| 9 | 202 | Eikenberg |
| 10 | 217 | Molenberg |
| 11 | 224 | Leberg |
| 12 | 229 | Berendries |
| 13 | 236 | Tenbosse |
| 14 | 246 | Muur-Kapelmuur |
| 15 | 250 | Bosberg |

## Resultat

| | Ciclista | Equip | Temps | Calendari mundial UCI Punts |
| 1 | Fabian Cancellara | Team Saxo Bank | 6h 25' 56" | 100 |
| 2 | Tom Boonen | Quick Step | + 1' 15" | 80 |
| 3 | Philippe Gilbert | Omega Pharma-Lotto | + 2' 11" | 70 |
| 4 | Björn Leukemans | Vacansoleil | + 2' 15" | 60 |
| 5 | Tyler Farrar | Garmin-Transitions | + 2' 35" | 50 |
| 6 | George Hincapie | BMC Racing Team | m. t. | 40 |
| 7 | Roger Hammond | Cervélo TestTeam | m. t. | 30 |
| 8 | Maksim Iglinski | Astana Qazaqstan Team | m. t. | 20 |
| 9 | Danilo Hondo | Lampre-Farnese Vini | m. t. | 10 |
| 10 | William Bonnet | Bbox Bouygues Telecom | m. t. | 4 |

## Referències

* ↑ Cancellera conquista Flandes a marca.com (4 d'abril de 2010)
* ↑ Tour of Flanders names 25 teams a cyclingnews.com (18 de març de 2010) (anglès)
* ↑ «Perfil». Arxivat de l'original el 2010-02-24. [Consulta: 5 abril 2010].

## Enllaços externs

* Web oficial (neerlandès)(francès)(anglès)
# Xiuladora del Mamberamo

El xiuladora del Mamberamo (Colluricincla obscura) és un ocell de la família dels paquicefàlids (Pachycephalidae).

## Hàbitat i distribució

Habita els boscos de l'illa de Yapen i nord-oest de Nova Guinea.

## Taxonomia

Espècie que ha estat separada de Colluricincla megarhyncha arran els treballs de Marki et al. 2018

## Referències

* ↑ «Xiuladora del Mamberamo». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/04/2023(català)
* ↑ PZ Marki, J Fjeldså, M Irestedt i KA Jønsson. 2018. Molecular phylogenetics and species limits in a cryptically coloured radiation of Australo-Papuan passerine birds (Pachycephalidae: Colluricincla). Molecular Phylogenetics and Evolution 124: 100–125.