OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Canal de reg

Els canals de reg tenen la funció de conduir l'aigua des de la captació fins al camp de regadiu on serà aplicat als conreus. Són obres d'enginyeria importants, que han de ser curosament dissenyades per no provocar Impacte ambiental i perquè hi hagi la menor despesa possible d'aigua. Estan vinculats a les característiques del terreny, generalment en segueixen aproximadament les corbes de nivell, davallant suaument cap a cotes més baixes, donant-li un pendent descendent, perquè l'aigua flueixi més ràpidament i no es perdi tant de líquid.
La construcció del conjunt dels canals de reg és una de las parts més significatives en el cost de la inversió inicial del sistema de reg, per tant és molt important tenir-ne cura.
Les dimensions dels canals de reg són molt variades, i van des de grans canals per a transportar desenes de m³/s, els anomenats canals principals, fins petits canals amb capacitat per a uns pocs l/s, són els anomenats canals de camp.

## Parts d'un canal de reg

Al llarg d'un canal de reg se situen moltes i variades estructures:
* obres de derivació, que es fan servir per derivar l'aigua fent servir partidors, des d'un canal principal (per exemple una séquia) a un de secundari, o d'aquest darrer cap un canal terciari, o des del terciari cap al canal de camp i el canó de boquera. Generalment es fan de formigó, o amb pedra, i estan equipades amb comportes, algunes simples, manuals, i altres que fins i tot poden ser controlades per control remot;
* controls de nivell, sovint associats a obres de derivació, es destinen a mantenir sempre, en el canal, el nivell d'aigua dins d'un cert rang i, especialment en els punts terminals, amb una inclinació descendent;
* controls de seguretat, han de funcionar de forma automàtica, per evitar danys en el sistema, si per qualsevol raó hi hagués una falla d'operació Hi ha bàsicament dos tipus de controls de seguretat: els abocadors hidràulics, i els sifons;
* seccions d'aforament, destinades a mesurar la quantitat d'aigua que entra en un determinat canal, segons el qual l'usuari de l'aigua pagarà el servei. Hi ha diversos tipus de |seccions d'aforament, algunes molt senzilles, consten d'una regla graduada que llegeix l'operador a intervals preestablerts, fins sistemes complexes, associats amb comportes autorregulables, que registren el cabal de forma contínua i el transmeten a la central d'operació computeritzada;
* obres de creuament del canal de reg amb altres infraestructures existents en el terreny, pertanyents o no al sistema de reg. Aquestes al seu torn poden ser de:
** creuament de canal de reg amb un canal de drenatge del mateix sistema de reg;
** creuament d'un dren natural, amb el canal de reg, a una cota més gran que aquest darrer
** creuament de canal de reg amb una fondalada o vall;
** creuament de canal de reg amb una via.

## Enllaços externs

* (castellà) Diccionari visual dels canales de reg Arxivat 2006-10-06 a Wayback Machine..
Viccionari
# Canal de les Armes

La Canal de les Armes és un torrent afluent per la dreta del Torrent de Junts, a la Vall de Lord, que fa tot el seu curs per l'interior del Clot de Vilamala.

## Descripció

Neix a 1.173 msnm, a l'est de l'Hostalnou de Canalda, al terme municipal d'Odèn. De direcció predominant O-E, desguassa al Torrent de Junts a 986 msnm, ja dins el municipi de Guixers.
Tota la seva conca està integrada en el Pla d'Espais d'Interès Natural (PEIN) de la Generalitat de Catalunya i més concretament en l'espai Serres de Busa-Els Bastets-Lord.

## Termes municipals per on transcorre

Municipis :
| | Longitud (en m.) | % del recorregut |
| Per l'interior del municipi d'Odèn | 237 | 61,24% |
| Per l'interior del municipi de Guixers | 150 | 38,76% |

## Xarxa hidrogràfica

La xarxa hidrogràfica de la Canal de les Armes està integrada per un total de 2 cursos fluvials. La totalitat de la xarxa suma una longitud de 583 m.
Xarxa hidrogràfica de la Canal de les Armes :
| Codi del corrent fluvial | Coordenades del seu origen | longitud (en metres) |
| Canal de les Armes | 42° 7′ 17.77″ N, 1° 32′ 49.92″ E﻿ / ﻿42.1216028°N,1.5472000°E﻿ / 42.1216028; 1.5472000 | 526 |
| D1 | 42° 7′ 15.25″ N, 1° 32′ 50.48″ E﻿ / ﻿42.1209028°N,1.5473556°E﻿ / 42.1209028; 1.5473556 | 57 |

## Perfil del seu curs

Perfil del curs de la Canal de les Armes :
| Recorregut (en m.) | Altitud (en m.) | Pendent |
| 0 | 1.173 | - |
| 250 | 1.022 | 60,4% |
| 387 | 986 | 26,3% |

## Referències

* 1 2 3 4 Mapa de l'ICC
* ↑ Aquest topònim no figura al Nomenclàtor oficial de toponímia major de Catalunya, però sí a l'edició digital del mapa de Catalunya de l'ICC (escales 1:10.000 i 1:5.000).
* ↑ Aquestes són les coordenades obtingudes mitjançant l'aplicatiu que incorpora el mapa digital de l'ICC. Segons l'aplicatiu del web de la Xarxa de rius de Catalunya, les coordenades de l'origen d'aquest corrent fluvial són 42º7'22.98" N, 1º32'48.98" E
* ↑ «Xarxa de rius de les conques principals de Catalunya». Arxivat de l'original el 2010-09-22. [Consulta: 14 maig 2010].
* ↑ Emprant l'eina de mesura de longituds del mapa digital de l'ICC a escala 1:5000, hom troba que la longitud d'aquest corrent fluvial és de 387 m.
# Llista de municipis d'Espanya
## Llista de municipis per províncies
### A

* Municipis d'Àlaba
* Municipis d'Alacant
* Municipis d'Albacete
* Municipis d'Almeria
* Municipis d'Astúries
* Municipis d'Àvila

### B

* Municipis de Badajoz
* Municipis de les Illes Balears
* Municipis de Barcelona
* Municipis de Biscaia
* Municipis de Burgos

### C

* Municipis de Càceres
* Municipis de Cadis
* Municipis de Cantàbria
* Municipis de Castelló
* Municipis de Ciudad Real
* Municipis de Conca
* Municipis de Còrdova
* Municipis de la Corunya

### G

* Municipis de Girona
* Municipis de Granada
* Municipis de Guadalajara
* Municipis de Guipúscoa

### H

* Municipis de Huelva

### J

* Municipis de Jaén

### L

* Municipis de Lleida
* Municipis de Lleó
* Municipis de Lugo

### M

* Municipis de Madrid
* Municipis de Màlaga
* Municipis de Múrcia

### N

* Municipis de Navarra

### O

* Municipis d'Osca
* Municipis d'Ourense

### P

* Municipis de Palència
* Municipis de las Palmas
* Municipis de Pontevedra

### R

* Municipis de la Rioja

### S

* Municipis de Salamanca
* Municipis de Santa Cruz de Tenerife
* Municipis de Saragossa
* Municipis de Segòvia
* Municipis de Sevilla
* Municipis de Sòria

### T

* Municipis de Tarragona
* Municipis de Terol
* Municipis de Toledo

### V

* Municipis de València
* Municipis de Valladolid

### Z

* Municipis de Zamora

## Llistes de municipis per comunitats autònomes

* Municipis d'Andalusia
* Municipis de l'Aragó
* Municipis del Principat d'Astúries
* Municipis de les Illes Balears
* Municipis de la Comunitat Autònoma de Canàries
* Municipis de Cantàbria
* Municipis de Castella - la Manxa
* Municipis de Castella i Lleó
* Municipis de Catalunya
* Municipis d'Extremadura
* Municipis de Galícia
* Municipis de la Comunitat de Madrid
* Municipis de la Regió de Múrcia
* Municipis de la Comunitat Foral de Navarra
* Municipis del País Basc
* Municipis de la Rioja
* Municipis del País Valencià

## Vegeu també

* Llista de municipis d'Espanya per població
# Llengües macro-jívares

Macro-Jívaro és el nom d'una família lingüística hipotètica, proposada per Morris Swadesh i altres lingüistes històrics. N'hi ha diferents versions, la majoria de les quals només vinculen les llengües jívaro i cahuapanes, les demés llengües (aïllades) s'inclouen amb menys freqüència. Kaufman suposava una relació del Huarpe amb les llengües mura (Macro-Huarpe), però va afirmar que la connexió entre les llengües jívares i cahuapanes era plausible. Aquesta forma part de la seva extensió del Macro-Jívaro del 2007 (Macro-Andes).
David Payne va proposar una relació del candoshi amb el jívaro. Va crear de les dos la família Shuar-Candoshi.

## Referències

* ↑ Kaufman, Terrence. (1990). Language history in South America: What we know and how to know more. In D. L. Payne (Ed.), Amazonian linguistics: Studies in lowland South American languages (pp. 13–67). Austin: University of Texas Press. ISBN 0-292-70414-3
* ↑ Kaufman, Terrence. 2007. South America. In: R. E. Asher and Christopher Moseley (eds.), Atlas of the World's Languages (2nd edition), 59–94. London: Routledge.
# Talassa (satèl·lit)

* Per a altres significats, vegeu «Thalassa».
Talassa, també conegut amb el sobrenom de Neptú IV, és el segon satèl·lit més proper del gegant gasós, Neptú. A la mitologia grega Thalassa era coneguda com la germana d'Èter i d'Hemera, era la deessa primordial del mar i en particular la personificació del mar Mediterrani.
Va ser descobert per la sonda espacial Voyager 2 a través d'unes fotografies. Se li va atorgar el sobrenom de S/1989 N 5, per a després, al setembre de 1991 canviar al nom actual.
Talassa no té una forma circular; té una forma irregular, com un asteroide. Posseeix un diàmetre superior a 108 km, i una gèlida temperatura de 51 K. No té signes de modificació geològica recent, és a dir, és inactiva en termes geològics. Com la majoria de satèl·lits de Neptú, es creu que està formada per trossos d'altres cossos capturats per la gravetat de Neptú, ja que els antics es van acostar massa al límit de Roche, i van quedar polvoritzats. Com molts altres, d'aquí a milers d'anys, passarà el ja esmentat límit de Roche i es convertirà en trossos de roca, que s'ajuntaran més tard per formar altres satèl·lits, o anells planetaris. Aquest fred món triga 0,31148444 dies a fer la volta a Neptú, que serien unes 7 hores i mitja. La seva òrbita és esfèrica quasiperfecta; només té 0,0002 graus d'excentricitat. També la seva inclinació orbital és minúscula; 0,21 graus.

## Referències

* ↑ «NASA FACTS» (en anglès). NASA.
* ↑ URL de la referència: https://ssd.jpl.nasa.gov/?sat_phys_par. Data de consulta: 5 setembre 2020.

## Enllaços externs

* (anglès) http://ksiezyce.astrowww.pl/neptune/thalassa_en.html Arxivat 2008-03-14 a Wayback Machine.
# Suimanga reial

El suimanga reial (Cinnyris regius) és un ocell de la família dels nectarínids (Nectariniidae).

## Hàbitat i distribució

Habita els boscos de les muntanyes de l'oest de Uganda, Ruanda, Burundi, est de la República Democràtica del Congo, i l'extrem oest de Tanzània.

## Referències

* ↑ «Suimanga reial». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 15/12/2021(català)
# Suimanga pigmeu

El suimanga pigmeu (Hedydipna platura) és una espècie d'ocell de la família dels nectarínids (Nectariniidae) que habita sabanes amb acàcies de la zona del Sahel, des de Mauritània cap a l'est fins a Sudan del Sud.

## Referències

* ↑ «Suimanga pigmeu». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 15/12/2021(català)
* ↑ Fitxa del suimanga pigmea a Birdguides Arxivat 2012-11-08 a Wayback Machine. Rev. 11/1/2013 (anglès)
# Teatre Principal (Alacant)

El Teatre Principal és l'edifici teatral més important d'Alacant, situat a la plaça de Ruperto Chapí, s/n. L'any 1846 van començar, a la plaça del Barranquet, les obres de construcció de l'aleshores anomenat Teatre Nou per diferenciar-lo del teatre antic existent al carrer de Liorna. El teatre es va inaugurar el 25 de setembre de 1847. Deu anys més tard va passar a dir-se Teatre d'Alacant i, poc després, Teatre Principal. El projecte fou desenrotllat per l'arquitecte alacantí Emili Jover Perrón.

## Bibliografia

* Jaume Lloret El teatre a la ciutat d'Alacant (1691-1962). Universitat de València. 1997 (ISBN: 84-370-2994-5)

## Referències

* ↑ Martínez López, M.. Edificios Emblemáticos de Alicante (en español). Alicante, España: Editorial Club Universitario, 2001, p. 148. ISBN 84-8454-344-7.

## Enllaços externs

* Pàgina web del teatre
* Informacions sobre el 150è aniversari del Teatre Principal d'Alacant
# São Nicolau (São Tomé i Príncipe)

São Nicolau és una localitat de São Tomé i Príncipe. Es troba al districte de Mé-Zóchi, al nord-est de l'illa de São Tomé. La seva població és de 100 (2008 est.). Se situa al final de la Carretera Nacional 3 a Pousada, està lligada a una via connectada amb una petita carretera ramificada asfaltada amb altres parts de l'illa i la carretera de Bom Sucesso. És un poble muntanyenc i està situat no gaire lluny del Parc Natural d'Ôbo a l'oest, amb Monte Café al nord-est o amb Águas Belas al sud.
Igual que amb aquesta part de l'illa, el paisatge circumdant es compon de selves tropicals amb domini de la vida silvestre. S'hi va trobar per primer cop la Chilades sanctithomae, una papallona originària d'aquesta porció de l'illa.

## Evolució de la població

Població de São Nicolau (2001-2008) :
| 2001 | 2008 |
| 88 | 100 |

## Referències

* ↑ INE Arxivat 2017-02-09 a Wayback Machine., Evolução da população São-Tomense por localidades, 2001/2007-08
# São Miguel das Missões

São Miguel das Missões és un municipi de l'estat de Rio Grande do Sul (Brasil), que pertany a la Mesorregió Nord-oest Rio-Grandense i a la Microrregió de Santo Ângelo.
A São Miguel das Missões es localitza la Hisenda Arqueològica de São Miguel Arcanjo (Sant Miquel Arcàngel), on hi ha les ruïnes jesuítiques de l'antiga reducció de São Miguel Arcanjo. Van ser declarades Patrimoni de la Humanitat per la UNESCO el 1983.
La Hisenda Arqueològica conté el Museu de les Missions, on hi ha estàtues d'imatges sagrades, fetes pels indis guaranís.

## Referències

* ↑ «Municípios da Messoregião Noroeste Rio-Grandense». Brasil Channel. [Consulta: 13 juny 2021].
* ↑ «Jesuit Missions of the Guaranis: San Ignacio Mini, Santa Ana, Nuestra Señora de Loreto and Santa Maria Mayor (Argentina), Ruins of Sao Miguel das Missoes (Brazil)». Unesco. [Consulta: 13 juny 2021].
* ↑ «Museu das Missões». Portal das Missões. [Consulta: 13 juny 2021].
# Soultz-Haut-Rhin

Soultz-Haut-Rhin (en alsacià Sulz) és un municipi francès, situat a la regió del Gran Est, al departament de l'Alt Rin. L'any 2007 tenia 7.131 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 4.750 | 4.910 | 5.689 | 5.696 | 5.867 | 6.640 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Thomas Birgaentzlé | Nou Centre |
# Stone Harbor

Stone Harbor és una població dels Estats Units a l'estat de Nova Jersey. Segons el cens del 2006 tenia 1.039 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Stone Harbor tenia 1.128 habitants, 596 habitatges, i 330 famílies. La densitat de població era de 306,7 habitants/km².
Dels 596 habitatges en un 11,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 48,5% hi vivien parelles casades, en un 5,2% dones solteres, i en un 44,5% no eren unitats familiars. En el 40,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 24,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era d'1,89 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,5.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 12,3% tenia menys de 18 anys, un 3% entre 18 i 24, un 14,4% entre 25 i 44, un 31,6% de 45 a 60 i un 38,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 58 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 82,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 51.471 $ i la renda mediana per família de 67.250 $. Els homes tenien una renda mediana de 52.500 $ mentre que les dones 35.000 $. La renda per capita de la població era de 46.427 $. Aproximadament l'1,5% de les famílies i el 3,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Stone Harbor». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Stone Harbor». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Suzie Azar

Suzie Azar (nascuda com Suzanne Schmeck l'any 1946) és una política i aviadora estatunidenca. Azar va ser el primer alcalde de sexe femení d'El Paso, Texas. Azar viu a Central El Paso. També és instructora de vol i propietària d'una operadora de base fixa i una escola de vol; i és membrer de l'organització de dones pilot anomenada Ninety-Nines: International Organization of Women Pilots. Azar ha sigut admesa a El Paso Women's Hall of Fame.

## Biografia

Azar va nàixer a Bay City, Michigan l'any 1946 i quan era jove va ser membre de la Civil Air Patrol. Es va traslladar a El Paso en 1970 i assistí a la Universitat de Texas a El Paso (UTEP).
Azar jurà el càrrec per al lloc com a alcaldessa d'El Paso en 1989 després de vèncer contra el seu rival Ed Elsey. Durant la seua campanya, un rival seu es va referir a ella com una «animadora esportiva», i Azar va convertir el pretès insult «[en res] al seu benefici, fent campanya amb burles i dient d'ella mateixa que era una animadora descarada d'El Paso». Ella guanyà la campanya per a ser alcaldessa amb una majoria de vots del 65%.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 Garcia, Vicente; Pinon, Tony; Rasmussen, Aaron; Coons, Heather «Suzie Azar Still Reaches for the Sky». EPCC Borderlands, 27, 2009 [Consulta: 9 juliol 2016].
* 1 2 «Where are They Now? Former El Paso Mayors Stay Busy and Out of Politics, Mostly». El Paso Inc., 10-01-2011 [Consulta: 9 juliol 2016].
* ↑ «Getting to Know Suzanne Azar». SAFE Pilots. [Consulta: 9 juliol 2016].
* ↑ Crowder, David «El Paso 1st Woman Mayor Takes Oath». El Paso Times, 13-06-1989 [Consulta: 9 juliol 2016].
* ↑ Lewis, Holden «El Pasoans Elect Woman Mayor». The Associated Press, 28-05-1989 [Consulta: 27 octubre 2019]. Arxivat 27 October 2019$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine.
* ↑ Weatherford, Doris. Women in American Politics: History and Milestones. Sage, 2012, p. 255. ISBN 9781608710072.
# Teatre romà d'Augusta Raurica

El Teatre romà d'Augusta Raurica és un teatre situat a Augusta Raurica, (Suïssa), al cantó de Jura. Hom coneix diverses fases d'utilització, així com diverses etapes de construcció. Com teatre va ser construït cap als anys 60/70. Després, es va convertir també en circ per acabar una altra vegada en teatre vers els anys 120 i 150 després de la construcció, al sud de la ciutat, d'un amfiteatre.

## Enllaços externs

* Pàgina web del teatre
# Manuel Clariana i Regàs

Manuel Clariana i Regàs (Mataró, 1911 -2007) fou un pedagog català. Del 1923 al 1932 es va formar al monestir de Montserrat, que deixà per a fer el servei militar a la caserna de Mataró, on va fer les primeres classes de català i on hi va fundar La lliga del bon mot, un grup d'amics que tenien especial cura a l'hora d'expressar-se. Després va continuar donant-les al local del Foment Mataroní. Durant la guerra civil espanyola també va fer classes als soldats.
El 1960 va començar a fer classes al local de l'Associació d'Antics Alumnes de Santa Anna durant els vespres, en semiclandestinitat i de franc. Va ser el primer professor de català que va tenir la capital del Maresme durant el franquisme hi i va ensenyar català fins al 1978. També va donar classes a Cabrils i Vilassar de Mar. Del 1977 al 1989 va fer cursets a la delegació d'Òmnium Cultural i a les Aules Sènior del 1982 al 1992. L'any 2001 Òmnium Cultural li va retre un homenatge i el 2004 va rebre un dels Premis d'Actuació Cívica de la Fundació Lluís Carulla.

## Enllaços externs

* Necrològica Arxivat 2007-12-17 a Wayback Machine.
# Llista de presidents de la UEFA

La següent és una llista de presidents de la UEFA, l'òrgan de govern del futbol a nivell europeu.
| | Nom | Presa de possessió | Deixa el càrrec | Nacionalitat |
| 1 | Ebbe Schwartz | 1954 | 1962 | Dinamarca |
| 2 | Gustav Wiederkehr | 1962 | 1972$^†$ | Suïssa |
| 3 | Artemio Franchi | 1972 | 1983$^†$ | Itàlia |
| 4 | Jacques Georges | 1983 | 1990 | França |
| 5 | Lennart Johansson$^†$ | 1990 | 2007 | Suècia |
| 6 | Michel Platini | 2007 | 2015 | França |
| 7 | Aleksander Čeferin | 14 de setembre de 2016 | En el càrrec | Eslovènia |
$^†$ Indica que el títol de president d'honor es va atorgar en deixar el càrrec.

## Referències

* ↑ «L'exjugador francès Michel Platini, elegit president de la UEFA en derrotar Johansson». 3cat24.cat, 26-01-2007. [Consulta: 23 febrer 2011].
* ↑ «Michel Platini serà reelegit president de la UEFA en ser l'únic candidat que s'ha presentat al càrrec». esport3, 24-12-2010. [Consulta: 23 febrer 2011].

## Vegeu també

* Llista de presidents de la FIFA
# Moviments d'Alliberament de Manipur

Els principals moviments d'Alliberament de Manipur des de la seva incorporació a l'Índia, són:
* Front Unit d'Alliberament Nacional (UNLF), fundat el 24 de novembre de 1964
* Govern Revolucionari de Manipur (MRG), 1968
* Front d'Alliberament Popular de Kangleipak (KAPLIF), fundat el 1975
* Partit Revolucionari Popular de Kangleipak (PREPAK), establert el 9 d'octubre de 1977
* Exèrcit Popular d'Alliberament de Manipur (MPLA), fundat el 25 de setembre de 1978
* Front Popular Revolucionari de Manipur (MRPF)
* Comitè Revolucionari Conjunt (RJC)
* Front Popular d'Alliberament de Manipur (PREPAK, UNLF, MRPF)
* Exèrcit Popular Republicà de Manipur
* Kanglei Yawol Kanna Lup
* Exèrcit dels Tigres d'Alliberament de Manipur (MLTA)
* Iripak Kanba Lup (IKL)
* Kangleipak Kanba Kanglup (KKK)
* Organització d'Alliberament de Kangleipak (KLO)
* Front Popular Unit d'Alliberament de Manipur (PULF)
* Front de les Minories del Nord-Est (NEMF)
* Front Nacional Islàmic de Manipur (INF)
* Front Islàmic Revolucionari de Manipur (IRF)
* Exèrcit Islàmic Unit d'Alliberament de Manipur (UILA)
* Exèrcit Islàmic Unit Revolucionari de Manipur (UIRA)
* Consell Nacional Socialista de Nagalim (CNSN) dels naga
* Consell Unit Naga (UNC) dels naga
* Organitzacio Nacional Kuki (KNO) dels kuki (integrat al IPRA)
** Exèrcit Nacional Kuki (KNA) dels kuki (integrat al IPRA)
* Front Nacional Kuki (KNF) dels kuki (integrat al IPRA)
* Exèrcit d'Independència Kuki (KIA), dels kuki
* Forces de Defensa Kuki (KDF), dels kuki
* Força Internacional Kuki (KIF) dels kuki
* Voluntaris Nacionals Kuki (KNV) dels kuki
* Front d'Alliberament Kuki (KLF) dels kuki
* Força de Seguretat Kuki (KSF) dels kuki
* Front Revolucionari Kuki (KRF) dels kuki
** Exèrcit Revolucionari Kuki (KRA) dels kuki
* Front Unit d'Alliberament Kuki (UKLF) dels kuki
* Front Revolucionari Xin Kuki (CKRF) dels xin o zomi i dels kuki
* Organització Revolucionaria Zomi
** Exèrcit Revolucionari Zomi (ZRA) dels zomi o mizo anomenats xin a Myanmar
* Organització de Reunificació Zomi (ZRO) dels zomi (integrat al IPRA)
** Exèrcit de Reunificació Zomi (ZRA) dels zomi (integrat al IPRA)
* Voluntaris Revolucionaris Zomi (ZRV) dels zomi
* Aliança Revolucionaria dels Pobles Indígenes (IPRA) de les tribus zomi-xin, kuki i hmar de frontera
* Convenció de Pobles Hmar (HPC) dels hmar (integrat al IPRA)
* Front Revolucionari Hmar (HRF) dels hmar
# Lope d'Albero

Lope d'Albero (? - ?) va ser un cavaller aragonès del llinatge dels Albero. Tengué una filla, Sanxa López d'Albero, que es casà el 1218 amb Pelegrín d'Atrosillo, rebent aquest la vila d'Alcorisa.
El 1220, de resultes d'un tort, Lope d'Albero fou capturat per Rodrigo de Liçana; aquest va saquejar i es va apoderar del castell a Albero, traslladant a Lope d'Albero al castella de Liçana, on restà empresonat. Pelegrín d'Atrosillo, el seu gendre, protestà per aquests fets davant del rei Jaume I d'Aragó i aquest, assessorat pel Consell Reial, fallà en favor de l'empresonat Lope d'Albero, ordenant-ne l'immediat alliberament. Per contra, Rodrigo de Liçana es negà a acatar la decisió i es revoltà contra el rei i el Consell Reial. El Consell Reial acordà fer la guerra contra Rodrigo de Liçana fins que no fos alliberat Lope d'Albero i se li compensessin tots els danys que havia patit. Finalment, després d'assetjar i alliberar el castella d'Albero, les tropes reials assetjaren Liçana, que caigué vers el mes de maig del 1220 en poder de les tropes reials i alliberaren l'empresonat Lope d'Albero.

## Bibliografia

* (castellà) Jerónimo Zurita: Anales de la Corona de Aragón (Ed. 1562-1580)
* (castellà) Gran Enciclopedia Aragonesa: Albero, linaje de los