OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Manila Nomads SC

El Manila Nomads Sports Club és un club de futbol filipí de la ciutat de Parañaque.

## Història

El club va ser fundat el 1914 per membres del Manila Club, format per britànics residents a l'illa. Aquest mateix any fou campió filipí de futbol. Fou membre fundador de la United Football League.
A més del futbol ha estat un club destacat en rugbi a 15 i criquet.

## Palmarès

* Campionat de les Filipines de futbol:
       1914
* UFL Division 2
       2011

## Referències

* ↑ «Philippines - List of Champions». rsssf.com. [Consulta: 16 desembre 2017].
* ↑ «Lifestyle». BusinessWorld, 23-01-2004 [Consulta: 15 febrer 2010].
* ↑ «History». Arxivat de l'original el 18 d’agost 2015. [Consulta: 5 agost 2015].
* ↑ «Nomads set to return to UFL next season». Dugout Philippines, 13-08-2015 [Consulta: 27 febrer 2016].
* ↑ «Alabang Eagles Rugby Club retains local SPI League championship». The Manila Times, 07-06-2016 [Consulta: 8 juny 2016].
* ↑ «Sports - Cricket». Arxivat de l'original el 28 de setembre 2015. [Consulta: 5 agost 2015].
* ↑ Schöggl, Hans. «Philippines - List of Champions». RSSSF. [Consulta: 14 desembre 2009].

## Enllaços externs

* Official Website of Manila Nomads F.C. Arxivat 2019-08-15 a Wayback Machine.
* Manila Nomads F.C. at the United Football League
# Manila (pel·lícula)

Manila (La nit és meva) és una pel·lícula espanyola de thriller criminal de cinema negre del 1991 escrita i dirigida per Antonio Chavarrías, el segon que dirigia després d' Una ombra en el jardí (1989). Ha estat doblada al català.

## Sinopsi

Nico és un delinqüent poc afortunat que un dia coneix Sara, una prostituta de classe alta força atractiva que s'encapritxa d'ell. Ella treballa a un club de luxe, el club Manila, sofisticat i discret. Per tal de seduir-la freqüenta el club totes les nits, però quan la relació entre ells s'espatlla coneix Carlos, un executiu d'un banc important de Barcelona, que li proposa que hi robi uns 200 milions de pessetes pel Nadal. Nico demana ajuda a un amic seu, Pablo, per donar el cop, però no sap que Carlos i Sara tenen els seus propis plans.

## Repartiment

* Mathieu Carrière - Carlos
* Àlex Casanovas - Nico
* Laura Mañà - Sara
* Diana Sassen - Aneque
* John Melville - Mario
* Fermí Reixach - Pablo
* Luis Bazaco - Diminuto

## Premis

Als X Premis de Cinematografia de la Generalitat de Catalunya (1992) va rebre el premi al millor director (Chavarrías) i al millor actor (Casanovas).

## Producció

Es tracta d'un thriller d'influència estatunidenca i francesa amb un triangle de personatges força creïbles a la societat barcelonina, i on el director hi proposa una lectura sociopolítica basada en les ambicions, passions interessades, enganys i domini de l'home sobre l'home en un encadenament de situacions marcades per la fatalitat.

## Referències

* ↑ Manila a esadir.cat
* ↑ Manila a catalanfilms
* ↑ Manila a Fotogramas
* ↑ Els Premis de Cinematografia i Videografia de la Generalitat Arxivat 2020-06-05 a Wayback Machine. a la pàgina 255 la Memòria del Departament de Cultura de la Generalitat 1988
* ↑ Manila al Diccionari del Cinema a Catalunya
# Mammisi

Mammisi en jeroglífic :
Mammisi (en copte lloc de naixement) és un terme arquitectònic ideat per Jean-François Champollion al segle xix per denominar les cases de naixement diví, Per-Mesi en antic egipci, edificis singulars vinculats als temples egipcis. Els exemples més cèlebres es poden encara visitar i es daten, la majoria, en les èpoques ptolemaica i romana.

## Descripció

En la seva forma desenvolupada i coneguda, el mammisi més antic és el que va construir el faraó de la dinastia XXX, Nectabeu I, a Denderah. Aquest model es continuarà repetint en cada gran santuari del país reconstruït pels sobirans grecoromans. A més del de Dendera, són destacables els mammisi d'Edfu i de File, també es troben a Kom Ombo, El-Kab, etc. A causa de la seva relativament recent edificació aquests monuments es conserven bastant bé i estan exhaustivament estudiats.
Habitualment eren edificis perípters, que se situaven perpendiculars a l'eix del gran temple al qual estaven vinculats, com el de Denderah o Edfu, o al costat del temple, com el temple de Debod i el de File. Els pòrtics que formaven el naos estaven constituïts per columnes de capitells compostos, unides entre elles per intercolumnis historiats: murs decorats amb baixos relleus on es representava el sobirà fent sacrificis i ofrenes als déus.
Disposava de diverses sales que estaven consagrades a les diferents etapes del naixement diví. Es trobaven, en general, representacions de les deesses destinades a acompanyar el part celestial, o també, com a garants de la fertilitat: Tueris, Heket, Rattauy i les set Hathor que presidien el naixement i eren especialment venerades; també es trobaven Bes i Khnum, així com Osiris, déus de fertilitat i prosperitat.
Era costum dedicar el temple a una triada de déus, pare-mare-fill, ja que el mammisi era una versió arquitectònica del mite del naixement diví i la seva eterna repetició: matrimoni, naixement, criança i entronització del successor. Per aquest motiu al final del període tardà aquests edificis venen a confirmar el restabliment del poder reial que cada dinastia es dedicarà a testimoniar al cor dels grans santuaris del país, inclosos els emperadors romans, utilitzant com a lloc de culte al renaixement de la monarquia.

## Referències

* ↑ Mammisi al Diccionario - Enciclopédico.
* ↑ Global Egyptian Museum: Birth house, mammisi. (en inglés)
* ↑ Badaway: op. cit.

## Bibliografia

* Badaway, Alexander «El simbolismo arquitectónico de las capillas Mammisi en Egipto». Chronique d'Égypte, nº 38, 1933, pàg. 87-90.
* «Mammisi» (en alemany). Ägyptologie Forum, 2003. [Consulta: 1r setembre 2009].

## Bibliografia addicional

* Daumas, Francois. Les mammisis des temples égyptiens. (volumen 32 de Annales de l'Université de Lyon). Ed. Les Belles Lettres, 1958.
# Mammoth (Arizona)

Mammoth és una població dels Estats Units a l'estat d'Arizona. Segons el cens del 2007 tenia 2.427 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Mammoth tenia 1.762 habitants, 562 habitatges, i 440 famílies La densitat de població era de 629,9 habitants/km².
Dels 562 habitatges en un 39% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 55% hi vivien parelles casades, en un 16% dones solteres, i en un 21,7% no eren unitats familiars. En el 18,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 9,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,14 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,54.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 33,5% tenia menys de 18 anys, un 8,9% entre 18 i 24, un 25,8% entre 25 i 44, un 20,1% de 45 a 60 i un 11,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 32 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 95,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 29.861 $ i la renda mediana per família de 32.661 $. Els homes tenien una renda mediana de 32.768 $ mentre que les dones 19.028 $. La renda per capita de la població era de 9.878 $. Aproximadament el 23,8% de les famílies i el 28,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Mammoth». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 17 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Mammoth». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
Viccionari
# Manuel Civera Salvador

Manuel Civera Salvador (Benaguasil, 1960) és un polític i arquitecte valencià, ha sigut alcalde de dos municipis diferents: les Alcubles (la Serrania) i Llíria (el Camp de Túria); un cas inèdit al País Valencià.
Arquitecte tècnic per la Universitat Laboral de Sevilla, Civera és funcionari de la Generalitat Valenciana com a inspector d'habitatges. Militant del Partit Socialista del País Valencià (PSPV-PSOE), va ser regidor de l'Ajuntament de Llíria durant la legislatura 1991-1995 amb el també socialista Ricard Torres com a alcalde de la ciutat. L'any 2003 va encapçalar la llista del PSPV a Alcublas esdevenint alcalde fins a l'any 2015 quan passa a liderar la candidatura a Llíria on ja havia sigut regidor i aconseguint també l'alcaldia. L'any 2021 va cedir l'alcaldia al seu soci de govern Joanma Miguel de Compromís. Civera passa a dirigir aleshores el recent creat organisme de la Generalitat per a la gestió de la disciplina urbanística als municipis: l'Agència Valenciana de Protecció del Territori.

## Referències

* ↑ Soria, Amparo. «Manuel Civera: El alcalde valenciano que ha gobernado en dos pueblos diferentes» (en castellà), 07-05-2023. [Consulta: 8 maig 2023].
* ↑ «Currículum Vitae» (en castellà). PSOE. [Consulta: 8 maig 2023].
# Manuel de la Cruz Martínez

Manuel de la Cruz Martínez (Orà, Algèria, 27 de març de 1909 - Barcelona, 22 de desembre de 1970) fou un futbolista espanyol de la dècada de 1930, que jugava com a porter.

## Trajectòria

Nascut a Orà, Algèria, i desenvolupà la seva carrera esportiva a Catalunya. Va jugar a destacats clubs barcelonins del moment, com foren l'FC Martinenc, el CE Europa, la UA Horta, la UE Sants i la UE Sant Andreu. També fou jugador del FC Barcelona entre 1932 i 1934.
El diumenge 25 de març va jugar un partit amb la selecció de Catalunya, a benefici de la Mutual Esportiva enfront de la UA Horta.

## Referències

* 1 2 3 Toni Closa; Josep Pablo, José Alberto Salas i Jordi Mas. Gran diccionari de jugadors del Barça. Editorial Base, 2015. ISBN 978-84-16166-62-6.
* ↑ «Madrid-Barcelona». Mundo Deportivo, 31-12-1932. [Consulta: 1r abril 2015].
* ↑ «El Horta-Selección catalana para mañana». Mundo Deportivo, 24-03-1934. [Consulta: 1r abril 2015].
# Manuel Va Esteve

Manuel Va Esteve (Barcelona, 18 de novembre de 1913 - Barcelona, 17 d'octubre de 1997) va ser un destacat futbolista de la UE Sant Andreu, tot i que també va ser jugador del FC Barcelona.

## Trajectòria

La major part de la seva carrera esportiva va estar lligada al que va ser el club de la seva vida: la Unió Esportiva Sant Andreu. Els seus primers anys de carrera van estar lligats al FC Sant Cugat, fins que la temporada 1932-33 va aterrar al club quadribarrat. En aquesta etapa d'una sola temporada va gaudir de poques oportunitats, i va marxar a jugar al CE Sabadell, el CE Júpiter i a la UE Vic.En època de guerra va estar al club les temporades 1936-37 i 1939-40, per després passar a jugar en el club durant deu temporades seguides.
La temporada 1940-41 va fitxar pel FC Barcelona. Va debutar el 29 de setembre de 1940 a Nervión (Sevilla). Només va arribar a jugar 11 partits oficials amb el primer equip i va marcar 2 gols.
La millor època de la seva carrera futbolística, des de 1941 a 1952, amb l'única interrupció de 1943-44. Durant tota aquesta època, va gaudir de la titularitat indiscutible, on la competència d'altres jugadors com Munné o Mariano Martín, no li van arravatar un lloc guanyat a pols.Era un davanter centre nat, que tot i haver arribat a jugar en alguna ocasió de defensa central, tenia un olfacte pel gol indubtable, olfacte que el va portar a ser el màxim golejador de la història andreuenca amb un total de 94 gols.
Però aquest no és l'únic rècord de Manuel Va. També es va convertir en el jugador que major nombre de temporades ha estat en el primer equip, un total de tretze. I el jugador on el període entre la seva arribada al club i la seva retirada va ser més llarga, i és que d'ençà que va aterrar per primera vegada l'any 1932, fins a l'any de la seva retirada del club i del futbol el 1952, varen passar vint anys.

## Trajectòria esportiva

* FC Sant Cugat
* CE Sabadell FC: 1933-1934
* CE Júpiter: 1934-1935
* FC Vic: 1935-1936
* UE Sant Andreu: 1932-1933, 1936-1937, 1939-1940, 1941-1943, 1944-1952
* FC Barcelona: 1940-1941

## Referències

* ↑ «Necrológicas». El Periódico de Catalunya, 19-10-1997. Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 20 gener 2014].
* ↑ «MANUEL VA, L'HOME RÉCORD». flamaiginesta.com, 19-10-2011. Arxivat de l'original el 22 de febrer 2014. [Consulta: 20 gener 2014].
* ↑ Toni Closa; Josep Pablo, José Alberto Salas i Jordi Mas. Gran diccionari de jugadors del Barça. Editorial Base, 2015. ISBN 978-84-16166-62-6.
* ↑ «Manuel Va Esteve». Gran Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 9 febrer 2018].

## Enllaços externs

* Perfil a BDFutbol
# Manifest GNU

El Manifest GNU va ser escrit per Richard Stallman al començament del Projecte GNU, per demanar finançament i suport i com a declaració de principis del Projecte GNU. El manifest també intenta donar respostes i aclarir els objectius del projecte. Durant els primers anys el text del manifest es va anar actualitzant per tenir en compte nous desenvolupaments, però avui dia es va decidir no canviar-ho més i deixar-ho tal com la major part de la gent ho ha llegit.

## Per què es va escriure GNU?

Una de les principals motivacions d'aquest manifest, va ser l'efecte que estava produint la irrupció de l'empresa privada en el finançament de desenvolupament de programari que mitjançant acords de No Revelació (nondisclosure agreement) o acords de llicència de programari, acabava amb l'ús compartit del programari, una pràctica tan antiga com els mateixos ordinadors i la "regla d'or" de la comunitat dels furoners: compartir els programes per fer-los millors i fer de la programació una cosa útil, en comptes d'intentar dividir els usuaris i conquistar-los.
Això significa evitar el malbaratament d'esforços en la duplicació de la programació de sistemes i permet enfocar aquest esforç en la millora d'aquests. La idea del Manifest GNU beneficia a tothom, els codis complets del sistema estaran disponibles per a tothom, de manera que si un usuari necessita canvis en el sistema, sempre serà lliure de fer-los per si mateix o contractar un programador o empresa perquè els dugui a terme.

## Per què GNU beneficia a tothom?

El fet que el sistema GNU sigui un sistema de programari lliure significa molt més que només estalviar a tots el preu d'una llicència Unix. Significa que s'evitarà molt el malbaratament d'esforços en la duplicació de la programació de sistemes. Aquest esforç pot enfocar-se millor per a millorar els programes. Els codis complets del sistema estaran disponibles per a tots. Com a resultat, un usuari que necessita canvis en el sistema serà sempre lliure per a fer-los per si mateix, o de contractar a qualsevol programador o empresa disponible per a fer-los per ell. A més, el fet que no puguin aparèixer modificacions privades de programes beneficia a tota la comunitat, no solament a la persona que es troba amb un problema i el modifica el programa per solucionar-lo. Els usuaris no estaran ja a la mercè d'un programador o una empresa que sigui propietària dels codis font i sigui l'única en posició de fer canvis.
El manifest deixa la porta oberta a tots aquells que vulguin participar o col·laborar, programadors que vulguin participar en el desenvolupament dels programes, empreses que aportin finançament econòmic o material i a tots els individus que vulguin fer una aportació econòmica.

## Enllaços externs

* Web Projecte GNU Arxivat 2009-05-22 a Wayback Machine.
* Manifest GNU - text complet del Manifest GNU
# Manifest Koiné

El manifest Per un veritable procés de normalització lingüística a la Catalunya independent més conegut com el Manifest Koiné és un document presentat al Paranimf de la Universitat de Barcelona per un grup d'intel·lectuals i filòlegs internacionals del Grup Koiné, generalment professionals de la llengua. Tracta l'estatut de la llengua catalana dins una futura república i la convivència amb altres llengües i principalment el castellà.
Entre els més de dos-cents signataris es troben, entre d'altres, Joaquim Arenas i Sampera, Joan-Pere Le Bihan Rullan, Diana Coromines i Calders, Lluís de Yzaguirre i Maura, Josep Ferrer i Ferrer, Àngels Folch i Borràs, Enric Larreula i Vidal, Mercè Lorente i Casafont, Margarida Muset i Adel, Dolors Requena Bernal, Silvia Senz Bueno, Blanca Serra i Puig, Pau Vidal i Gavilán i Josep M. Virgili i Ortiga, Til Stegmann, Isabel-Clara Simó i Monllor.
Des de la seva publicació el 2016, aquest manifest ha despertat i continua despertant una intensa polèmica amb opinions de tota mena.

## Referències

* ↑ AA.VV.. Per un veritable procés de normalització lingüística a la Catalunya independent (pdf), 31 març 2016. Arxivat 17 April 2016$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine.
* ↑ A, R. G. «El Grup Koiné rebat els atacs al seu manifest». El Punt Avui, 14-04-2016.
* ↑ Rahola i Martínez, Pilar «El manifest». La Vanguardia, 12-04-2016.
* ↑ Serra, Laura «Alerta per l'estatus del català en una Catalunya independent». Ara, 29-03-2016.
* ↑ Arenas i Sampera, Joaquim «Koiné, un clam per la llengua». El Punt Avui, 01-04-2017 [Consulta: 21 novembre 2020].
* ↑ «El bilingüisme mata? Repassem les millors opinions i entrevistes d'un debat fonamental». VilaWeb, 09-04-2016.
* ↑ Fernández, Nicolasa «El castellanoparlant instrumentalitzat». VilaWeb, 12-04-2016.
* ↑ «Rufián: "Més Rosalia i menys manifest Koiné"». El Nacional, 04-07-2019 [Consulta: 21 novembre 2020].
* ↑ «Carme Junyent, Lluís de Yzaguirre, Lluís Cabrera i Xavier Vila xoquen sobre l'estat del català». VilaWeb, 6 abril20161.
* ↑ Bassas i Onieva, Antoni «La fragilitat del català és la preocupació comuna». Ara, 17-04-2016.
* ↑ «El Grup Koiné contesta a Gabriel Rufián». La República, 04-07-2019.
# Mapa celeste de Dunhuang

El mapa celeste de Dunhuang o carta de Dunhuang és una de les primeres representacions gràfiques de l'astronomia xinesa antiga; data del període de la dinastia Tang (618–907). Abans d'aquest mapa, molts dels estels esmentats als texts xinesos històrics havien estat qüestionats. El mapa proporciona una verificació gràfica dels estels observats i forma part d'una sèrie d'imatges dels manuscrits de Dunhuang. L'astronomia del mapa està explicada en un recurs educatiu en el lloc web del Projecte Internacional Dunhuang, que centra molta de la recerca feta sobre el mapa. El mapa de Dunhuang és la carta celeste més antiga del món preservada.

## Història

Al començament de la dècada de 1900, el monjo taoista Wang Yuanlu descobrí uns manuscrits en una cova tapiada dins les coves de Mogao. El rotllo amb els dibuixos d'estels fou trobat entre aquells documents per Aurel Stein quan examinà el contingut de la cova el 1907. Un dels primers esments públics del mapa en la literatura occidental prové de Joseph Needham, que el 1959 va publicar Ciència i civilització a la Xina. Des de llavors hi ha hagut diverses publicacions sobre el mapa, encara que majoritàriament d'origen xinés.

## Colors

Els símbols per als estels es divideixen en tres grups diferents, seguint les "tres escoles de tradició astronòmica" xinesa antiga.
| Color | Astrònom xinés | Comentaris |
| Negre | Gan De (甘德) | |
| Roig | Shi Shen (石申) | |
| Blanc | Wu Xian (巫咸) | Hi ha hagut incongruències en els seus treballs. És considerat l'astrònom que va precedir Gan i Shi. |
| Groc | altres |

## Referències

* ↑ Xi, Zezong. "Chinese Studies in the History of Astronomy, 1949-1979," Isis (Volume 72, Number 3, 1981): 456–470. Page 464.
* 1 2 3 Whitfield, Susan. [2004] (2004). The Silk Road: Trade, Travel, War and Faith. British Library Staff. Serindia Publications. ISBN 1-932476-12-1
* ↑ http://idp.bl.uk/education/astronomy/index.html Arxivat 2019-03-29 a Wayback Machine.
* ↑ «The Dunhuang Chinese Sky: A Comprehensive Study Of The Oldest Known Star Atlas», 16-06-2009. Arxivat de l'original el 2 d'abril de 2014.
* ↑ International Dunhuang Project.bl.uk Còpia de fitxer a la Wayback Machine.
* ↑ Peng, Yoke Ho (2000). Li, Qi and Shu: An Introduction to Science and Civilization in China. Courier Dover Publications. ISBN 0-486-41445-0

## Enllaços externs

* "Star Atlas: Translation" Arxivat 2021-01-25 a Wayback Machine., per Imre Galambos, 2010, International Dunhuang Project.
# Maria Girón Figuerola

Maria Girón Figuerola (Barcelona - 1983) és una il·lustradora catalana. Es va llicenciar en Belles Arts a la Universitat de Barcelona. Els últims anys de la carrera va estudiar a l'Accademia di Belle Arti di Bologna i a la Universitat de Sevilla. Es va especialitzar en il·lustració a l'Escola Superior de Disseny i Art Llotja de Barcelona. Actualment treballa com a il·lustradora per a diverses editorials. És una de les il·lustradores seleccionades a exposar la seva obra a la Fira del Llibre Infantil i Juvenil de Bolonya de 2017 en representació de la cultura catalano-balear, convidada a l'edició esmentada.

## Llibres

* Un lloc per a la Rula (text de Mar Pavón), Sant Feliu de Guíxols: Tramuntana Edicions, 2015, ISBN 978-84-943046-9-9 També està editat per Tramuntana en castellà (Rula busca su lugar) i per Middernacht Pers en neerlandès (Namita zoekt haar plek).
* La mia invenzione (text de Silvia Vecchini), Perugia: Corsare, 2015, ISBN 978-88-99136-00-0 També està editat per Tramuntana en català (La meva troballa) i en castellà (Mi hallazgo).
* Una bugia vera (text d'Annamaria Gozzi), Loreto: La Spiga, 2016, ISBN 978-88-46835-67-3
* Inseparables (text de Mar Pavón), Girona]': Tramuntana editorial, 2015, ISBN 978-84-943046-1-3 Hi ha també una edició en castellà i una altra en coreà.
* Ioga (text de Míriam Raventós), Fragmenta, Barcelona, 2016. ISBN 978-84-15518-48-8 Hi ha també una edició en castellà i una altra en portuguès.
* Famílium (text de Glòria Canyet i Bel Bellvehí), Figueres: d'Aquari, 2011, ISBN 978-84-939518-0-1

## Exposicions

* 2010 La Grammatica delle Figure, Bolonya
* 2016 Un Altro Sguardo, Bolonya
* 2017 Alumnes de Llotja a la Fira de Bolonya, Barcelona

## Referències

* ↑ Raventós, Míriam. Ioga. Barcelona: Fragmenta, 2016, p. 2. ISBN 978-84-15518-48-8.
* ↑ «L'obra de 42 il·lustradors encapçalarà la participació catalano-balear a la Fira del Llibre de Bolonya». Institut Ramon Llull, 08-11-2016.
* ↑ Cormand, Bernat «Crítica d'Un lloc per la Rula». El Faristol, 01-11-2016.
* ↑ Taglietti, Cristina «La diversabilità ha 16 matite e 8 verbi». Corriere della Sera, 23-10-2016.
* ↑ Portela, Sergi «Crítica del llibre Inseparables». El Faristol, 01-11-2016.
* ↑ Celada, J.L. «La fiesta de los libros». Vida Nueva, 21-12-2016.
* ↑ Rodríguez Juanola, Marc «Crítica de Ioga». El Faristol, 01-11-2016.

## Enllaços externs

* Maria Girón Figuerola - Lloc web oficial
# Marquesat de Foix

El marquesat de Foix és un títol nobiliari espanyol creat per l'arxiduc Carles d'Àustria el 3 de gener de 1711 a favor de Guerau de Peguera i de Berardo, senyor de Foix i de Torrelles de Foix, capità de la Coronela de Barcelona. Era fidel servidor de l'arxiduc Carles d'Àustria, motiu pel qual se li atorgà el marquesat.
La denominació del títol fa referència al senyoriu de Torrelles de Foix, títol que ostentava el primer marquès. Torrelles de Foix és un municipi de l'Alt Penedès, a la província de Barcelona. D'aquí eren senyors el llinatge de Peguera des que l'avantpassat de Guerau, Guillem de Peguera i de Montbui, es casà amb la pubilla Maria Graida de Cruïlles i de Vilafranca, senyora de Foix i de la quadra de Torrelles de Foix.

## Llista de marquesos de Foix

| | Titular | Període |
| Creat el 1711 per l'arxiduc Carles d'Àustria |||
| I | Guerau de Peguera i de Berardo | 1711-1716 |
| II | Josep Francesc de Peguera i d'Aimeric | 1716-1746 |

## Referències

* 1 2 Fluvià i Escorsa, Armand, ≪La qüestió del reconeixement dels títols nobiliaris atorgats pel comte-rei Carles III l'Arxiduc≫ Arxivat 2015-09-23 a Wayback Machine..
* ↑ Calendar of State Papers, Domestic Series of the Reign of Anne preserved in the Public Record Office (en anglès). III. May 1704-October 1705. Boydell & Brewer Ltd,, 2005, p. xxxv. ISBN 9781843831457.
* ↑ León Sanz, Virginia. «Austracistas». A: Jordi Canal Morell. Exilios: los éxodos políticos en la historia de España, siglo XV-XX. 9788477371892. Sílex Ediciones, 2007, p. 75-78.
* ↑ «Marquesat de Foix». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Marquesat de Foix». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.