OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Vila Valqueire

Vila Valqueire és un barri de classe mitjana i classe mitjana alta localitzat en la Zona Oest del municipi de Rio de Janeiro.
Limita amb els barris de Praça Seca, Tanque, Campo dos Afonsos, Jardim Sulacap, Bento Ribeiro, Marechal Hermes, Oswaldo Cruz i Campinho.
El seu IDH, l'any 2000, era de 0,904, el 23 millor del municipi entre 126 barris avaluats, sent considerat elevat.
La raó del nom d'aquest barri té dos vessants: Una és que, en el passat, va ser el bell enginy denominat V Alqueire (V = 5 en números romans), o sigui, 5è Alqueire i després Vila Valqueire. L'enginy de la V Alqueire va tenir com un dels seus últims ocupants, Francisco Teles - avi matern de Geremário Dantas nascut en aquell enginy. Els hereus de Francisco, el 1927, van parcel·lar i redibuixar aquelles terres donant noms de flors als seus carrers. El barri, un cop transformat, va continuar amb el títol de l'enginy: Valqueire. Es va col·locar l'indicatiu Vila que, en l'actualitat, s'està començant a perdre perquè moltes persones diuen només, Valqueire.
En "Les sesmarias de Jacarepaguá", de Raul Telles Rudge, no obstant això es conta que l'origen en el nom va venir del propietari original de l'enginy que va ser Antonio Fernandes Valqueire, anomenant-se Engenho Valqueire, desmembrat de les terres de l'antic Engenho de Fora, i datat del segle xviii. La seu de l'engenho Valqueire encara existeix en ruïnes.
A més de la seu de l'enginy que encara existeix - totalment arruïnat - de més antiga construcció és l'Església de São Roque, pròxima al Carrer Quiririm que en el passat era denominada Carretera do Macaco. Travessant les terres del engenho del mateix nom,feia drecera per anar al del Valqueire.
La Carretera Intendente Magalhães, que és la seva principal artèria i marca els seus límits amb els barris de Osvaldo Cruz, Bento Ribeiro i Marechal Hermes, ja va ser anomenada de Santa Cruz, perquè feia la connexió del palau de São Cristóvão - el temps de l'Imperi - a la Hisenda Real de Santa Cruz (Rio de Janeiro). També denominada, durant molt temps, de Rio São Paulo. Per la seva demarcació moltes vegades, va passar Tiradentes quan venia de Minas Gerais a Rio.
A més de la tradicional Església de São Roque, el barri acull el Santuari de la Divina Misericòrdia, un dels primers temples catòlics del país en posseir aquest títol. Té un comerç en franc desenvolupament.

## Referències

* ↑ «Vila Valqueire é charmoso bairro da zona oeste do Rio de Janeiro».
* ↑ «Bairros do Rio» (en portuguès). [Consulta: 3 octubre 2020].
* ↑ «Estabelece a denominação, a codificação e a delimitação dos bairros da Cidade do Rio de Janeiro» (en portuguès). Decreto nº 3.158, de 23 de julho de 1981: Prefeitura do Rio de Janeiro - Secretaria Municipal de Urbanismo. [Consulta: 3 octubre 2020].
* ↑ «Valqueire, a Ipanema do subúrbio carioca».
* ↑ «IDH dos bairros da cidade do Rio de Janeiro - WikiRio» (en portuguès). www.wikirio.com.br. [Consulta: 28 octubre 2020].
* ↑ «IDS RIO BAIRROS 2000» (en portuguès). [Consulta: 28 octubre 2020].

## Bibliografia

* Coarcy, Vivaldo. Itatiaia. Memória da Cidade do Rio de Janeiro (en portuguès), 1988, p. 401. ISBN 85-319-0221-5.
# Vira Bahu

«Vira Bahu» té aquests significats:
* Vira Bahu I, rei de Polonnaruwa, 1196
* Vira Bahu II, rei de Gampola 1391/1302 a 1397
# Viquipèdia en àzeri

La Viquipèdia en àzeri (àzeri del nord: Azərbaycanca Vikipediya, àzeri del sud: تورکجه ویکی‌پدیا) és una Viquipèdia en idioma àzeri (la interfície d'edició i la pàgina principal han estat accessibles temporalment mitjançant subtítols de l'àzeri del sud, escrit en alfabet àrab), llançada el gener de 2002. El 30 de novembre de 2010 tenia 42.518 articles (incloent-hi 20 articles destacats) i 14.523 fitxers carregats, així com 23.766 usuaris registrats (inclosos set administradors i dos buròcrates). El procés editorial està recolzat per quaranta bots.
En els dos primers anys de la seva creació, la Viquipèdia en àzeri va arribar als 3.000 articles. El novembre de 2010, la llista d'articles sol·licitats contenia deu entrades (set biogràfiques, dues científiques i una no especificada).
La categorització es manté a través de nou categories de temes: cultura, geografia, història, vida, matemàtiques, natura, ciència, societat i tecnologia. Les categories ocultes inclouen 111 entrades. La categoria de llistats conté 14 subcategories.
També hi ha catorze portals sobre arquitectura, biologia, química, història, islam, geografia, literatura, medicina, filosofia, cinema de l'Azerbaidjan, exèrcit de l'Azerbaidjan, i també sobre els propis països sobre Geòrgia, Turquia i Azerbaidjan.
La Viquipèdia en àzeri augmenta constantment el nombre d'articles, però, en algun moment, aquest número va disminuir una mica tornant a valors inferiors a 100.000.

## Referències

* ↑ «Ana Səhifə» (en àzeri). Viquipèdia, 02-06-2002.
* ↑ Xüsusi:Statistika
* ↑ «В Баку выпустили книгу «Википедия. Виртуальная энциклопедия»». [Consulta: 5 desembre 2019].
# Gabriel Mòger

Gabriel Mòger (Ciutat de Mallorca, ca. 1380 – Ciutat de Mallorca, 1438) fou un pintor d'estil gòtic internacional i poeta mallorquí. El seu pare, del mateix nom, que es dedicava a l'art de la fusta fou iniciador d'una saga d'artistes que foren actius a l'illa fins al segle xvi. Gabriel Mòger I es dedicà a l'art de la fusta i és el primer membre de la família dedicat a la producció artística, el seu Gabriel Mòger II (ca. 1380 – 1438) es dedicà a la pintura i és conegut com al Mestre de Campos. Més endavant, s'ha documentat l'existència d'un pintor anomenat Rafael Mòger (nascut el 1424) que podria ser fill de Gabriel Mòger II i, finalment, tingué un fill que continuà la nissaga d'artistes: Gabriel Mòger III.
Gabriel Mòger s'hauria format a l'obrador del seu pare. S'ha documentat la seva tasca com a pintor de retaules a l'illa entre el 1426 i el 1438. És autor de La Mare de Déu de l'Alletament (1438) de Campos, altres obres de Pollença com les restes del Retaule dels Sants Àngels del Museu Municipal de Pollença, altres obres de Pollença i Palma li són atribuïdes per afinitats estilístiques.
Com a poeta és autor d'un agra debat poètic, o tençó, amb el barceloní Gabriel Ferrús, el qual havia malparlat de les dones mallorquines. Sembla que Mòger hauria estat l'incitador de la picabaralla poètica a partir d'una crítica de Ferrús a la manera de vestir de les dones mallorquines.

## Referències

* 1 2 3 «Gabriel Mòger». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 Jobani Fernández, Marc «Un punt per a la recerca de Gabriel Mòger, escultor i prevera». Bolletí de la Societat Arqueològica Lul·liana: revista d'estudis històrics, 53, 1997, pàg. 395–402. ISSN: 0212-7458.
* ↑ Alberni, Anna «Gabriel Ferrús i els seus interlocutors literaris: Noves dades sobre un poeta barceloní del segle XV». Special issue on Patronage. University of California Press [Brepols], 57, 1, tardor 2003, pàg. 1-25.

## Bibliografia

* de Riquer, Martí; Comas, Antoni; Molas, Joaquim. Història de la literatura catalana, tom 2, pàg. 132-133. Barcelona: Ariel, S.A., 1984. ISBN 84-344-7600-2.
* Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 11. Palma: Promomallorca, p. 65. ISBN 84-8661702-2.
# Gephyrocharax chaparae

Gephyrocharax chaparae és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 4,8 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical entre 20 °C - 24 °C de temperatura.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Chapare a Bolívia.

## Referències

* ↑ Eigenmann C. H. 1912. Some results from an ichthyological reconnaissance of Colombia, South America. Part I. (Contrib. Zool. Lab. Ind. Univ. Núm. 127.) Ind. Univ. Studies Núm. 16 (sic No. 8). 1-27.
* ↑ Fowler, H. W. [1940]. Zoological results of the second Bolivian expedition for the Academy of Natural Sciences of Philadelphia, 1936-1937. Part I.--The fishes. Proc. Acad. Nat. Sci. Phila. v. 92: 43-103.
* ↑ «Gephyrocharax chaparae». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Baensch, H.A. i R. Riehl 1995. Aquarien Atlas. Band 4. Mergus Verlag GmbH, Verlag für Natur- und Heimtierkunde, Melle, Alemanya. 864 p.

## Bibliografia

* Axelrod, Herbert Richard (1996): Exotic Tropical Fishes. T.F.H. Publications. ISBN 0-87666-543-1.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Lima, F. C. T.; Malabarba, L. R.; Buckup, P. A.; Pezzi da Silva, J. F.; Vari, R. P.; Harold, A.; Benine, R.; Oyakawa, O. T.; Pavanelli, C. S.; Menezes, N. A.; Lucena, C. A. S.; Malabarba, M. C. S. L.; Lucena, Z. M. S.; Reis, R. E.; Langeani, F.; Cassati, L.; Bertaco, V. A. «Genera Incertae sedis in Characidae». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003, p. 106–168. ISBN 9788574303611.
* Mills, D. i G. Vevers 1989. The Tetra encyclopedia of freshwater tropical aquarium fishes. Tetra Press, Nova Jersey. 208 p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319. ISBN 0471250317.
* Weitzman, S.H. 2003. Glandulocaudinae (Characins, tetras). p. 222-230. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.
# Geir Haarde

Geir Hilmar Haarde (Reykjavík, 8 d'abril de 1951) és un polític islandès que fou cap del govern del 15 de juny del 2006 a l'1 de febrer del 2009, i líder del Partit de la Independència entre 2005 i 2009. Al principi, va governar en coalició amb el Partit Progressista, però després de les eleccions del 2007, en les que el seu partit va millorar els seus resultats, Haarde fou reelegit per una nova coalició amb l'Aliança Socialdemòcrata, i van romandre al poder fins que la "Revolució de les Cassoles" els va obligar a dimitir el gener del 2009. El setembre del 2010, Haarde va esdevenir el primer governant islandès imputat per conductes irregulars en l'exercici del seu càrrec, i fou jutjat pel Landsdómur, un tribunal especial previst per la Constitució del 1905 per jutjar els delictes dels membres del Govern, i que es va haver de constituir per primer cop a la Història. Tot i que al principi tenia sis acusacions, dues foren retirades l'octubre del 2011, i finalment Haarde fou condemnat només per no haver reunit el Govern quan hi havia problemes greus a resoldre (la crisi financera islandesa de 2008-2011), i no va anar a la presó perquè el seu delicte fou considerat menor.

## Referències

* ↑ «Geir H. Haarde». [Consulta: 29 gener 2009].(anglès)
* ↑ «Prime Minister of Iceland Mr. Geir H. Haarde». [Consulta: 29 gener 2009].(anglès)
* ↑ «Assembly of the High Court in April 2012». Icelandreview.com, 15-04-2012. Arxivat de l'original el 2020-06-07. [Consulta: 28 juliol 2012].(anglès)
* ↑ http://www.npr.org/templates/story/story.php?storyId=151206057 23/4/2012(anglès)
* ↑ Iceland ex-PM Haarde 'partly' guilty over 2008 crisis(anglès)
# Geirrod (satèl·lit)

Geirrod (Saturn LXVI), provisionalment conegut com a S/2004 S 38, és un satèl·lit natural de Saturn. El seu descobriment va ser anunciat per Scott S. Sheppard, David C. Jewitt i Jan Kleyna el 8 d'octubre de 2019 a partir d'observacions realitzades entre el 12 de desembre de 2004 i el 22 de març de 2007. Va rebre la seva designació permanent l'agost de 2021. El 24 d'agost de 2022, va rebre el nom oficial de Geirröðr, un jötunn de la mitologia nòrdica. És un enemic de Thor i el mata.
Geirrod té uns 4 quilòmetres de diàmetre i orbita Saturn a una distància mitjana de 21,908 Gm en 1.211,02 dies, amb una inclinació de 154° respecte a l'eclíptica, en direcció retrògrada i amb una excentricitat de 0,437.

## Referències

* 1 2 «MPEC 2019-T160 : S/2004 S 38» (en anglès). minorplanetcenter.net. [Consulta: 25 juny 2023].
* ↑ «M.P.C. 133821» (en anglès). Minor Planet Center. International Astronomical Union, 10-08-2021. [Consulta: 25 juny 2023].
* ↑ «Names Approved for 10 Small Satellites of Saturn» (en anglès). usgs.gov. USGS, 24-08-2022. [Consulta: 25 juny 2023].
* ↑ Lindow, John. Oxford University Press. Norse Mythology: A Guide to Gods, Heroes, Rituals, and Beliefs (en anglès), 2002, p. 138. ISBN 978-0-19-983969-8.
# Gest (desambiguació)

«Gest» té aquests significats:
Gest, terme que s'utilitza per referir-se a accions fetes amb el cos o una part d'ell
Gest també pot ser un cognom
GEST també pot fer referència a un arxiu en línia popular, GEST Songs of Newfoundland and Labrador: Vegeu:
# Ernest Blasi i Bustinza

Ernest Blasi i Bustinza (Barcelona, 1945) és un muntador i editor de cinema català.
Va estudiar història de l'art a la Universitat de Barcelona, però el seu oncle el va introduir en un estudi de cinema d'animació i va participar en l'edició i elaboració de curtmetratges com Como un pájaro i Ferdinand y el ciempiés (1969). El 1971 va dirigir el seu primer curtmetratge, La fábrica, de caràcter experimental basada en dibuixos de Pau Pérez i que va rebre premis als festivals de curtmetratges d'Osca i de Valladolid. Durant la transició també va fer el muntatge de cartells i de curtmetratges documentals i treballà com a ajudant d'edició de Margarida Bernet i Ventura Pons (El vicari d'Olot, 1979), fins que el 1982 va debutar com a editor amb La plaça del Diamant. Després va treballar amb Bigas Luna, Gonzalo Herralde i Antonio Chavarrías, amb qui va fundar el 1998 l'Estudi Polidori. El 2001 fou nominat al Goya al millor muntatge per Aro Tolbukhin, dins la ment de l'assassí. Va guanyar el premi al millor muntatge dels Premis Barcelona de Cinema per Volverás (2002) i Les mans buides (2003). També ha treballat en sèries de televisió per TV3.

## Filmografia

* La plaça del Diamant (1982)
* Lola (1986)
* Laura a la ciutat dels sants (1986)
* Havanera 1820 (1993)
* La febre d'Or (1993)
* Antártida (1995)
* En brazos de la mujer madura (1997)
* L'arbre de les cireres (1998)
* Pau i el seu germà (2001)
* Son de mar (2001)
* Volverás (2002)
* Balseros (2002)
* Aro Tolbukhin, dins la ment de l'assassí (2002)
* Les mans buides (2003)
* Joc de mentides (2003)
* Serrallonga (2008)
* Bicicleta, cullera, poma (2010)
* La sagrada família (2010-2011)

## Referències

* ↑ Giannalberto Bendazzi Animation: A World History: Volume II: The Birth of a Style - The Three Markets
* ↑ Ernest Blasi i Bustinza, Diccionari del Cinema a Catalunya
* ↑ Aro Tolbukhin, dins la ment de l'assassí al web dels Premis Goya
# Douglas (illa de Man)

Douglas (o Doolish en manx) és la capital de l'Illa de Man i n'és la ciutat més gran, amb més de 25.000 habitants.

## Enllaços externs

* Douglas Borough Council (anglès)
* «Out and about in Douglas» (en anglès). Isleofman.com. [Consulta: 1r desembre 2012].
* «Isle of Man - Building control districts» (en anglès). Department of Local Government and the Environment - Isle of Man. [Consulta: 23 octubre 2013]. «mapa mostrant la divisió administrativa de l'illa de Man»
* Isle of Man Census Report 2006 Arxivat 2007-06-14 a Wayback Machine.
# Joangaleàs I Manfredi

Joangaleàs I Manfredi (Giangaleazzo I Manfredi) va ser fill d'Astorgi I Manfredi. Va rebre del Papa les senyories i la vicaria pontifícia de Faenza (sobirana), Fusignano, Donigaglia, Savignano, Gesso, Cesate, Quarneto, Fognano, Cavina, Fornazzano, San Cassiano, Montalbergo, Santa Maria in Montalto, San Procolo i Castel Laderchio el 1410, i també va ser comte de Brisighella i Val Lemone el mateix 1410. Va ser senyor d'Oriolo el 1416. Va ser capità de l'exèrcit del marquès d'Este el 1395.
Va morir a Faenza el 16 d'octubre de 1417. Estava casada amb Gentile Malatesta, filla de Galeotto Malatesta, senyor de Rímini, Fano i Cesena. Va ser el pare de Carles I Manfredi, Guiu Antoni Manfredi, Marzia (Faenza 1408-Sarzana 1460, casada amb Tomàs Campofregoso dux de Gènova), Astorgi II Manfredi, Ginevra (morta el 1447 a Venècia, casada amb Spinetta I Fregroso, patrici genovès, i en segones noces amb Ostasio de Polenta, senyor sobirà de Ravenna) i Joangaleàs II Manfredi.
# Javier Moreno Sánchez

Javier Moreno Sánchez (Ginebra, Suïssa, 12 de març de 1965) és un polític espanyol fill d'emigrants espanyols.
Llicenciat en relacions internacionals a l'Institut d'Alts Estudis Internacionals de Ginebra el 1989, va començar la seva carrera professional com a mestre a Suïssa abans d'emprendre la seva marxa per les institucions europees a Brussel·les, de la mà d'Enrique Barón. Assessor en diversos nivells del socialisme europeu a partir de l'any 1992, és nomenat secretari general adjunt del Partit Socialista Europeu el 2002, càrrec que ocupa durant dos anys. En 2004, el PSOE l'incorpora en la seva llista de cara a les eleccions al Parlament Europeu, en les que concorre com a candidat dels espanyols en l'exterior. Escollit eurodiputat, rep en encàrrec d'assumir, al mateix temps que el seu escó, la Secretaria General de la Delegació del PSOE al Parlament Europeu durant la legislatura del 2004 al 2009. En 2004, el PSOE Europa busca un nou secretari general per arrencar una nova etapa i representar al projecte de Zapatero sobre els espanyols a l'exterior. Moreno presenta la seva candidatura a la Secretaria General de la federació regional. Sense adversaris, és nomenat secretari general del PSOE Europa en el 7è Congrés, a Brussel·les, el 13 de novembre de 2004. Al mateix temps, accedeix automàticament al Comitè Federal del PSOE, com a membre d'aquest òrgan.
Sota la direcció de Jesús Caldera, presideix el grup de treball que elabora el programa electoral per a espanyols en l'exterior de cara a les eleccions generals espanyoles de 2008.
Després d'esgotar el seu primer mandat com a únic líder regional del PSOE a l'exterior, és reelegit en el 8è Congrés de la federació socialista, a Lausana, el 13 de setembre de 2008. Per segona vegada, cap adversari li disputa la Secretaria General.
En 2009, Moreno no repeteix com a candidat del PSOE Europa a les eleccions del mateix any al Parlament Europeu. En aquest moment, el president dels socialistes europeus, Poul Nyrup Rasmussen, li demana que assumeixi la Secretaria General del Global Progressive Forum per organitzar la campanya mundial socialdemòcrata a favor de la introducció d'una taxa en les transaccions financeres.

## Referències

* ↑ Biografia política
* ↑ Nota de premsa del 17.09.2007
* ↑ (anglès) About GPF Arxivat 2009-10-15 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* PSOE Europa Arxivat 2006-02-13 a Wayback Machine.
* Global Progressive Forum
* Fitxa del Parlament Europeu
# Vir-e-Hind

El Vir-e-Hind (Guerrer de l'Índia) fou una condecoració militar que atorgava el Govern d'Azad Hind.

## Enllaços externs

* https://www.tracesofwar.com/awards/1193/Azad-Hind-Sher-e-Hind.htm
* http://www.diggerhistory.info/pages-medals/nazi6.htm Arxivat 2007-07-16 a Wayback Machine.
* http://www.axishistory.com/index.php?id=1819
# Jan de Bray

Jan Salomonsz. de Braij o Bray (Haarlem, c. 1627 - Amsterdam, 1697) va ser un pintor barroc neerlandès, fill de Salomon de Bray.
Possiblement format amb el seu pare, la primera obra que se li coneix és un dibuix datat del 1648. Entre 1663 i 1664 van morir els seus pares i quatre dels seus germans a causa de la pesta. A partir de 1667, quan va exercir el càrrec de vinder o administrador, va ocupar diversos llocs de responsabilitat en el gremi de Sant Lluc de Haarlem, del qual va ser el degà per última vegada en el curs 1684-1685. Es va casar tres vegades, amb dones d'elevada posició social i es va veure embolicat en plets amb les seves respectives famílies per les herències. En 1689 va fer fallida i es va traslladar a Amsterdam, a l'ajuntament del qual havia presentat un ambiciós projecte per a la construcció d'un embassament. Va morir a Amsterdam el 1697 i va ser enterrat a l'església de Sant Bavó de Haarlem el 4 de desembre.
De família catòlica, Jan de Bray va ser pintor de quadres d'història amb els seus temes agafats tant de la Bíblia i de la mitologia clàssica com de l'antiguitat grecoromana, servint-se de vegades com a models dels membres de la seva família i de si mateix, com en l'anomenat Banquet d'Antoni i Cleòpatra o Retrat de Salomon de Bray i Anna Westerbaen com a Marc Antoni i Cleòpatra envoltats de la seva família (Hampton Court Palace, Royal Collection i Manchester, Courrier Museum of Art) o la Parella representada com Ulisses i Penèlope (1668, The Speed Art Museum, Louisville, Kentucky) en la qual s'ha vist una al·legoria del seu matrimoni amb Maria van Hees, retratats al gust historicista. Com a retratista, tant en retrats individuals com de grup, va rebre importants encàrrecs de l'ajuntament de Haarlem i de les institucions de la ciutat, entre ells el Retrat dels regents de l'asil i el de les institutrius, datat de 1664, conservats tots dos al Frans Hals Museum de Haarlem.

## Referències

* ↑ Ficha de la obra en RKD.
* ↑ Biesboer, Pieter, y Luna, Juan J., p. 171.
* ↑ Jan de Braij en Rijksbureau voor Kunsthistorische Documentatie (RKD)
* ↑ Jan De Bray and the Classical Tradition, p. 12.
* ↑ Biesboer, Pieter, y Luna, Juan J., pp. 50 y 171.

## Bibliografia

* Biesboer, Pieter y Luna, Juan J., La pintura holandesa del Siglo de Oro. Frans Hals y la escuela de Haarlem, Madrid, Barcelona: BBV, 1994, ISBN 84-604-9248-6
* Jan De Bray and the Classical Tradition Arxivat 2006-09-30 a Wayback Machine., fullet de l'exposició celebrada a la National Gallery of Art, Washington, març-agost 2005 - 16 pàg. pdf
# Gaetan Vestris

Gaetano Apolline Baldassarre Vestris, conegut com a Gaetan Vestris, va ser un ballarí de ballet francès, i va debutar en l'òpera el 1749.

## Biografia

Nascut en una família d'artistes de teatre italians, va estudiar dansa amb Louis Dupré a la Reial Acadèmia de París, després es va incorporar a l'Òpera de París on va exercir de mestre de dansa de Lluís XVI. Vestris va ser el primer ballarí que va descartar la màscara i va utilitzar la seva cara en mímica.
El 1751 el seu èxit i la seva vanitat havien crescut fins a tal punt que es diu que va dir: "Només hi ha tres grans homes a Europa: el rei de Prússia, Voltaire i jo". Era un excel·lent imitador i ballarí. De 1770 a 1776 va ser mestre i compositor de ballets, retirant-se, en favor de Jean-Georges Noverre, amb una pensió.
Vestris es va casar amb una ballarina, Anna Heinel (1753–1808), d'origen alemany, que va tenir un gran èxit a l'òpera. Va reaparèixer als setanta-un anys amb motiu del debut del seu nét.

## Família

Gaetan tenia diversos fills que també es van convertir en ballarins. Va ser l'amant de la ballarina francesa Marie Allard, i el fill que tingué amb ella, Auguste Vestris (1760-1842) també va ser considerat el major ballarí masculí del seu temps. Auguste va debutar als 12 anys amb el Paris Opéra i va ser el principal ballarí de la companyia durant 36 anys. El fill d'Auguste, Auguste Armand Vestris (1788–1825), espòs de Lucia Elizabeth Vestris, va prendre la mateixa professió i va fer el seu debut en l'òpera el 1800, però va abandonar París per Anglaterra, Itàlia i Viena i mai va tornar a aparèixer a França. El germà de Gaetano, Angiolo Vestris (1730–1809), anteriorment ballarí i després actor del Théâtre-Italien de París, es va casar amb Marie Rose Gourgaud, la germana de l'actor Dugazon. Gaetano i la germana d'Angiolo, Thérèse (1726-1808), també va ser ballarina.

## Referències

* 1 2 3 Chisholm, 1911.
* ↑ «Allard, Marie (1742–1802)». A: Commire. Women in World History: A Biographical Encyclopedia. Waterford, Connecticut: Yorkin Publications, 2002. ISBN 0-7876-4074-3. Arxivat 2012-01-23 a Wayback Machine.