OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Alberto Sartoris

Alberto Sartoris (Torí, Piemont, Itàlia, 2 de febrer de 1901 – Pompaples, Vaud, Suïssa, 8 de març de 1998) va ser un arquitecte, dissenyador, professor i crític d'art suís d'origen italià.

## Biografia

Poc després del seu naixement, el seu pare va emigrar a Ginebra, Suïssa. Entre 1916 i 1919 va estudiar arquitectura a l'Escola de Belles arts de Ginebra. Entre 1920 i 1923 va militar en el moviment futurista. El 1928 va ser un dels membres fundadors del Congrés Internacional d'Arquitectura Moderna (CIAM). Va ser autor el 1932 de Elementi dell'Architettura Razionale que va passar a anomenar-se Encyclopédie de l'architecture nouvelle de 1954, un dels principals escrits teòrics del racionalisme italià. El 1945 va fundar a Lausana l'escola d'arquitectura Athenaeum.
Va estar diverses vegades a Girona, on va fer amistat amb els arquitectes Lluís Sibils Palau i la seva dona Anna Encesa, Joaquim M. Masramon i Joan M. de Ribot.

## Obres

* 1927: Macelleria, III Mostra internacional de les arts decoratives de Monza, amb Felice Casorati.
* 1927-1928: Pavelló de la Comunitat Autònoma dels Artesans a Torí.
* 1932: Capella del Bon Consell en Lourtier, Suïssa.
* 1933-1935: Casa Morand-Pasteur, Saillon, Suïssa.
* 1958: Villa Dupont-Paux a les vinyes de Lavaux - Gravesse, Lutry, Suïssa.
* 1983-1988: Establiments Lesieur i Labeyrie (en col·laboració amb I. Cattani i P. Pastellas) en Dunkerque i Biarritz, França.
* Centre polifuncional de Carignano.

## Publicacions

* Gli Elementi dell'Architettura Razionale, Milà, 1932.
* Introduzione all'architettura moderna, Milà, 1944.
* Encyclopédie de l'architecture nouvelle, Milà, 1948.
* Léonard architecte, París, 1952.
* Linee Parallele - razionalismo i astrattismo a Com negli anni Trenta, 1993.
* Carignano Nuova. La città nella città, esperienza vaig donar un progetto, 1995.

## Referències

* ↑ Midant, Jean-Paul (2004). Diccionario Akal de la Arquitectura del siglo XX. Madrid: Akal. ISBN 84-460-1747-4. Pàg. 807-809
* ↑ Narcís-Jordi Aragó: Alberto Sartoris i Girona, Revista de Girona, 2003
* ↑ Girona, Diari de. «ANNA ENSESA MONTSALVATGE». [Consulta: 7 abril 2019].
# Antoni Alcázar i Alonso

Antoni Alcázar i Alonso (Torreagüera, 2 de maig de 1902 - Barcelona, 6 de desembre de 1966) fou un futbolista català de les dècades de 1920 i 1930.

## Trajectòria

Nascut a Torreagüera, Regió de Múrcia, amb només un any es traslladà a Barcelona, essent, per tant català d'adopció. Es formà futbolísticament a Catalunya a un club del barri de Gràcia anomenat Neptú i posteriorment al CE Europa. Jugava a la posició d'extrem esquerre. Defensà el colors del primer equip del CE Europa durant més d'una dècada, entre 1919 i 1932. Un gol seu va donar la victòria a l'Europa al Campionat de Catalunya de la temporada 1922-23. Aquesta mateixa temporada el club arribà a la final de la Copa d'Espanya. Disputà també les tres primeres temporades del club a la primera divisió, entre 1929 i 1931.
Fou el primer jugador internacional espanyol que va tenir l'Europa. Disputà dos partits. Debutà l'1 de juny de 1925 enfront Suïssa en un partit que acabà 0-3, disputat a Berna. El segon es disputà tretze dies després a València davant Itàlia finalitzat amb victòria per 1 a 0. També fou internacional amb la selecció catalana de futbol. El 6 de febrer de 1921, quan encara no tenia 19 anys, debutà amb Catalunya en un partit enfront França del Sud-oest que acabà amb la victòria catalana per 5 a 1.

## Palmarès

* Campionat de Catalunya de futbol: 1
** 1922-23

## Referències

* 1 2 Toni Closa; Josep Pablo, José Alberto Salas i Jordi Mas. Gran diccionari de jugadors del Barça. Editorial Base, 2015. ISBN 978-84-16166-62-6.
* 1 2 3 4 «Jugadors mítics». El 9, 05-06-2007.
* ↑ «El nacionalisme (?) murcià». blogdeltoni.alcalleop.cat, 29-07-2008.
* ↑ «Antonio Alcázar». Regió de Múrcia digital. [Consulta: 20 març 2012].
* ↑ «Se cumplieron 59 años del primer título regional». Mundo Deportivo, 23-03-1982.
* ↑ «Alcázar». siguealaroja.es. Arxivat de l'original el 2014-12-16. [Consulta: 20 març 2012].
* ↑ Closa, Antoni; Jaume Rius. Selecció Catalana de Fútbol: nou dècades d'història. Editorial Jaume Rius, 1999. ISBN 8492294434.
* ↑ «ANTONIO ALCÁZAR: EL MEJOR FUTBOLISTA MURCIANO DE LA ÉPOCA». La Verdad, 12-12-2010.

## Enllaços externs

* Perfil a BDFutbol
# Charito (cràter)

Charito és un cràter amb coordenades planetocèntriques de -44.08 ° de latitud nord i 91.75 ° de longitud est, sobre la superfície de l'asteroide del cinturó principal (4) Vesta. Fa 6.55 km de diàmetre. El nom fa referència a una augusta romana de finals del segle IV, Charito IV), i va ser adoptat com a oficial per la UAI el cinc de febrer de 2014.

## Referències

* ↑ "Charito (cràter)". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Barnes, Timothy D.. Cornell University Press. Ammianus Marcellinus and the Representation of Historical Reality, 1998..
# Antoni Alemany Cladera

Antoni Alemany Cladera (Binissalem, 20 de maig de 1947 - Inca (Mallorca), 21 de febrer de 2020) fou un polític mallorquí.
Era enginyer tècnic. S'afilià al PSOE el 1996, partit on ha ocupat diversos càrrecs. Fou batle d'Alcúdia durant vuit anys entre els anys 1987 i 2003, càrrec que compartí amb el de Secretari General de l'Agrupació Socialista d'Alcúdia. També fou Secretari d'Acció Electoral del PSIB-PSOE (1997-2000). L'any 2004 va ser nomenat president de la Federació Socialista de Mallorca, i fou reelegit durant el Congrés Insular del 2008.
Va ser coordinador d'àrea de Benestar Social del Consell Insular de Mallorca entre 1995 i 1999, conseller de Mallorca durant la legislatura de 2003 a 2007 i també va ser diputat del Parlament de les Iles Balears entre 2006 i 2007.
Des del 7 de juliol de 2007 al 27 de juny de 2011 fou el vicepresident del CIM i Conseller del Departament d'Hisenda, Obres Públiques i Innovació del Consell Insular de Mallorca.
Durant els anys 70 va ser president de l'Obra Cultural Balear d'Alcúdia.

## Referències

* ↑ Ferrer, Mateu. «Antoni Alemany, el batle que va posar els fonaments d'Alcúdia». Diario de Mallorca. [Consulta: 23 febrer 2020].

## Enllaços externs

* «Federació Socialista de Mallorca». Arxivat de l'original el 2 de setembre 2011. [Consulta: 3 març 2019].
* «COMISIÓN DE HACIENDAS LOCALES». Arxivat de l'original el 18 de desembre 2009. [Consulta: 3 març 2019].
# Aleksandr Khatúntsev

Aleksandr Vassílievitx Khatúntsev (en rus Александр Васильевич Хатунцев) (Vorónej, 2 de novembre de 1985) és un ciclista rus, que fou professional del 2005 al 2012. Ha combinat amb el ciclisme en pista on ha obtingut diverses medalles en campionats júnior i sub-23.

## Palmarès en ruta

* 2004
** 1r a la Volta al Mar de la Xina Meridional i vencedor de 2 etapes
* 2005
** 1r al Gran Premi de Sotxi i vencedor de 3 etapes
* 2006
** Campió de Rússia en ruta
** 1r a la Volta al Mar de la Xina Meridional i vencedor de 2 etapes
** 1r al Cinc anells de Moscou i vencedor d'una etapa
** 1r al Gran Premi de Moscou
** 1r al Boucle de l'Artois
** Vencedor d'una etapa del Tour de Hainan
** Vencedor de 3 etapes del Gran Premi de Sotxi
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Sèrbia
* 2009
** 1r al Gran Premi de Moscou
** Vencedor d'una etapa dels Cinc anells de Moscou

## Palmarès en pista

* 2002
** Campió del món júnior en Persecució per equips (amb Ilya Krestianinov, Serguei Ulakov i Mikhail Ignatiev)
* 2003
** Campió del món júnior en Persecució
** Campió d'Europa júnior en Persecució
* 2005
** Campió d'Europa sub-23 en Persecució per equips (amb Valeri Valinin, Ivan Kovaliov i Sergey Kolesnikov)

### Resultats a la Copa del Món

* 2010-2011
** 1r a Pequín, en Persecució per equips

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Clodia de Marcus Tullius

Clodia de Marcus Tullius va ser una llei romana establerta a proposta del tribú de la plebs Publi Clodi Pulcre l'any 696 de la fundació de Roma (58 aC) sota els cònsols Luci Calpurni Pisó Cesoni i Aule Gabini, que ordenava que Marc Tul·li Ciceró, acusat d'haver castigat amb la mort sense fórmules judicials als conjurats de la conspiració de Catilina, fos desterrat a una distància de 500.000 passos, prohibint que la seva tornada fos discutida al senat. La llei es va aprovar en un plebiscit i Ciceró va haver de marxar a l'exili. Va poder tornar al cap d'un temps gràcies a la llei Cornelia de Marcus Tullius.

## Referències

* ↑ Puente y Franco, Antonio de. Historia de las leyes, plebiscitos y senadoconsultos más notables des de la fundación de Roma hasta Justiniano. Madrid: Imprenta de Vicente de Lalanda, 1840, p. 33 [Consulta: 8 abril 2022].

## Vegeu també

* Clodia de vi
* Clodia de civibus romanis interemptis
# Club Deportivo Victoria

El Club Deportivo Victoria és un club hondureny de futbol de la ciutat de La Ceiba.

## Història

El club va ser fundat el 15 de novembre de 1935 amb el nom d'Instituto Manuel Bonilla, més tard anomenat Club Deportivo Victoria. El fundador del club fou l'hongarès Francisco Detari Olah, que havia jugat a futbol a Puerto Cortez amb l'Excelsior (actualment Platense) i un cop nacionalitzat amb la selecció hondurenya.

## Palmarès

* Lliga amateur hondurenya de futbol:
** 1947-48
* Lliga hondurenya de futbol:
** 1994-95
* Segona Divisió:
** 1967–68, 1976

## Màxims golejadors

(A 29 de març de 2007)
* Luis Alonso "Chorompo" Zúñiga (39 gols)
* Enrique Reneau (37 gols)
* Reynaldo Mejía (33 gols)
* Héctor "Tanqueta" Flores (31 gols)

## Referències

* 1 2 «Honduras - List of Champions». RSSSF. [Consulta: 1r octubre 2011].
# Club Deportivo Villarrobledo

El Club Deportivo Villarrobledo fou un club de futbol de Castella-La Manxa, de la ciutat de Villarrobledo.
El club va ser fundat el 1956. El seu èxit més gran fou l'any 1961, quan assolí l'ascens a segona divisió. L'any 1968 va desaparèixer. Evolució del nom:
* Club Deportivo Villarrobledo (1942-1945)
* Villarrobledo Frente de Juventudes (1945-1958)
* Club Deportivo Villarrobledo (1958-1968)
L'any 1971 nasqué el Club Polideportivo Villarrobledo.

## Temporades

| Temporada | Nivell | Divisió | Posició | Copa del Rei |
| 1956-57 | 4 | 1a Reg. | — | |
| 1957-58 | 4 | 1a Reg. | 1r | |
| 1958-59 | 3 | 3a Divisió | 2n | |
| 1959-60 | 3 | 3a Divisió | 3rd | |
| 1960-61 | 3 | 3a Divisió | 2n | |
| 1961-62 | 2 | 2a Divisió | 16è | Primera ronda |
| 1962-63 | 3 | 3a Divisió | 7è | |
| 1963-64 | 3 | 3a Divisió | 5è | |
| 1964-65 | 3 | 3a Divisió | 3rd | |
| 1965-66 | 3 | 3a Divisió | 6è | |
| 1966-67 | 3 | 3a Divisió | 9è | |
| 1967-68 | 3 | 3a Divisió | 17è | |

## Referències

* ↑ «La Promoción a Segunda…». Mundo Deportivo, 26-06-1961. [Consulta: 27 octubre 2021].
* ↑ «Història». La Futbolteca. [Consulta: 27 octubre 2021].
# Club Deportivo Utrera

El Club Deportivo Utrera és un club de futbol d'Utrera, a Andalusia. Fundat el 1946, juga actualment a la Tercera Divisió – Grup 10, i disputa els partits com a local a l'Estadi Municipal San Juan Bosco, que té capacitat per 3,000 espectadors.

## Palmarès

* Tercera Divisió: 1988–89

## Enllaços externs

* Club Deportivo Utrera - Lloc web oficial (castellà)
* Fitxa de l'equip a Futbolme (castellà)
* Fitxa de l'equip a Arefepedia Arxivat 2015-04-07 a Wayback Machine. (castellà)
# Châtenay

«Châtenay» té aquests significats:
* Châtenay (Ain), municipi francès al departament de l'Ain
* Châtenay (Eure i Loir), municipi francès al departament de l'Eure i Loir
* Châtenay (Isèra), municipi francès al departament de la Isèra
* Châtenay (Saona i Loira), municipi francès al departament de Saona i Loira
* Châtenay-en-France, municipi francès al departament de Val-d'Oise
* Châtenay-sur-Seine, municipi francès al departament del Sena i Marne
* Châtenay-Malabry, municipi francès al departament d'Alts del Sena (regió d'Illa de França)
* Chanoz-Châtenay, municipi francès al departament de l'Ain
* Cantó de Châtenay-Malabry, cantó francès al districte d'Antony (departament dels Alts del Sena)
# Chmeľovec

Chmeľovec és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Prešov, al nord del país. La primera referència escrita de la vila data del 1251.
# Chicago Stags

Els Chicago Stags van ser un equip de bàsquet de l'NBA situats a Chicago, Illinois. Actius entre 1946 i 1950, jugaven els seus partits al Chicago Stadium.
Tot i que la seva història va ser curta, els Stags varen ser capaços d'adquirir els drets del jove i prometedor Bob Cousy en un traspàs amb els Tri-Cities Blackhawks, tot i que mai va arribar a jugar amb els d'Illinois. Quan els Stags van desaparèixer, es va realitzar un draft amb els jugadors que quedaren lliures i els Boston Celtics van escollir Cousy.
Els Chicago Bulls varen utilitzar, la temporada 2005-2006 rèpliques de l'uniforme dels Stags de l'any 1946, com a part del programa de l'NBA "Harwood Classics".

## Referències

* ↑ «Chicago Stags HISTORY». NBA Hoops Online. [Consulta: 24 juliol 2021].
* ↑ D'Amico, Marc. «Bob Cousy - #14 - Boston Celtics». NBA.com. [Consulta: 24 juliol 2021].
* ↑ «Bulls Celebrate 60th Anniversary of Chicago Stags». NBA.com, 02-12-2005. Arxivat de l'original el 22/12/2017. [Consulta: 24 juliol 2021].
# Cobla (estrofa)

* Aquest article tracta sobre Cobla dins Poesia. Vegeu-ne altres significats a «Cobla».
* No s'ha de confondre amb Copla andalusa.
Cobla, antigament era sinònim d'estrofa. Més concretament, designava l'Octava clàssica de la Mètrica Catalana medieval. La cobla, com a grup de versos entrelligats per la rima, ha de comptar almenys amb quatre versos amb dues rimes encadenades (abab), creuades (abba) o caudades (aabb). Malgrat això, se solien formar grups de vuit versos d'Art major del tipus:
* Cadeno-encadenada (A,B,A,B,C,D,C,D)
* Cadeno-creuada (A,B,A,B,C,D,D,C)
* Cadeno-caudada (A,B,A,B,C,C, D,D)
* Creu-encadenada (A,B,B,A,C,D,C,D)
* Creu-creuada (A,B,B,A,C,D,D,C)
* Creu-caudada (A,B,B,A,C,C,D,D)
A més d'aquestes combinacions, hi havia altres recursos que donaven un gran nombre de varietats, catalogades en els tractats trobadorescs. Aquests antics tractats, a banda de classificar les cobles segons les combinacions de les rimes, ho feien també segons la qualitat dels mots que rimaven en:
* Derivatives (canvis de desinència)
* Equívoques (canvis de sentit)
* Retronxades (amb versos comuns a dinstintes cobles)
Amb el temps el nom Cobla esdevingué, deixant de banda la forma estròfica, la designació genèrica de les composicions en vers per a recitar o cantar. Algunes varietats derivades són els goigs per textos religiosos i els romanços per textos profans. En l'actualitat, donat que es prefereix el terme estrofa, es parla de cobla per designar composicions de to popular com la corranda o la cobla o glosa mallorquina. També les que tenen relació amb el cant o ball populars de distintes terres com per exemple la jota.
Viccionari
# Chicago Latino Film Festival

El Chicago Latino Film Festival és un festival de cinema dels Estats Units, centrat en Amèrica Llatina i els llatins. Celebrat anualment a Chicago des del 1985, està organitzat per l'International Latino Cultural Center (ILCC) i patrocinat per diverses corporacions nacionals, així com per la comunitat hispana i llatina local. El Festival compta amb el treball de prometedors cineastes llatinoamericans amb un èmfasi especial en les pel·lícules que mostren l'enorme diversitat de l'Amèrica Llatina i que desafien els estereotips habituals sobre hispans i llatins.
Durant la majoria de les projeccions, el públic té l'oportunitat de participar en discussions amb cineastes locals i visitants. En un esforç per posar en relleu la importància del valor artístic i educatiu de totes les pel·lícules, el Chicago Latino Film Festival no és competitiu, a excepció de l'anhelat Premi del Públic, determinat pels cinèfils i el Gloria Achievement Award. Des del 1999, el Premi Gloria s'ha atorgat com a reconeixement especial a persones i institucions per les seves destacades contribucions a les arts llatines.
El Chicago Latino Film Festival presenta una sèrie de segments especials com a part de la programació general: Made In USA, Women In Film, Lesbian/Gay/Bisexual/Trans (LGBT) i Animation.

## Referències

* ↑ Chicago Latino Film Festival 2020 a catalanfilms.cat
* ↑ Chicago Latino Film Festival a filmfreeway.com

## Enllaços externs

* Web del Chicago Latino Film Festival
* Chicago Latino Film Festival a festhome.com
* 37th Annual Chicago Latino Film Festival a YouTube
* 36th Annual Chicago Latino Film Festival a YouTube
* 35th Chicago Latino Film Festival a l'Institut Cervantes
# Cobla Canigó

* Aquest article tracta sobre la cobla de Torelló. Vegeu-ne altres significats a «Canigó».
La Cobla Canigó és una cobla de Torelló que va néixer la Pasqua del 1933 de la mà de Trinitari Múrria i Trilla, Trinitari Múrria i Solsona i Pere Capdevila i Alsina. La cobla portava aleshores el nom d'Orquestrina Canigó (1933-1937).
El 2 de novembre de 2008 s'organitzà una gran festa per celebrar el seu 75è aniversari. Els actes van incloure la presentació d'un llibre, un concert i una audició de sardanes.

## Compositors que han actuat o actuen a la cobla

* Pere Capdevila i Alsina. Fundador de la cobla i flabiol.
* Josep Navarro i Zafra. Tenora
* Jaume Roma i Dagès. Fiscorn, trombó i contrabaix
* Rafael Portús i Puigvert. Tible, trompeta, fiscorn, director
* Trinitari Múrria i Trilla. Fiscorn, trombó
* Ramon Reig i Verdaguer. Flabiol, contrabaix, trombó
* Trinitari Múrria i Solsona. Tenora
* Segimon Claveria i Teulats. Contrabaix
* Pau Càmara i Lanao. Fiscorn
* Xavier Capdevila. Fiscorn, trombó i tible.
* Josep Caselles i Teixidor. Tible i Tenora

## Referències

* ↑ «Múrria i Trilla, Trinitari». Músics per la Cobla, s.d. [Consulta: 28 juliol 2018].
* ↑ «La Cobla Canigó de Torelló celebra el seu 75è aniversari». VilaWeb, 30-10-2008.
* ↑ «Celebració dels 75 anys de la Cobla Canigó». Ajuntament de Torelló, 31-10-2008. Arxivat de l'original el 7 de novembre 2017. [Consulta: 2 novembre 2017].
# Amadeu Paltor Voltà

Amadeu Paltor Voltà (Olesa de Montserrat, 1911 - Benicarló, 1987) fou un escultor català.

## Obres escultòriques destacades
### Olesa de Montserrat

* Monument a Daniel Blanxart i Pedrals al Parc municipal d'Olesa de Montserrat. Fet de pedra i marbre i inaugurat el 1974.
* Monument al doctor Alexander Fleming a Olesa de Montserrat. Fet de pedra i marbre i inaugurat el 1961.
* Monument als Germans Casals al Parc Municipal d'Olesa de Montserrat. Fet de pedra, maó i marbre i inaugurat el 1983.
* Monument a l'agermanament d'Olesa de Montserrat amb Weingarten al Parc Municipal d'Olesa de Montserrat. Fet de formigó i marbre i inaugurat el 21 d'abril de 1984
* Monument als Infants al carrer Argelines d'Olesa de Montserrat
* Plaça de les Fonts d'Olesa de Montserrat, escultura avui inexistent

### Altres municipis

* El Crist a l'altar major de l'església de Valderrobres (Vall de roures)
* Font a la Plaça de Les Fonts d'Olesa de Montserrat.
* Retaule de Sant Antoni a la capella de Sant Josep de la Colegiata Santa María la Mayor
* Retaule de la Verge del Carme a la capella del Carme de la Colegiata Santa María la Mayor
* Imatgeria de l'església de la Zaragoceta
* Església de la residència de les Germanetes dels Ancians Desemparats
* Església de Santa Lucia de Casp
* Font de Valdurrios a la Plaça de la Verge de Casp
* Retaule del Santuari de la Mare de Déu de la Balma

## Referències

* ↑ «Monuments commemoratius de Catalunya situats a Olesa de Montserrat». [Consulta: 6 desembre 2017].
* ↑ «Solicitud homenaje a Amadeo Paltor | Asociación de Amigos del Castillo del Compromiso de Caspe» (en castellà). [Consulta: 6 desembre 2017].
# Antonio del Val Ripoll

Antonio del Val Ripoll (Elda, 13 de gener de 1839 - Zamora, 7 de març de 1886) fou un filòsof i polític valencià, cosí d'Emilio Castelar. Es llicencià en filosofia i lletres i treballà com a catedràtic de lògica a un institut de Madrid i d'Història d'Espanya i Literatura a la Universitat Central de Madrid. Alhora col·laborà al diari La Democracia i milità al Partit Republicà Democràtic Federal.
A les eleccions generals espanyoles d'agost de 1872 es presentà com a candidat per Dénia, però fou derrotat per Lorenzo Fernández Muñoz. Més sort va tenir a les eleccions generals espanyoles de 1873, en les que fou escollit pel districte de Monòver. Durant la Primera República Espanyola fou governador civil de la província d'Almeria, Director General de Correus (setembre de 1873) i secretari personal del seu cosí. Fou l'artífex de l'establiment de l'ús de la targeta postal.
Després del cop d'estat del general Pavía va abandonar els seus càrrecs i treballà com a redactor a la revista El Globo. Alhora, va donar suport la proposta d'Eleuterio Maisonnave Cutayar que el Partit Republicà participés en les eleccions generals espanyoles de 1879.

## Referències

* Biografies de polítics valencians Arxivat 2009-09-20 a Wayback Machine.
* Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)
# Cir d'Esmirna

Cir (en llatí Cyrus) va ser un cristià d'Egipte que arribà a bisbe d'Esmirna, i és esmentat per Teòfanes Isàuric.
La seva habilitat com a poeta li va permetre obtenir el favor de l'emperadriu Eudòxia. Sota Teodosi el Gran va ser nomenat prefecte del pretori, i exarca de la ciutat de Constantinoble. Quan Eudòxia va anar a Jerusalem va perdre el favor de l'emperador i va haver de deixar els seus càrrecs civils. Llavors la comunitat el va nomenar bisbe d'Esmirna. Va viure fins al temps de l'emperador Lleó I el Traci (457-474)

## Referències

* ↑ Smith, William (editor). A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology (en anglès), 1870.  , p. 925
# Anacoreta (Fortuny, 22034-G)

Anacoreta és un gravat (aiguafort sobre paper) de 37 × 50,2 cm realitzat per Marià Fortuny i Marsal cap a 1869, el qual es troba al Museu Nacional d'Art de Catalunya.

## Context històric i artístic

Després d'uns inicis com a il·lustrador de llibres durant el període de formació a Barcelona, Fortuny va continuar la seua activitat com a gravador i va esdevenir un dels grans especialistes del segle xix en el conreu de la tècnica de l'aiguafort. Moltes de les seues estampes reflecteixen un sentiment d'admiració, sovint convertit en una influència figurativa i compositiva, envers els grans mestres del gravat europeu, entre els quals sobresurt d'una forma especial la figura de Francisco de Goya. Tanmateix, Fortuny sempre va saber transformar la presència d'aquesta tradició en un estímul molt fructífer per a la seua creativitat i mai no va derivar cap a propostes imitatives que limitessin un talent tan fecund i original.
Fou una donació de Cecília de Madrazo i Marià Fortuny i de Madrazo (muller i fill de l'artista) l'any 1924 i el seu número del catàleg al museu és 22034-G.

## Descripció

En aquesta estampa (de la qual va fer moltes proves d'estat amb la intenció d'experimentar efectes de clarobscur d'una extraordinària bellesa poètica i d'un lirisme incomparable) s'acusa una dependència dels models temàtics del pintor i gravador Josep de Ribera. La relació és particularment perceptible si es compara la composició gravada per Fortuny amb un Sant Jeroni gravat per l'artista valencià. En totes dues obres s'observen aspectes coincidents que es fan més palesos en el protagonista de la composició, la figura desnodrida d'un penitent, que en el cas del gravat de Fortuny accentua un sentiment de solitud, de desemparament, davant d'un paisatge gairebé desèrtic que adquireix unes característiques crepusculars i esdevé un dels grans protagonistes compositius.

## Referències

* 1 2 Museu Nacional d'Art de Catalunya (català)
* 1 2 3 Francesc M. Quílez i Corella a Guia del Museu Nacional d'Art de Catalunya. Barcelona: MNAC, 2004. ISBN 8480431369. Pàgs. 318-319.

## Enllaços externs

* Els 50 millors gravats de Fortuny s'exposen al MNAC (català)
* Recital de gravats de Marià Fortuny - El Punt Avui (català)
* The Metropolitan Museum of Art (anglès)
Viccionari