OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Fosa blanca

La fosa blanca (també anomenada cementítica) és una fosa de ferro, que pren aquest nom doncs al produir la fractura de la seva superfície, degut a les seves impureses de carburs, es formen esquerdes que permeten passar directament a través d'elles, produint una tonalitat blanca.
Es tracta d'una fosa baixa en silici (amb un contingut en pes menor a l'1%) i amb una velocitat de refredament elevada. El carboni en la fosa blanca precipita com a fase metaestable cementita, en lloc de grafit. La cementita que precipita forma partícules relativament grans, generalment en una barreja eutéctica. L'altra fase és austenita (que en el refredament podria transformar-se en martensita). Aquests carburs eutèctics són massa grans per a proporcionar enduriment per precipitació (com en alguns acers, on precipitats de cementita podrien arribar a inhibir la deformació plàstica, impedint el moviment de les dislocacions a través de la matriu de ferrita). Per contra, augmenten la duresa global de la fosa de ferro per la seva pròpia alta duresa i la seva considerable fracció de volum, de forma que la duresa global es pot aproximar per una regla de mescles. En qualssevol cas, ofereixen duresa a costa de la seva tenacitat. Donat que els carburs constitueixen una gran fracció del material, la fosa blanca podria ser classificada com un Cermet.
La fosa blanca és massa fràgil per al seu ús en molts dels components estructurals, però amb la seva bona duresa i resistència a l'abrasió i un cost relativament baix, troba el seu ús en aplicacions com ara superfícies de desgast (l'impulsor i la voluta) de les bombes d'impulsió, els cilindres dels trens de laminació, els anells dels polvoritzadors de carbó o les dents de la cullera d'excavació d'una retroexcavadora (encara que la fosa d'acer de mig carboni martensític és més comú per a aquesta aplicació). És difícil refredar peces gruixudes de fosa prou ràpid com per solidificar la fusió com a fosa blanca durant tot el procés. No obstant això, un refredament ràpid pot ser utilitzat per a solidificar una capa exterior de ferro fos blanc i la resta es refreda més lentament per formar un nucli de fosa grisa. La fosa resultant, anomenada fosa freda, té els avantatges de presentar una duresa superficial elevada i un interior una mica més tenaç.
En definitiva, la fosa blanca està actualment en desús i s'ha vist substituïda industrialment per la fosa nodular o la fosa grisa. En general, la fosa blanca s'empra com un intermedi en la producció d'un altre tipus de fosa: la fosa mal·leable.

## Bibliografia

* «Fosa blanca». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# El DDT

El DDT (inicialment anomenada El DDT contra las penas) era una revista de còmics en castellà de l'editorial Bruguera que va començar a publicar-se el 1951. Inspirada en la revista argentina Rico Tipo (de Guillermo Divito), El DDT estava concebuda per a un públic adult, la qual cosa, a la pràctica, suposava escasses diferències amb la resta de les publicacions de l'editorial, més orientades cap al jovent: la censura de l'època permetia un marge de maniobra molt estret. Algunes al·lusions eròtiques diluïdes, sense sortir-se de la hipocresia imperant, van ser els seus trets distintius. A diferència d'altres revistes de l'editorial, concedia un gran interès a les seccions alienes a la historieta, sobretot humorístiques. Una de les seves aportacions va ser la secció fixa de texts humorístics Diàlogos para besugos (Diàlegs per a besucs), escrita per Armand Matias Guiu, que en castellà firmava Armando Matías Guiu.
Van col·laborar-hi alguns dels més importants autors de Bruguera, com Guillem Cifré i Figuerola, José Peñarroya, Carlos Conti, Vázquez, o el mateix director de l'editorial, Rafael González Martínez.

## Etapes
### Primera

Durant la primera etapa de la revista, entre 1951 i 1965, es van publicar 712 números de periodicitat setmanal. Els primers 702 tenien 20 pàgines i la resta 28. El format va augmentar les dimensions a partir del número 703 i s'hi va afegir l'etiqueta "Revista para adultos". El nom de la revista va prescindir de l'article, passant a anomenar-se només DDT

### Segona

La segona etapa es va iniciar el 1965, amb el número 713, i es va prolongar fins al 1967 amb el número 795. Es va ampliar encara més el format, però va reduir el número de pàgines a 16. La periodicitat en aquesta segona etapa va passar a ser quinzenal.

### Tercera

El 1967 DDT va tornar a ser un setmanari, començant així la tercera etapa, que es va prolongar fins al 1978, any en què la revista va desaparèixer definitivament.

## D'altres

Van existir tres revistes més de Bruguera associades a El DDT: Selecciones de Humor de El DDT (1956-1959) i Suplemento de historietas de El DDT (1959-1960), com també Súper DDT (1973-1981).

## Referències

* 1 2 "El món del còmic" a El patrimoni català és al meu ordinador, Generalitat de Catalunya, a la secció "La màquina del temps del còmic català".
* ↑ "Diàlogos para besugos", article de Joan Ripollès Iranzo a El Rinconete, 15 de febrer del 2010, reproduït al Centro Virtual Cervantes (en castellà).
* 1 2 «DDT (1951, Bruguera) -Contra las penas» (en castellà). Tebeosfera. [Consulta: 29 desembre 2019].
* ↑ «DDT (1967)» (en castellà). Tebeosfera. [Consulta: 29 desembre 2019].
* ↑ "Selecciones de Humor de El DDT" a Tebeosfera (en castellà).
* ↑ "Suplemento de historietas de El DDT" a Tebeosfera (en castellà).
# Dipturus gudgeri

Dipturus gudgeri és una espècie de peix de la família dels raids i de l'ordre dels raïformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 140 cm de longitud total.

## Reproducció

És ovípar i els ous tenen com unes banyes a la closca.

## Hàbitat

És un peix marí i de clima temperat (28°S-44°S) que viu entre 160–700 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al sud d'Austràlia: des d'Austràlia Occidental fins a Nova Gal·les del Sud.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Rafinesque C. S., 1810. Caratteri di alcuni nuovi generi e nuove specie di animali e piante della sicilia, con varie osservazioni sopra i medisimi. (Part 1 involves fishes, pp. (i-iv) 3-69 (70 blank), Part 2 with slightly different title, pp. ia-iva + 71-105 (106 blank)). Caratteri.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Last, P.R. i J.D. Stevens, 1994. Sharks and rays of Australia. CSIRO, Austràlia. 513 p.
* ↑ Dulvy, N.K. i J.D. Reynolds, 1997. Evolutionary transitions among egg-laying, live-bearing and maternal inputs in sharks and rays. Proc. R. Soc. Lond., Ser. B: Biol. Sci. 264:1309-1315.
* ↑ Breder, C. M.; Rosen, D. E. Modes of Reproduction in Fishes (en anglès). Museu Americà d'Història Natural, 1966.
* ↑ Hoese, D.F., D.J. Bray, J.R. Paxton i G.R. Allen, 2006. Fishes. A Beasley, O.L. i A. Wells (eds.) Zoological Catalogue of Australia. Volum 35. ABRS & CSIRO Publishing: Australia Part 1, pp. xxiv 1-670; Part 2, pp. xxi 671-1472; Part 3, pp. xxi 1473-2178.
* ↑ Paxton, J.R., D.F. Hoese, G.R. Allen i J.E. Hanley, 1989. Pisces. Petromyzontidae to Carangidae. Zoological Catalogue of Australia, Vol. 7. Australian Government Publishing Service, Canberra, 665 p.

## Bibliografia

* Compagno, L.J.V., 1999. Checklist of living elasmobranchs. p. 471-498. A W.C. Hamlett (ed.) Sharks, skates, and rays: the biology of elasmobranch fishes. Johns Hopkins University Press, Maryland, Estats Units.
* McEachran, J.D. i K.A. Dunn, 1998. Phylogenetic analysis of skates, a morphologically conservative clade of elasmobranchs (Chondrichthyes: Rajidae). Copeia (2):271-290.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.
# Constant de Stefan-Boltzmann

La constant de Stefan-Boltzmann és la constant de proporcionalitat de la llei de Stefan-Boltzmann, que estableix que el total d'energia radiada per unitat de superfície per un cos negre per unitat de temps és proporcional a la quarta potència de la temperatura absoluta. Es tracta d'una constant física no fonamental que es representa per mitjà de la lletra grega sigma (σ). El seu valor es pot trobar de manera analítica o experimentalment i és:
$\sigma =5,670\,400\,(40)\times 10^{-8}\,\mathrm {{W}\cdot {m^{-2}\cdot K^{-4}}}$
σ pot ser definida en termes de la constant de Boltzmann $k_{\mathrm {B} }$ com:
    $\sigma ={\frac {2\pi ^{5}k_{\mathrm {B} }^{4}}{15h^{3}c^{2}}}={\frac {\pi ^{2}k_{\mathrm {B} }^{4}}{60\hbar ^{3}c^{2}}},$
on
    h és la constant de Planck
    $\hbar =h/2\pi$ és la forma de Dirac de la constant de Planck
    c és la velocitat de la llum al buit
Una constant relacionada és la constant de radiació que es defineix com:
    ${\frac {4\sigma }{c}}$.

## Vegeu també

* Cos negre
* Llei de Stefan-Boltzmann
* Nombre de Thring

## Referències

* (anglès) Valor de referència de la constant de Stefan-Boltzmann segons CODATA
# Fedotovita

La fedotovita és un mineral de la classe dels sulfats. Rep el seu nom en honor de Sergei Aleksandrovitx Fedotov (1931-), vulcanòleg i sismòleg, director de l'Institut de Vulcanologia de Petropàvlovsk-Kamtxatski (Rússia).

## Característiques

La fedotovita és un sulfat de fórmula química K₂Cu₃O(SO₄)₃. Cristal·litza en el sistema monoclínic. Apareix en forma d'escorces de cristalls pseudohexagonals imperfectes, amb escates o plaques en {100}, de fins a 5 mm. La seva duresa a l'escala de Mohs és 2,5. Està relacionada estructuralment amb l'euclorina i la puninita.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la fedotovita pertany a «07.BC: sulfats (selenats, etc.), amb anions addicionals, sense H₂O, amb cations de mida mitjana i gran», juntament amb els minerals següents: d'ansita, alunita, amonioalunita, amoniojarosita, argentojarosita, beaverita-(Cu), dorallcharita, huangita, hidroniojarosita, jarosita, natroalunita-2c, natroalunita, natrojarosita, osarizawaïta, plumbojarosita, schlossmacherita, walthierita, beaverita-(Zn), ye'elimita, atlasovita, nabokoïta, clorotionita, euclorina, kamchatkita, piypita, klyuchevskita, alumoklyuchevskita, caledonita, wherryita, mammothita, linarita, schmiederita, munakataïta, chenita, krivovichevita i anhidrocaïnita.

## Formació i jaciments

La fedotovita apareix en forma de sublimats al voltant de les fumaroles volcàniques. Va ser descoberta al Tolbàtxik (óblast de Kamtxatka, Rússia), on ha estat trobada en diferents indrets del volcà. També ha estat descrita a la mina Nickel al comtat de Churchill (Nevada, Estats Units).
Sol trobar-se associada amb altres minerals com: dolerofanita, calcocianita, tolbatxita, piypita, melanotal·lita, tenorita, vergasovaïta, euclorina, alarsita, klyuchevskita, lammerita, nabokoïta, atlasovita, langbeinita i hematita.

## Referències

* 1 2 3 «Fedotovite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 8 juliol 2017].
* 1 2 3 «Fedotovite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. Arxivat de l'original el 4 de març 2016. [Consulta: 8 juliol 2017].
# Elizabeth Hurley

Elizabeth Jane Hurley, també coneguda com a Liz Hurley (Basingstoke, 10 de juny de 1965), és una actriu anglesa, també coneguda per les seves activitats com a model i dissenyadora de moda.

## Filmografia

| Any | Títol | Personatge |
| 1987 | Ària | Marietta |
| 1988 | Remant al vent | Claire Clairmont |
| 1989 | Act of Will (TV) | Christina |
| 1990 | Death Has a Bad Reputation (TV) | Julia Latham |
| 1990 | Kill Cruise | Lou |
| 1990 | The Orchid House (TV) | Natalie |
| 1992 | The Long Winter | Emma Stapleton |
| 1992 | El passatger 57 | Sabrina Ritchie |
| 1993 | Beyond Bedlam | Stephanie Lyell |
| 1994 | Sharpe's Enemy (TV) | Lady Isabella Farthingdale |
| 1995 | The Shamrock Conspiracy (TV) | Cecilia Harrison |
| 1995 | Shameless | Antonia |
| 1995 | Mad Dogs and Englishmen | Antonia Dyer |
| 1996 | Harrison: Cry of the City (TV) | Cecilia Harrison |
| 1996 | Sansón i Dalila (TV) | Delilah |
| 1997 | Dangerous Ground | Karen |
| 1997 | Austin Powers: International Man of Mystery | Vanessa Kensington |
| 1998 | Permanent Midnight | Sandra Stahl |
| 1999 | El meu Marcià Favorit | Brace Channing |
| 1999 | EDtv | Jill |
| 1999 | Austin Powers: L'espia que em va empaitar | Vanessa Kensington |
| 2000 | El pes de l'aigua (The Weight of Water) | Adaline Gunne |
| 2000 | Al diable amb el diable | El Diable |
| 2001 | Doble contratemps (Double Whammy) | Dr. Ann Beamer |
| 2002 | Bad Boy | Anna Lockheart |
| 2002 | Serving Sara | Sara Moore |
| 2004 | Method | Rebecca Fairbanks |
| 2011 | Gossip Girl | Diana Payne |
| 2015 | The Royals | Queen Helena |

## Referències

* ↑ Maev Kennedy «People – guardian.co.uk». The Guardian [London], 19-09-2007 [Consulta: 11 agost 2010].
* ↑ Farndale, Nigel. Movie Connections: Four Weddings and a Funeral. The Sunday Telegraph, page 39. 16 September 2007. Retrieved 11 September 2007.
* ↑ «Liz Hurley expecting baby – bbc.co.uk». BBC News, 08-11-2001 [Consulta: 11 agost 2010].
# Fosa mal·leable

En escalfar la fosa blanca a temperatures entre 800 i 900 °C per un període prolongat i en una atmosfera neutra (per evitar l'oxidació) s'obté una descomposició de la cementita, formant-se grafit, que es presenta en forma de raïms o rosetes rodejats d'una matriu ferrítica o perlítica, depenent de la velocitat de refredament, i es coneix amb el nom de fosa mal·leable. La microestructura és similar a la de la fosa nodular, el que origina una resistència relativament alta i una ductilitat o mal·leabilitat apreciable.
Entre les seves aplicacions més representatives, hi ha les varetes d'acoblament, els engranatges de transmissió i les caixes de diferencial per la indústria automotriu, així com accessoris per canonades i parts per vàlvules de ferrocarrils, marines i altres tipus de treballs pesats.

## Bibliografia

* «Fosa mal·leable». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Carrouge

Carrouge és un municipi de Suïssa del cantó de Vaud, situat al districte de Broye-Vully.

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
# Tàngara cap-roja

La tàngara cap-roja (Hemithraupis ruficapilla) és un ocell de la família dels tràupid (Thraupidae).

## Hàbitat i distribució

Habita boscos, clars i vegetació secundària de les terres baixes al sud-est del Brasil.

## Referències

* ↑ «Tàngara cap-roja». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/10/2022(català)
# Festival Internacional de Cinema de Newport

El Newport International Film Festival va ser un festival de cinema anual a Newport (Rhode Island), establert el 1998.
El Newport Film Festival se celebrava generalment la primera setmana de juny i presentava diverses pel·lícules internacionals a diversos cinemes locals. El 1998 Christine Schomer, Nancy Donahoe i Pami Shamir van cofundar el festival.
L'últim festival programat va ser del 3 al 7 de juny de 2009. La directora executiva de l'últim festival va ser Jennifer Maizel.
Les projeccions, els llocs i l'itinerari de Newport del festival s'han absorbit en gran part en dos festivals: el seu successor NewportFILM i, en menor mesura, el preexistent Festival Internacional de Cinema de Rhode Island. Igual que amb el Newport International Film Festival, ambdós festivals ofereixen projeccions de Newport al Jane Pickens Theatre, l'única sala de cinema de la ciutat.

## Referències

* ↑ Newportfilmfestial.com, “History” Accessed 14 May 2009
* ↑ «in Newportfilmfestival.com, “2009/About Us” Accessed 14 May 2009». Arxivat de l'original el 27 April 2009. [Consulta: 15 maig 2009].
* ↑ «Andrea van Beuren on movies that make history». bostonglobe.com, 14-05-2015.
* ↑ «Newportfilmfestival.com "Staff / Board of Directors" Accessed May 14, 2009». Arxivat de l'original el June 12, 2009. [Consulta: May 15, 2009].

## Enllaços externs

* Web oficial del NIFF
* Jane Pickens Theater
* Rhode Island news - Founders planning sequel to Newport’s annual film festival - on Friday, March 26, 2010 - By Bryan Rourke
# Elizabeth Jennings

Elizabeth Jennings, de nom complet Elizabeth Joan Jennings (Boston, Lincolnshire, 18 de juliol de 1926 - Bampton, Oxfordshire, 28 d'octubre de 2001) va ser una bibliotecària, escriptora i poetessa anglesa.
Filla de Henry Cecil Jennings, director mèdic de Boston, va rebre educació a Oxford High School i al St. Anne's College, a Oxford. Amb sis anys, la família es va traslladar a Oxford, on va assistir a l'escola secundària i va descobrir poesia. Amb 13 anys, després d'esclatar la Segona Guerra Mundial les preocupacions espirituals i la sensació de vulnerabilitat, amb la sensibilitat al sofriment dels altres, es convertirien en elements importants en la seva producció poètica. Jennings es va convertir en bibliotecària a la biblioteca de la ciutat d'Oxford. La poesia es va convertir aleshores en el seu principal interès. En aquest moment va aparèixer el seu primer recull, Poems (1953), el qual despertà un gran interès; i l'any següent guanyà el premi Somerset Maugham amb el recull A Way of Looking (1955). Va deixar la biblioteconomia per convertir-se en lectora editorial de Chatto & Windus entre 1958 i 1960, i posteriorment va escriure crítiques regulars de poesia per al Daily Telegraph. Mentrestant, va continuar escrivint poemes de forma constant i prolífica. Song for a Birth or a Death (1961) va marcar un punt d'inflexió, amb una visió més salvatge de l'amor, com en alguns dels seus poemes posteriors, Recoveries (1964) i The Mind Has Mountains (1966). Altres treballs inclouen The Animals's Arrival (1969), Lucidity (1970), Relationships (1972). Generacionalment estigué vinculada al grup "The Movement". En el volum Celebrations and Elegies (1982), defuig les formes més tradicionals, tot i que no fou una poetessa experimentadora. També va publicar Extending the Territory (1985) i Spirits Familiar (1994). Una traducció, The Sonnets of Michelangelo (1961), va ser revisada el 1969. També va publicar poesia per a nens. En 11986 va rebre el premi W.H. Smith per Collected Poems 1953-85 i en 1992 Jennings es va convertir en Comandant de l'Imperi Britànic.

## Referències

* 1 2 «.xml Elizabeth Jennings». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 «Elizabeth Jennings». Encyclopædia Britannica [Consulta: 28 juliol 2018].
* ↑ Lindop, Grevel «Elizabeth Jennings». The Guardian, 31-10-2001 [Consulta: 28 juliol 2018].
# Municipi de Tsàrevo

El municipi de Tsàrevo (búlgar: Община Царево) és un municipi búlgar pertanyent a la província de Burgàs, amb capital a la ciutat homònima. Es troba a la punta sud-est de la província, a la costa de la mar Negra, fent frontera amb Turquia.
L'any 2013 tenia 9.453 habitants, Aproximadament dos terceres parts de la població municipal viu a la capital.

## Localitats

El municipi es compon de les següents localitats:
| Ahtopol Balgari Brodilovo Fazanovo Izgrev Kondolovo Kosti | Lozenets Rezovo Sinemorets Tsàrevo Varvara Velika |

## Referències

* ↑ «Mapa de Tsàrevo». Google Maps.
* ↑ «Население на Област Бургас» (en búlgar). rzi-burgas.com. [Consulta: 27 юни 2015].
* 1 2 «Преброяване на населението» (en búlgar). National Statistical Institute - Republic Of Bulgaria, 01-02-2011. Arxivat de l'original el 13 de juny 2018. [Consulta: 23 març 2021].
* «Етнически състав на населените места в България според преброяването на населението през 2011 г.» (en anglès). pop-stat.mashke.org, 2015.
* «НАСЕЛЕНИЕ ПО ОБЛАСТИ, ОБЩИНИ, НАСЕЛЕНИ МЕСТА И САМООПРЕДЕЛЕНИЕ ПО ЕТНИЧЕСКА ПРИНАДЛЕЖНОСТ КЪМ 1.02.2011 ГОДИНА» (en búlgar). Национален статистически институт (Institut Nacional d'Estadística de Bulgària).

## Enllaços externs

* Municipi de Tsàrevo - Lloc web oficial
# Formiguera (Erinyà)

Formiguera, és una partida en part constituïda per camps de conreu abandonats del terme municipal de Conca de Dalt, al Pallars Jussà, a l'antic terme de Toralla i Serradell, en el territori del poble d'Erinyà.
Està situada a l'oest-nord-oest d'Erinyà i a l'est-nord-est de Serradell, a migdia de lo Rengar. És banda i banda de la Pista de Serradell, a ponent de lo Comadró de Gasparó. És a llevant de l'extrem meridional de lo Serrat Pla.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya; cal fer dos passos d'aproximació
# Carrowmore Lake

Lough Carrowmore, en gaèlic irlandès:Carrowmore s'escriu Ceathrún Moire, és un llac situat en les parròquies civils de Kiltane i Kilcommon Erris, al comtat de Mayo, entre les poblacions de Bangor Erris i Barnatra a la part final sud de la Badia Broadhaven. És un llac d'aigua dolça que proporciona aigua potable per a tota la zona d'Erris. Hi va a parar el riu Carrowmore i drena cap al riu Owenmore en el seu camí cap a la Badia Blacksod.
En la directiva Europea sobre els ocells el llac es designa com un S.P.A. i un 000476 Complex S.A.C. (Zona especial de conservació)
És un llac oligotròfic/mesotròfic amb un substrat d'esquists Dalradians i quarsita pàl·lida. Les seves ribes estan dominades per torberes.

## Arqueologia

En aquest llac hi ha moltes illes. Algunes es creu que eren crannogs usades durant l'Edat del ferro i fins al segle xvii per a fer fortificacions.

## Referències

* ↑ http://www.irishstatutebook.ie/2005/en/si/0713.html
* ↑ http://www.npws.ie/en/media/Media,4466,en.pdf Arxivat 2007-12-19 a Wayback Machine.
# Tàngara cap-rogenca

La tàngara cap-rogenca (Tangara gyrola) és un ocell de la família dels tràupids (Thraupidae).

## Hàbitat i distribució

Habita la selva pluvial, clars, vegetació secundària i bosc de les terres baixes des de Costa Rica, Panamà, Colòmbia, cap al sud, per l'oest dels Andes, fins l'oest de l'Equador i, a través de l'est de l'Equador i est del Perú fins al nord i l'est de Bolívia i oest amazònic del Brasil, a les terres baixes del nord-est de Colòmbia, nord de Veneçuela i Trinitat. Terres baixes del sud-est de Veneçuela, Guaiana i l'extrem nord del Brasil.

## Referències

* ↑ «Tàngara cap-rogenca». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2023(català)