OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Catedral de Sal de Zipaquirá

La Catedral de Sal de Zipaquirá és una església catòlica romana subterrània construïda dins dels túnels d'una mina de sal 200 metres sota terra en una muntanya d'halita prop de la ciutat de Zipaquirá, a Cundinamarca, Colòmbia. Dissenyada per l'arquitecte mexicà Carlos Mijares, és una destinació turística i lloc de pelegrinatge. La base del temple té tres seccions representant el naixement, vida, i mort de Jesús. Les icones, els adornaments i els detalls arquitectònics estan tallats a mà sobre la roca d'halita. Inclou escultures de marbre.
Els dipòsits de sal en Zipaquirá va ser formats fa 250 milions d'anys, aixecats per sobre del nivell del mar durant el període Terciari tardà, quan l'Andes va ser format. Està localitzat a Zipaquirá, Cundinamarca, 49 quilòmetres al nord de Bogotà, a 2.652 metres d'altitud. La ciutat és reconeguda per estar a prop d'un dels poblaments humans més antics d'America, el jaciment arqueològic El Abra.

## Història

Les mines d'halita van ser explotades ja pels precolombins muisques des del segle v aC, sent una de les seves principals activitats econòmiques. La tradicional mineria d'halites va ser descrita per Alexander von Humboldt durant la seva visita a Zipaquira el 1801. Va descriure aquest dipòsit com el més gran de les mines d'halita d'aquells temps, com les d'Espanya, Suïssa, Polònia i el Comtat de Tirol amb una valoració de recurs calculada d'un milió de metres cúbics. Però va criticar les tècniques d'excavació per ser poc pràctiques per a l'explotació futura, recomanant el drift mining, per a fer els túnels d'halita sense bigues, abaixant els costos.

## Referències

* ↑ Cala, Bibiana, 2000: Los relatos populares reactivados por la institución social del turismo: el caso de Zipaquirá i Nemocón. Monografía de tesis. Universidad de Los Andes. Bogotá
* ↑ El nuevo Diario. Brújula para leer. Zipaquirá Arxivat 2009-05-19 a Wayback Machine.
* ↑ Las 7 maravillas de Colombia. Zipaquirá Colombia. Terra Viajes
* 1 2 Cardale de Schrimpff, Marianne, Breve informe sobre unas excavaciones arqueológicas realizadas en las salinas de Zipaquirá, Cundinamarca, in: Boletín Museo del Oro Arxivat 2009-10-15 a Wayback Machine., Banco de la República, Colombia Arxivat 2009-09-26 a Wayback Machine., No. 1, enero-abril de 1978, p. 39-41
* ↑ Correal Urrego, Gonzalo; Van der Hammen, Thomas and Lerman, J.C., 1970: "Artefactos líticos de abrigos en El Abra, Colombia"; Revista Colombiana de Antropología 14: 9-46
* ↑ Zipaquira Salt Cathedral Arxivat 2007-09-28 a Wayback Machine.
* ↑ Langebaek, Carl H., 1987: Mercados, poblamiento e integración étnica entre los muiscas —siglo XVI. Banco de la República, Bogotá
* ↑ Von Humboldt, Alexander, 2003: "Memoria razonada de las salinas de Zipaquirá", Ed. Epígrafe, con el respaldo de Colciencias, referenciado por Fundación Editorial Epígrafe Arxivat 2008-12-16 a Wayback Machine., Colombia

## Enllaços externs

* Catedral de Sal de Zipaquirá - Lloc web oficial
* "Catedral de Sal": An art film by H. Paul Moon
# Ceferí Cella i Quivent

Ceferí Cella i Quivent, conegut com a Cella II, (Barcelona, 25 de juny de 1902 - Barcelona, 4 de setembre de 1976) fou un futbolista català de la dècada de 1920.

## Trajectòria

Va començar la seva trajectòria al FC Espanya, i l'any 1920 fitxà pel FC Barcelona, on jugà durant tres temporades. No jugà cap partit oficial amb el club, però sí 69 partits amistosos en els quals marcà 40 gols. El 1923 fitxà pel CE Europa, on jugà tres temporades més. El seu darrer club fou el CE Manresa. Fou germà del també futbolista Artur Cella.

## Referències

* 1 2 3 4 5 Toni Closa; Josep Pablo, José Alberto Salas i Jordi Mas. Gran diccionari de jugadors del Barça. Editorial Base, 2015. ISBN 978-84-16166-62-6.
* ↑ «Copa Barcelona». Mundo Deportivo, 22-04-1920. [Consulta: 1r octubre 2015].
* ↑ «Olivella y Cella han firmado por el Manresa». Mundo Deportivo, 01-09-1926. [Consulta: 1r abril 2015].
* ↑ «En el campo del Gracia». Mundo Deportivo, 22-08-1927. [Consulta: 1r abril 2015].
# Cendejas de la Torre

Cendejas de la Torre és un municipi de la província de Guadalajara, a la comunitat autònoma de Castella-La Manxa.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 | 2006 |
| 127 | 113 | 84 | 69 | 65 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Guadalajara (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 2 maig 2021].
# Carolina Kun i Galofré

Carolina Kun Galofré (Barcelona, 28 setembre de 1960) ha estat una nedadora catalana, campiona de Catalunya i campiona d'Espanya.
Membre del Club Natació Barcelona, va destacar en categories inferiors. Va ser campiona de Catalunya en quatres ocasions en les proves de braça i 400 m estils. El 1979 va proclamar-se campiona d'Espanya en 200 m papallona i 400 m estils, batent el rècord estatal d'aquesta prova. Va retirar-se de la competició l'any següent.

## Palmarès

* 3 campionats de Catalunya d'estiu
   * 1 en 100 m braça (1975)
   * 1 en 200 m braça (1975)
   * 1 en 400 m estils (1975)
* 1 Campionat de Catalunya d'hivern
   * 1 en 400 m estils (1978)
* 2 campionats d'Espanya d'estiu
   * 1 en 200 m papallona (1979)
   * 1 en 400 m estils (1979)
* 1 Campionat d'Espanya d'hivern
   * 1 en 400 m estils (1979)

## Referències

* 1 2 «Carolina Kun i Galofré». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Campions de Catalunya Absoluts d'Hivern». FCN. Arxivat de l'original el 10 d’agost 2020. [Consulta: 16 abril 2020].
* ↑ «Campions de Catalunya Absoluts». FCN. Arxivat de l'original el 10 d’agost 2020. [Consulta: 16 abril 2020].

## Enllaços externs

* Entrevista a El Mundo Deportivo 30-06-1978
# Nastri d'argento 1977

Els Nastri d'argento 1977 foren la 32a edició de l'entrega dels premis Nastro d'Argento (Cinta de plata) que va tenir lloc el 1977.

## Guanyadors
### Millor director

* Valerio Zurlini - Il deserto dei Tartari
* Marco Ferreri - L'ultima donna
* Mario Monicelli - Un borghese piccolo piccolo
* Pupi Avati - Tutti defunti... tranne i morti

### Millor director novell

* Giorgio Ferrara - Un cuore semplice
* Nanni Moretti - Io sono un autarchico

### Millor productor

* Edmondo Amati - pel conjunt de la seva producció

### Millor argument original

* Marco Ferreri i Dante Matelli - L'ultima donna

### Millor guió

* Mario Monicelli i Sergio Amidei - Un borghese piccolo piccolo
* Marco Ferreri e Dante Matelli - L'ultima donna
* Federico Fellini e Bernardino Zapponi - Il Casanova di Federico Fellini

### Millor actor protagonista

* Alberto Sordi - Un borghese piccolo piccolo
* Ugo Tognazzi - La stanza del vescovo
* Nino Manfredi - Brutti, sporchi e cattivi

### Millor actriu protagonista

* Mariangela Melato - Caro Michele
* Ornella Muti - L'ultima donna
* Monica Vitti - L'altra metà del cielo

### Millor actor debutant

* Vincenzo Crocitti - Un borghese piccolo piccolo

### Millor actriu no protagonista

* Adriana Asti - L'eredità Ferramonti
* Laura Betti - Novecento
* Alida Valli - Novecento

### Millor actor no protagonista

* Romolo Valli - Un borghese piccolo piccolo
* Giuliano Gemma - Il deserto dei Tartari

### Millor banda sonora

* Fred Bongusto - Oh, Serafina!

### Millor fotografia

* No fou concedit

### Millor vestuari

* Danilo Donati - Il Casanova di Federico Fellini

### Millor escenografia

* Danilo Donati - Il Casanova di Federico Fellini

### Millor pel·lícula estrangera

* Akira Kurosawa - Dersu Uzala

## Referències

* ↑ Nastri d'Argento 1977, mymovies.it
* ↑ 1977 a l'Albo d'Oro dels Nastri d'Argento

## Vegeu també

* David di Donatello 1977
# Thomas Kyd

Thomas Kyd (Londres, 1558 - 1594) va ser un dels més destacats dramaturgs que van desenvolupar el teatre elisabetià.
És considerat un dels iniciadors i dels principals desenvolupadors de teatre elisabetià a Londres. Com Shakespeare i Christopher Marlowe, sembla que escrivia obres teatrals llargues a l'estil de les tragèdies antigues.
Sembla que va ser molt conegut a la seva època però que la major part de la seva obra s'ha perdut o resta inidentificada. Entre la seva obra teatral destaca The Spanish Tragedy, atribuïda a ell, i, per a alguns autors, possiblement una versió de Hamlet anterior a la de Shakespeare, que és coneguda pel nom d'Ur-Hamlet. També va escriure poesia i novel·la, a més de fer traduccions.

## Referències

* ↑ Diversos autors, La representació teatral, Editorial UOC, 2011. ISBN 9788497883115 (català)
# Timidina

La timidina és un nucleòsid format quan la base nitrogenada timina s'enllaça amb un anell de desoxirribosa mitjançant un enllaç glucòsid β-N$_1$.

## Estructura i propietats

En la seva composició, la timidina consisteix en un anell de desoxirribosa (una pentosa) unit a la base pirimidínica timina.
La timidina pot ser fosforilada per un, dos o tres grups fosfat, obtenint-se respectivament TMP, TDP o TTP (timidí monofosfat, difosfat o trifosfat).
Existeix en forma sòlida en forma de petits cristalls blancs o blanc cristal·lins. El seu pes molecular és de 242.229 u, i presenta un punt de fusió de 185 °C .L'estabilitat de la timidina en condicions estàndard de pressió i temperatura és molt alta.
La timidina està present en tots els organismes vius, així com en virus d'ADN. L'ARN no té timidina, sinó que presenta en el seu lloc el nucleòsid uridina.

## Referències

* ↑ «timidina». Gran Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 26 juny 2022].
* ↑ «Thymidine» (en anglès). pubchem.ncbi.nlm.nih.gov. [Consulta: 26 juny 2022].
* ↑ «thymidine». biocyc.org. [Consulta: 26 juny 2022].
* ↑ Turkey, C. M. «The effect of pressure on leucine and thymidine incorporation by free-living bacteria and by bacteria attached to sinking oceanic particles» (en anglès). Deep Sea Research Part I: Oceanographic Research Papers, 40, 11, 01-11-1993, pàg. 2193–2206. DOI: 10.1016/0967-0637(93)90098-N. ISSN: 0967-0637.
* ↑ Barker, Roger A.; Dunnett, Stephen B. Neural Repair, Transplantation, and Rehabilitation (en anglès). Psychology Press, 1999, p. 16. ISBN 978-0-86377-628-1.
* ↑ Mobley, Arie S. Neural Stem Cells and Adult Neurogenesis (en anglès). Academic Press, 2019-02-28, p. 109. ISBN 978-0-12-811015-7.
# Tonengo

Tonengo, (Tonengh en piemontès) és un municipi situat al territori de la província d'Asti, a la regió del Piemont (Itàlia).
Limita amb els municipis d'Aramengo, Casalborgone, Cavagnolo, Cocconato, Lauriano i Moransengo.
Pertanyen al municipi les frazioni de Cerrabello, Fegine, Ottini i Pareglio.
# Thunbergia

Thunbergia és un gènere de plantes dins la família Acanthaceae, són plantes natives de les regions tropicals d'Àfrica, Madagascar i el sud d'Àsia.

## Descripció

Són plantes herbàcies a enfiladisses sufruticoses o arbusts.

## Etimologia

Thunbergia: nom genèric dedicat a Carl Peter Thunberg.

## Taxonomia

| Thunbergia alata Bojer ex Sims Thunbergia battiscombei Thunbergia coccinea Wall. ex D.Don Thunbergia cordata Colla Thunbergia elegans Borzí Thunbergia erecta (Benth.) T. Anderson Thunbergia fragrans Roxb. Thunbergia gibsonii S. Moore Thunbergia grandiflora Roxb. | Thunbergia gregorii Thunbergia ikbaliana De Wild. Thunbergia laurifolia Lindl. Thunbergia lutea T. Anderson Thunbergia mysorensis (Wight) T.Anderson Thunbergia vogeliana Benth. Thunbergia wightiana T.Anderson |

## Referències

* ↑ «Genus: Thunbergia Retz.». Germplasm Resources Information Network. United States Department of Agriculture, 05-10-2007. Arxivat de l'original el 2012-10-09. [Consulta: 30 octubre 2010].
* ↑ Thunbergia a PlantList
* ↑ «GRIN Species Records of Thunbergia». Germplasm Resources Information Network. United States Department of Agriculture. Arxivat de l'original el 2015-09-24. [Consulta: 30 octubre 2010].
# Torre de Cortsaví

La Torre de Cortsaví és una torre medieval de guaita del terme comunal de Cortsaví, a la comarca del Vallespir, de la Catalunya del Nord.
Està situada al costat mateix del poble, a ponent, enlairada en un coster.
És una construcció romànica del segle xiii, de la qual no hi ha cap mena de constància documental. Probablement fou dreçada per tal de reforçar les defenses del Castell de Cortsaví. És una torre cilíndrica de traça molt esvelta, tot i que només se'n conserven uns deu metres d'alçada, interiorment dividits en dos pisos. L'espai interior fa 2,5 m de diàmetre, i el gruix dels murs és de 2 metres. El pis inferior està revestit d'un contrafort d'un metre i mig més de gruix que folra la torre per tots els costats, llevat del sud, on hi havia la porta d'entrada. Un gran esvoranc esventra la torre precisament per aquest costat, de manera que no es conserva la porta. Aquest esvoranc, per tal de preservar la resta de la torre, que es conserva sencera, va ser tapat el 1995 amb el mateix tipus de pedra, llevat d'un punt a la base, que fa de porta. L'interior presenta dues estances cobertes amb volta de cúpula semiesfèrica, de 5 metres d'alçada cadascuna.

## Bibliografia

* Becat, Joan. «49 - Cortsaví». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. I. Aiguatèbia-Montner. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Cortsaví». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.
* Ponsich, Pere; Badia i Homs, Joan; Badia i Puigdevall, Eulàlia. «Cortsaví: Torre de Cortsaví». A: El Vallespir. El Capcir. El Donasà. La Fenolleda. El Perapertusès. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1996 (Catalunya romànica, XXV). ISBN 84-412-2514-1.

## Referències

* ↑ La Torre de Cortsaví en els ortofotomapes de l'IGN

## Vegeu també

Llista de torres de senyals de la Catalunya Nord
# Torre de Cárdenas

La torre d'Iván Cárdenas és una torre de guaita que està situada als afores de la ciutat d'Almeria, limitant amb el municipi veí de Huércal d'Almeria, província d'Almeria, Espanya.

## Història

Va ser construïda per I. Cárdenas al segle xvi i es troba en bon estat de conservació, després d'una restauració. Dona nom al barri d'Almeria i a l'hospital del Servei Andalús de Salut del mateix nom. Apareix a l'escut del municipi de Huércal d'Almeria.

## Protecció

Es troba sota la protecció de la Declaració genèrica del Decret de 22 d'abril de 1949 i la Llei 16/1985 de 25 de juny (BOE número 155 de 29 de juny de 1985) sobre el Patrimoni Històric Espanyol. La Junta d'Andalusia va atorgar un reconeixement especial als castells de la Comunitat Autònoma d'Andalusia el 1993. És Bé d'Interès Cultural des de 1993.

## Bibliografia

* Diversos autors. Castillos d'Espanya (volum I), Editorial Everest, S. A., León, 1997, 80 pàg.

## Referències

* ↑ Historia y vida en los escudos del Andarax, por Miguel Navarro Gámez, publicado en El Eco de Alhama, Año VII, número 13, julio de 2002
* ↑ «Ley 16/1985 de 25 de junio (BOE número 155 de 29 de junio de 1985)». Arxivat de l'original el 22 de febrer de 2012. [Consulta: 6 novembre 2018].
* ↑ Ministerio de Cultura y Deporte. «Consulta a la base de datos de bienes inmuebles». [Consulta: 21 desembre 2019].

## Enllaços externs

* Ibercastillos, por Emiliano Martínez de Dios
# Tiberi Alexandre

Tiberi Alexandre (en llatí: Tiberius Iulius Alexander, en grec antic: Τιβέριος Ἀλέξανδρος) va ser governador romà de Judea i d'Egipte.
Va néixer a Alexandria, i era de família jueva. El seu pare era alabarca a Alexandria, i era nebot del famós escriptor Filó. Tiberi Alexandre no va continuar en la religió dels seus avantpassats i va ser recompensat amb diversos càrrecs públics.
Durant el regnat de Claudi va substituir Fade com procurador de Judea cap a l'any 46 i va ser promogut a l'orde eqüestre. Neró el va nomenar procurador d'Egipte i durant el seu govern es van produir uns disturbis a Alexandria, i va fer matar cinquanta mil jueus. Mentre era governador va acompanyar Corbuló en la seva expedició a Armènia l'any 64 i es va declarar ostatge voluntari dels armenis per assegurar el retorn del rei Tiridates mentre era al campament romà.
Alexandre va ser el primer governador que es va pronunciar a favor de Vespasià, i el dia que va prendre jurament a les legions, a les calendes de juliol de l'any 69, es considera el primer del regnat de Vespasià. Més tard va acompanyar l'emperador Titus Flavi en la guerra a Judea i se’l suposa present a la conquesta de Jerusalem.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0001.001/141?rgn=full+text;view=image;q1=Alexander%2C+Tibe+riusSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Vol.+I.++Boston:+Little,+Brown,+&+Comp.,+1867,+p. 126. ]
# Torneig de les Tres Nacions 1999

El Torneig de les Tres Nacions de l'any 1999, fou la quarta edició d'aquesta competició, realitzada entre el 10 de juliol i el 28 d'agost. Els All Blacks recuperarien l'hegemonia perduda en l'edició anterior i s'apuntarien el seu tercer títol.

## Classificació

| Nació | Partits | Partits | Partits | Partits | Punts | Punts | Punts | Bonus | Taula de punts |
| Nació | jugats | guanyats | empatats | perduts | a favor | en contra | difèrencia | Bonus | Taula de punts |
| Nova Zelanda | 4 | 3 | 0 | 1 | 103 | 61 | +42 | 0 | 12 |
| Austràlia | 4 | 2 | 0 | 2 | 84 | 57 | +27 | 2 | 10 |
| Sud-àfrica | 4 | 1 | 0 | 3 | 34 | 103 | −69 | 0 | 4 |

## Resultats

| 10 de juliol de 1999 | |
| 19:35 NZST (UTC+12) |
| | Nova Zelanda | 28 – 0 | Sud-àfrica | Dunedin, Nova Zelanda |
| | | (D: 6–0) | | Àrbitre: Peter Marshall (Austràlia) |
| | Assaigs: Cullen, Marshall, Wilson | | |
| | Conversions: Brown, Mehrtens | | |
| | Pen: Mehrtens (3) | | |
| 17 de juliol de 1999 | |
| 20:00 AEST (UTC+10) |
| | Austràlia | 32 – 6 | Sud-àfrica | Brisbane, Austràlia |
| | | (D: 20–6) | | Àrbitre: Paddy O'Brien (Nova Zelanda) |
| | Assaigs: Roff (2), Horan, Burke | | Pen: van Straaten (2) |
| | Conversions: Burke (3) | | |
| | Pen: Burke (2) | | |
| 24 de juliol de 1999 | |
| 19:35 NZST (UTC+12) |
| | Nova Zelanda | 34 – 15 | Austràlia | Auckland, Nova Zelanda |
| | | (D: 22–3) | | Àrbitre: Derek Bevan (Gal·les) |
| | Assaigs: Marshall | | Assaigs: Gregan, Herbert |
| | Conversions: Mehrtens | | Conversions: Burke |
| | Pen: Mehrtens (9) | | Pen: Burke |
| 7 d'agost de 1999 | |
| 15:00 SAST (UTC+02) |
| | Sud-àfrica | 18 – 34 | Nova Zelanda | Pretoria, South Africa |
| | | (D: 11–20) | | Àrbitre: Ed Morrison (Anglaterra) |
| | Assaigs: Snyman, van der Westhuizen | | Assaigs: Cullen (2) |
| | Conversions: du Toit | | Pen: Mehrtens (7) |
| | Pen: du Toit (2) | | Drop Goals: Wilson |
| 14 d'agost de 1999 | |
| 15:00 SAST (UTC+02) |
| | Sud-àfrica | 10 – 9 | Austràlia | Cape Town, South Africa |
| | | (D: 3–3) | | Àrbitre: Colin Hawke (Nova Zelanda) |
| | Assaigs: Fleck | | Pen: Burke (3) |
| | Conversions: de Beer | | |
| | Pen: de Beer | | |
| 28 d'agost de 1999 | |
| 20:00 AEST (UTC+10) |
| | Austràlia | 28 – 7 | Nova Zelanda | Sydney, Austràlia |
| | | (D: 22–7) | | Àrbitre: Jim Fleming (Escòcia) |
| | Assaigs: Connors | | Assaigs: Mehrtens |
| | Conversions: Burke | | Conversions: Mehrtens |
| | Pen: Burke (7) | | |

## Referències

* ↑ Teichmann, Gary; Edward Griffiths. For the Record. Jonathan Ball Publishers, 2000. ISBN 9781868420988 [Consulta: 27 juliol 2015].
# Torre de Senyús

La Torre de Senyús, és una torre de guaita del terme municipal de Conca de Dalt, a l'antic terme d'Hortoneda de la Conca, al Pallars Jussà.
És a la part nord-oriental del terme, molt a prop del límit municipal i comarcal, al sud del barranc de la Torre de Senyús, que és un dels que formen el barranc de l'Infern.
Al voltant de la torre hi ha les restes d'un poblat medieval, Senyús, que havia tingut església pròpia. Encara se'n conserven algunes restes en el paratge conegut com l'Esglesieta, al sud-oest de la torre. Les restes del poble estaven situades al capdamunt -nord- del paratge conegut com els Cultius de la Torre.

## Referències

* ↑ «Torre de Senyús». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Torre de Senyús». Institut Cartogràfic de Catalunya.
# Tour de Dubai

El Tour de Dubai és una cursa ciclista professional per etapes que es disputa a l'emirat de Dubai (Emirats Àrabs Units), al mes de febrer. Es va crear el 2014, formant part de l'UCI Àsia Tour amb categoria 2.1.
El 2019 la prova es va fusionar amb l'Abu Dhabi Tour, per formar l'UAE Tour que passa a ser una cursa de l'UCI World Tour.

## Palmarès

| Any | Vencedor | Segon | Tercer |
| 2014 | Taylor Phinney | Steven Cummings | Lasse Norman Hansen |
| 2015 | Mark Cavendish | John Degenkolb | Juan José Lobato del Valle |
| 2016 | Marcel Kittel | Giacomo Nizzolo | Juan José Lobato del Valle |
| 2017 | Marcel Kittel | Dylan Groenewegen | John Degenkolb |
| 2018 | Elia Viviani | Magnus Cort Nielsen | Sonny Colbrelli |

## Referències

* ↑ Calendrier WorldTour 2019: Les Tours de Dubaï et d'Abu Dhabi fusionnent

## Enllaços externs

* web oficial Arxivat 2015-08-01 a Wayback Machine.
* Palmarès a cyclebase.nl
# Touey

El riu Touey o Taouey és un curs d'aigua del nord-oest del Senegal. De fet és un curs d'aigua canalitzat que uneix el llac de Guiers amb el riu Senegal. El llac Guiers s'alimenta principalment del riu Ferlo. La població de Richard-Toll es troba a la confluència del Senegal i el Taouey; el castell del governador Jacques-François Roger, baró de Roger, fou conegut com "la bogeria del beró Roger" i està situat al costat del pont sobre el riu. Antigament era un marigot però les obres de condicionament fetes el 1974 per regular l'aigua del llac el van convertir en un riu; el riu Ferlo va passar a ser doncs un subafluent.

## Bibliografia

* (francès) Revue maritime et coloniale, tome 9, Ministère de la marine et des colonies, Paris, Librairie de Challamel l'Aîné, 1863, p. 399-404
# Travis Outlaw

Travis Marquez Outlaw (nascut el 18 de setembre de 1984 a Starkville, Mississipi) és un jugador estatunidenc de bàsquet professional que milita als Sacramento Kings de l'NBA.

## Enllaços externs

* Perfil a NBA.com (anglès)
* Travis Outlaw al Draft del 2003 de l'NBA (anglès)
# Triplophysa stenura

Triplophysa stenura és una espècie de peix de la família dels balitòrids i de l'ordre dels cipriniformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 13,8 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al Brahmaputra i altres rius del Tibet.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Wu, Y. i C. Wu 1992. The fishes of the Qinghai-Xizang Plateau. Sichuan Publishing House of Science & Technology, Chengdu, Xina. 599 p.
* ↑ Yunfei, W. 1987. A survey of the fish fauna of the Mount Namjagbarwa region in Xizang (Tibet), p. 109-112 a S.O. Kullander i B. Fernholm (eds.) Proc. V Congr. Europ. Ichthyol., Estocolm, Suècia.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Herzenstein, S. M. 1888. Fische. A: Wissenschaftliche Resultate der von N. M. Przewalski nach Central-Asien unternommenen Reisen. Zoologischr. Theil. v. 3 (2 abt.) (1): i-vi + 1-91, Pls. 1-8.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Triplophysa shaanxiensis

Triplophysa shaanxiensis és una espècie de peix de la família dels balitòrids i de l'ordre dels cipriniformes.

## Hàbitat i distribució geogràfica

És un peix d'aigua dolça, demersal i de clima tropical, el qual viu a la Xina (Shaanxi).

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* 1 2 Chen, J., T. Xu, S. Fang, S. Song i X. Wang, 1987. Fishes in Qinling Mountain Area. Qiling Mtn. Fish.:21, Fig. 8.
* 1 2 3 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Zhu, S.-Q., 1995. Synopsis of freshwater fishes of China. Jiangsu Science and Technology Publishing House i-v + 1-549.
* ↑ FishWise (anglès)

## Bibliografia

* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.