OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Pep Divins i Aynés

Pep Divins i Aynés (Llobera, 1951) és un pastor i poeta català.

## Biografia

Pep Divins va néixer en una casa de pagès a dues-centes passes del bosc. La seva mare era analfabeta, però tenia un vocabulari extraordinari. Tot i que el seu pare sabia llegir, a casa només va veure un llibre: les instruccions del tractor que van comprar.
Als nou anys va començar a l'escola i en sis mesos va aprendre a llegir i a escriure. Després va estudiar batxillerat un any a Solsona, un any a la Seu d'Urgell i un any a Lleida, però el seu albinisme en va dificultar l'adaptació. Als quinze va anar a treballar a la serradora Cal Casserres de Solsona. Mentrestant, el 1967 es va matricular als estudis de Filosofia i Lletres a la Universitat de Barcelona, però convençut que mai no exerciria cap professió liberal, va abandonar la universitat. Finalment, als vint-i-set va començar a fer de pastor d'un ramat d'ovelles.
Influït per la Grècia Antiga, l'anarquisme i la mística, com a poeta escriu aforismes o poemes que són «una successió de llampegades d'imatges». S'autoedita els llibres i tots els beneficis els dona a l'Associació Amisol que treballa per a millorar la qualitat de vida de les persones amb discapacitat.

## Obra publicada

* Invitació al foc (1980)
* El pòsit dels dies (2014)
* El llevat de la vida (2018)

## Referències

* ↑ «Pep Divins, pastor i poeta». Sants TV, 09-04-2020. [Consulta: 14 octubre 2022].
* ↑ Serra, Montserrat. «He recollit unes mil sis-centes paraules que s’han perdut». Vilaweb, 07-05-2022. [Consulta: 14 octubre 2022].
* ↑ Ventura Farré, Gemma. «Si sabéssim ser pobres, seríem molt més lliures». Catorze, 14-08-2022. [Consulta: 14 octubre 2022].
* ↑ «El poeta Pep Divins presenta a Solsona un llibre i la recaptació serà per a Amisol». Regió 7, 23-10-2018. [Consulta: 14 octubre 2022].
# Paul de Schlözer

Paul de Schlözer (1841 - 1 de juliol de 1898) fou un pianista polonès i professor d'ascendència alemanya. Possiblement també va ser un compositor, però les dues úniques obres que se li atribueixen poden haver estat escrites pel compositor polonès Moritz Moszkowski.
Se sap molt poc sobre la seva vida. Es va convertir en l'acompanyant del piano a Pablo de Sarasate i al seu propi germà, el violinista Teodor (Fyodor) de Schlözer. El 1879 va ensenyar a l'Institut de Música de Varsòvia, on va succeir a Juliusz Janotha. Ignacy Jan Paderewski el menciona a les seves cartes, a vegades escarnint referències com "Mr. Paul" i "Pablito". Al voltant de 1892 es va convertir en professor al Conservatori de Moscou, on el seu alumne més important va ser l'historiador musical Leonid Sabaneyev. El 3 de febrer de 1894, va interpretar la sonata per a Cello de Chopin, amb el violoncel·lista txec Hanuš Wihan, al Conservatori.
La seva neboda Tatiana Fyodorovna Schlözer es va convertir en la segona esposa d'Alexander Scriabin. El seu nebot, el germà de Tatiana, va ser el crític musical Boris de Schlözer.

## Polèmica

És desconegut com a compositor, tret de dos estudis, Op. 1, per a piano. L'afirmació feta en materials de referència - que Serguei Rakhmàninov utilitzava l'Étude No. 2 en A-flat com a exercici diari d'escalfament - també pot no ser del tot exacta (una font es refereix a aquesta història com a llegenda). Hi ha diversos enregistraments de l'estudi fàcilment disponibles, com Jorge Bolet i Stephen Hough. També hi ha una famosa gravació de 1933 per Eileen Joyce. El primer enregistrament, del 1907, va ser de l'alumna de Franz Liszt, Vera Timànova.
Alguns historiadors creuen que de Schlözer no va ser en cap cas el compositor d'aquests estudis i, atès el seu virtuosisme, és molt intrigant per què mai va aparèixer res de la seva ploma o per què no va obtenir cap mena de reconeixement com a gran pianista. La història explica que van ser escrites realment per Moszkowski, que va perdre el manuscrit a mans Schlözer en un joc de cartes, que els va publicar com a obres pròpies. Les semblances entre l'Étude n ° 2 de Schlözer i l'11è dels 15 Études de Virtuosité de Moszkowski, op. 72, també a A-flat, criden l'atenció. Tot i això, pot ser que aquestes semblances donessin lloc a la llegenda que Moszkowski va escriure les peces de Schlözer.

## Referències

* Hanus Wihan
* Jorge Bolet – Encores
* ed. Dmitry Feofanov, Dover Publications, "Rare Masterpieces of Russian Piano Music", Introduction, p. ix
* ArkivMusic.com
* Bach Cantatas Website
* Vera Timanova: Rollography
# París-Roubaix 1999

La París-Roubaix 1999 fou la 97a edició de la París-Roubaix. La cursa es disputà l'11 d'abril de 1999 i fou guanyada per l'italià Andrea Tafi, que s'imposà en solitari en la meta de Roubaix. Els seus companys d'equip Wilfried Peeters i Tom Steels foren segon i tercer respectivament, arribant a més de 2 minuts.

## Classificació final

| | Ciclista | Equip | Temps |
| 1 | Andrea Tafi (ITA) | Mapei-Quick Step | 6h 45' 00" |
| 2 | Wilfried Peeters (BEL) | Mapei-Quick Step | + 2' 14" |
| 3 | Tom Steels (BEL) | Mapei-Quick Step | + 2' 26" |
| 4 | George Hincapie (USA) | US Postal | m. t. |
| 5 | Jo Planckaert (BEL) | Lotto-Mobistar | m. t. |
| 6 | Léon van Bon (NED) | Rabobank ProTeam | m. t. |
| 7 | Frank Vandenbroucke (BEL) | Cofidis | m. t. |
| 8 | Andrei Txmil (BEL) | Lotto-Mobistar | + 2' 40" |
| 9 | Johan Museeuw (BEL) | Mapei-Quick Step | m. t. |
| 10 | Lars Michaelsen (NED) | La Française des Jeux | + 2' 53" |

## Referències

* Resultats a les-sports.info
* Resultats a cyclebase.nl

## Enllaços externs

* Web oficial
# París-Roubaix 2000

La París-Roubaix 2000 fou la 98a edició de la París-Roubaix. La cursa es disputà el 9 d'abril de 2000 i fou guanyada pel belga Johan Museeuw, que s'imposà en solitari en la meta al velòdrom André Pétrieux de Roubaix. Peter Van Petegem i Erik Zabel foren segon i tercer respectivament. Aquesta era la tercera cursa de la Copa del Món de ciclisme.

## Classificació final

| | Ciclista | Equip | Temps |
| 1 | Johan Museeuw (BEL) | Mapei-Quick Step | 6h 47' 00" |
| 2 | Peter Van Petegem (BEL) | Farm Frites | + 15" |
| 3 | Erik Zabel (GER) | Team Telekom | + 15" |
| 4 | Tristan Hoffman (NED) | Memory Card-Jack & Jones | + 15" |
| 5 | Stefano Zanini (ITA) | Mapei-Quick Step | + 15" |
| 6 | George Hincapie (USA) | US Postal | + 15" |
| 7 | Marc Wauters (BEL) | Rabobank ProTeam | + 15" |
| 8 | Franco Ballerini (ITA) | Lampre-Daikin | + 15" |
| 9 | Steffen Wesemann (GER) | Team Telekom | + 21" |
| 10 | Andrea Tafi (ITA) | Mapei-Quick Step | + 1' 18" |

## Referències

* Resultats a les-sports.info
* Resultats a cyclebase.nl
* Resultats a sitiodeciclismo.net

## Enllaços externs

* Web oficial
# Pedra de Donama

La Pedra de Donama és una roca a la Serra Nevada de Santa Marta, al departament de Magdalena, Colòmbia, en què hi ha gravats molts petròglifs que representen símbols zoomorfs i abstractes. Té unes dimensions de 4 m de diàmetre i 3 d'alçada.
Se suposa que els tairona van fer aquesta talla en una època entre l'any 500 i el 1525. Fins ara es desconeix el significat d'aquests petròglifs. Algunes persones tairones li donen diversos significats simbòlics i espirituals.
# París-Tours 2011

La París-Tours 2011 fou la 105a edició de la París-Tours. La cursa es disputà el diumenge 9 d'octubre de 2011 sobre un recorregut de 230,5 km i s'emmarcava dins el calendari de l'UCI Europa Tour 2011.
El vencedor final fou el belga Greg Van Avermaet (BMC Racing Team), que s'imposà amb un parell de segons de diferència sobre Marco Marcato, amb qui havia compartit escapada en els darrers quilòmetres.

## Equips participants

25 equips van prendre part en aquesta edició de la París-Tours: ·
* 14 ProTeams: AG2R La Mondiale, BMC Racing Team, Euskaltel-Euskadi, Garmin-Cervélo, Lampre-ISD, Omega Pharma-Lotto, Quick Step, Rabobank, Saxo Bank-SunGard, Team Sky, Team HTC-Highroad, Team Leopard-Trek, Team RadioShack, Vacansoleil-DCM
* 10 equips continentals professionals: Bretagne-Schuller, Cofidis, Europcar, FDJ, Landbouwkrediet, Saur-Sojasun, Skil-Shimano, Team Type 1, Topsport Vlaanderen-Mercator, Veranda's Willems-Accent
* 1 equip continental: BigMat-Auber 93

## Classificació final

| | Ciclista | Equip | Temps |
| 1 | Greg Van Avermaet | BMC Racing Team | 5h 21' 43" |
| 2 | Marco Marcato | Vacansoleil-DCM | + 02" |
| 3 | Kasper Klostergaard | Saxo Bank-SunGard | + 15" |
| 4 | Ian Stannard | Team Sky | + 15" |
| 5 | Lazlo Bodrogi | Team Type 1-Sanofi | + 15" |
| 6 | Mickaël Delage | FDJ | + 22" |
| 7 | Geoffroy Lequatre | Team RadioShack | + 22" |
| 8 | Stuart O'Grady | Team Leopard-Trek | + 22" |
| 9 | Roy Curvers | Skil-Shimano | + 22" |
| 10 | Arnaud Gérard | FDJ | + 26" |

## Referències

* ↑ Van Avermaet gana la clásica París-Tours a marca.com (9 d'octubre de 2011)
* ↑ «Paris-Tours, les 25 équipes retenues», 22-09-2011. Arxivat de l'original el 23 de setembre 2011. [Consulta: 14 d’octubre 2011].
* ↑ «Cavendish en version arc-en-ciel», 07-10-2011.

## Enllaços externs

* Web oficial
# Pere Mata i Ripollès

Pere Mata i Ripollès (Vilallonga del Camp, 20 d'octubre de 1780 - Reus, 1 de maig de 1846) va ser un metge i polític liberal català, pare de Pere Mata i Fontanet.
Estudià medicina a la Universitat de Cervera, on es doctorà i, casat amb Rosa Fontanet, de les Borges Blanques, s'instal·là a Reus. El 1808 presentà la documentació acreditativa de la seva professió davant la corporació municipal per a poder-la exercir. Aquell mateix any va ser síndic a l'ajuntament de la ciutat i els anys següents, durant la Guerra Napoleònica en va ser regidor. D'ideologia liberal, era amic del també metge Jaume Ardèvol, i amb ell i altres persones, com el farmacèutic Antoni Andreu Carrera, el prevere de Sant Pere, Prudenci Marcó Casas, mossèn Pere Rosselló, el jutge Paulino de los Arcos, l'advocat Joan Baptista Simó, el primer alcalde del Trienni Marià Fonts Ciurana, el Comandant de la Milícia de Reus i diputat provincial Marcel·lí Vallduví i alguns expatriats italians, va fundar una "Tertúlia Patriòtica" que es reunia al Teatre de les Comèdies de Reus dos cops per setmana, de marcat caràcter liberal i exaltat. Els socis ocupaven la platea, el públic se situava a les llotges i la presidència a l'escenari. Els oradors acostumaven a ser professionals liberals i el públic menestrals, comerciants, funcionaris i membres de la Milícia Voluntària. Va publicar un llibre sobre epidèmies que en el seu moment va ser conegut i important: Refutación completa del sistema del contagio de la peste y demás enfermedades epidémicas en general, imprès a Reus per Pau Riera el 1834. Col·laborà durant el Trienni liberal a la Diana constitucional política y mercantil de la villa de Reus que va sortir publicada el 1822 on Pere Mata defensava la Constitució contra els absolutistes. El 1839 formava part del consistori reusenc, amb Pau Font Rocamora d'alcalde. Va morir l'1 de maig de 1846 i va ser enterrat al cementiri del Roser.

## Referències

* ↑ Olesti Trilles, Josep. Diccionari biogràfic de reusencs. Reus: l'Ajuntament, 1992, p. 442-443.

## Enllaços externs

* Digitalització de Refutación completa del sistema del contagio de la peste y demás enfermedades epidémicas en general
# Pere Matutes Noguera

Pere Matutes Noguera (Eivissa, 1895 - 1972) fou un polític i banquer eivissenc, diputat a les Corts Espanyoles durant la Segona República.

## Biografia

Fill d'Abel Matutes Torres, germà d'Antoni Matutes Noguera i oncle d'Abel Matutes Juan. Casat amb n'Adelina Tur Ramon i pare de quatre filles: Isabel, Joana, Pepa i Maria Dolors. Es dedicà a la gestió de les empreses familiars i a les eleccions generals espanyoles de 1923 es presentà pel Partit Liberal, però no fou escollit. Durant la Dictadura de Primo de Rivera fou regidor de l'ajuntament d'Eivissa. Fou diputat per les Illes Balears com a independent dins les llistes del Partit Republicà de Centre a les eleccions generals espanyoles de 1933 i 1936, assolint per a Eivissa la creació del primer Institut d'Ensenyament Secundari de l'Illa. També fou vicepresident de l'empresa familiar Abel Matutes Torres, SA, constituïda el 1935. Després de la guerra civil espanyola es dedicà a les seves empreses i es va especialitzar en el sector bancari, donant finançament a moltes petites i mitjanes empreses de l'illa i fent possible, així, la recuperació econòmica de la post-guerra i posant els fonaments del posterior desenvolupament dels anys 60.

## Enllaços externs

* Fotografies dels candidats balears el 1936
* Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)
* Obituari d'Antonio Matutes
* Biografia Arxivat 2010-04-04 a Wayback Machine. a l'EEIF.
# Passarelli

Passarelli és el nom dels següents personatges:
* Claudio Passarelli
* Diego Passarelli
* Eduardo Passarelli
* Kenny Passarelli
* Lauren Passarelli
* Pasquale Passarelli

## Personatges ficticis

* Eddie Passarelli de Third and Indiana
# Passaport francès

El passaport francès és un document d'identitat expedit als nacionals francesos que els permet de viatjar a l'estranger. Des del 2009, el passaport és biomètric.

## Visats

El març del 2019, els francesos tenien accés sense visat o amb visat a l'arribada a 187 estats i territoris, cosa que situa el passaport francès a la tercera posició, juntament amb el danès, el finlandès, l'italià i el suec. A més, els titulars poden viure i treballar en qualsevol estat de la Unió Europea, on tenen llibertat de circulació.

## Referències

* ↑ Henley & Partners «Passport Index» (en anglès). Henley & Partners Passport Index, 2019.
# Pere Borràs i Milà

Pere Borràs Milà (Badalona, 1889-1961) fou un contractista d'obres badaloní, militant de la Lliga Regionalista, president de la patronal local i alcalde-gestor de Badalona durant el període entre 1934 i 1936.
Va néixer a Badalona, fill de Victorià Borràs i Sancho, paleta canareu, i de la badalonina Llúcia Milà i Pont. Professionalment, d'antuvi va ser paleta com el seu pare, i posteriorment va crear la seva empresa de construcció, esdevenint contractista d'obres. Es va casar amb Josepa Lluch i Bolart, natural de Montornès del Vallès. Ambdós va instal·lar la seva residència al carrer de Guifré i van tenir quatre fills; dos dels quals, Carles i Josep, van estar internats al camp de concentració nazi de Mauthausen-Gusen.
Fou escollit gestor de Badalona en el moment en què el consistori havia sigut suspès a causa dels Fets d'Octubre de 1934, en substitució de l'alcalde electe Joan Deulofeu, a instàncies governatives, per representants de diverses entitats econòmiques: Foment Industrial, la Unió Patronal, l'Associació Agrícola de Propietaris i la Cambra de la Propietat. Això col·locà a Borràs al capdavant del municipi amb un Ajuntament constituït el 3 de maig de 1935 i amb un equip gestor format per elements del Partit Radical, la CEDA i la Lliga Regionalista, amb els tradicionalistes, que sempre havien actuat junts en les consultes electorals.
La presència d'un alcalde no escollit per la població, feu que Borràs i el seu equip fossin l'objectiu d'una campanya durant les etapes prèvies a les eleccions de 1936, procedent de diversos setmanaris d'esquerra com Front o Lluita; fou contrària a la política de l'Ajuntament sobre diversos assumptes que s'estaven duent a terme, com la concessió de serveis funeraris. La victòria del Front Popular retornà al seu càrrec a l'alcalde Joan Deulofeu i Arquer.

## Referències

* ↑ ABRAS POU, Margarida. Els cementiris de Badalona. Badalona: Ajuntament de Badalona, 1998.
* 1 2 VILLARROYA, Joan (dir.); ABRAS, Margarida, CARRERAS, Montserrat, CASALS, Núria, COMAS, Montserrat, GARCÍA, Francesca, GUITART, Josep, NIETO, M. Dolors, PADRÓ, Jordi, PADRÓS, Pepita, ROSÀS, Joan, SABATER, Josep M.. Història de Badalona. Badalona: Museu de Badalona, 1999. ISBN 84-88758-03-0.
* 1 2 3 MARTÍN VILLEGAS, Antonio. «Informe del Comandante de Puesto de Badalona D. Antonio Martín Villegas al Ilmo. Señor Fiscal Instructor de la Causa General y su provincia» (en castellà), 1941.
* ↑ Chalmeta i Torredemer, Mateu; Villarroya i Font, Joan. Els 50 de Badalona. La deportació als camps nazis. Museu de Badalona, 2023, p. 73, 98.
* ↑ ALBADALEJO BLANCO, Jordi. «Un referent ciutadà: l'alcalde Xifré», 2009. [Consulta: 13 juliol 2013].
# Pessebre monumental de Parets del Vallès

El pessebre monumental de Parets del Vallès és un esdeveniment de pessebrisme català de grans dimensions, amb una representació cristiana de la nativitat de Jesús que s'estructura sobre una gran taula i amb una exposició de diorames de la població on s'organitza anualment, Parets del Vallès.
És organitzat anualment per l'Agrupació Pessebrista de Parets, entitat cultural del municipi que cada any, abans de l'arribada de Nadal, construeix un pessebre sobre una taula de 230 m². La temàtica canvia cada any i s'intenta imitar la natura de poblacions properes, compte amb efectes de llum que fa una transició entre la nit i el dia, l'aigua és natural, així com alguns efectes especials fan que aquest pessebre el màxim realista possible, també s'encarreguen de fer el concurs de "pessebres familiars", on la gent del poble concursa per a veure qui fa el millor pessebre de l'any.
L'any 1996 va obtenir el rècord català del pessebre sobre taula més gran d'Espanya, quan va arribar als 280 metres quadrats. Així mateix, el pessebre monumental de Parets l'any 2004 va entrar en el llibre dels rècords Guinness com al pessebre més gran sobre taula d'Espanya: utilitzà més de 12.000 kg de sorra, 3.000 kg de pedres, 1.500 kg de suro, i més de 800 figures.

## Referències

* ↑ «Pessebre sota la neu a Parets». Diari El9nou, 22-12-2014 [Consulta: 11 abril 2015].
* ↑ «El pessebre monumental de Parets del Vallès». Descobrir.cat, 06-12-2014 [Consulta: 11 abril 2015].
* ↑ «Parets mostra el pessebre de taula més gran de Catalunya». Ara Vallès, 16-12-2009 [Consulta: 11 abril 2015]. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2015-04-27. [Consulta: 11 abril 2015].
* ↑ «Parets inaugura el pessebre monumental sobre taula més gran de Catalunya». Canal 3/24 CCMA, 09-11-2006 [Consulta: 11 abril 2015].
* ↑ «Tot a punt per al 27è Pessebre Monumental de Parets». Rap107, 03-12-2013 [Consulta: 11 abril 2015]. Arxivat 27 April 2015$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2015-04-27. [Consulta: 11 abril 2015].
* ↑ «Edició General Pag. 54». El Periodico de Catalunya, 24-11-2014 [Consulta: 11 abril 2015]. Arxivat 3 de març 2016 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 11 abril 2015].

## Enllaços externs

* Pessebre monumental de Parets del Vallès - Lloc web oficial
* Vídeo: Espai Terra TV3 El pessebre més gran de Catalunya
# Phillips (Maine)

Phillips és una població dels Estats Units a l'estat de Maine (EUA). Segons el cens del 2000 tenia 990 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Phillips tenia 990 habitants, 407 habitatges, i 275 famílies. La densitat de població era de 7,5 habitants/km².
Dels 407 habitatges en un 29% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 54,8% hi vivien parelles casades, en un 9,1% dones solteres, i en un 32,2% no eren unitats familiars. En el 25,8% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,43 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,83.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,8% tenia menys de 18 anys, un 5,9% entre 18 i 24, un 28,3% entre 25 i 44, un 28,8% de 45 a 60 i un 13,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 94,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 30.579 $ i la renda mediana per família de 32.284 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.413 $ mentre que les dones 19.250 $. La renda per capita de la població era de 13.840 $. Entorn del 9,3% de les famílies i el 16,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Phillips». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 15 de febrer 2020. [Consulta: 7 d’agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Phillips». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Phillips 66

Phillips 66 és una tècnica de dinàmica que es basa a dividir un grup o reunió social en subgrups de 6 persones, i fer-los discutir sobre un tema en específic. Les persones han de parlar 6 minuts en equip (un minut cadascuna). S'obté una idea general de les conclusions de cada grup. Va ser creada el 1948 pel nord-americà J. Donald Phillips, al qual es deu el nom.

## Referències

* ↑ Alencastro Veiga, 1991, p. 90.

## Bibliografia

* Alencastro Veiga, Ilma Passos. Técnicas de ensino: por que não? (en portugués). Papirus Editora, 1991, p. 149 (Coleção Magistério--formação e trabalho pedagógico). ISBN 8530801822.
* González Núñez, José de Jesús; Monroy de Velasco; Kupferman Silberstein. Dinámica de grupos: técnicas y tácticas. Editorial Pax México, 1994, p. 134. ISBN 9688604178.
* Lumsden, Gay; Lumsden; Wiethoff. Communicating in Groups and Teams: Sharing Leadership (en anglès). 5ª. Cengage Learning, 2009, p. 416. ISBN 049557046X.
* Muñoz García, Cristina; Crespí Rupérez; Angrehs. Habilidades Sociales. Editorial Paraninfo, 2011, p. 279. ISBN 8497328256.
* Ontoria Peña, Antonio. Aprendizaje centrado en el alumno: metodología para una escuela abierta. Narcea Ediciones, 2006, p. 184 (Volumen 176 de Educación hoy). ISBN 8427715358.
* Rodríguez, Sonia; Quiñónez. Dinámicas: Actividades Para el Proceso de Enseñanza Aprendizaje. Editorial Mundo Hispano, 1999, p. 88. ISBN 0311116019.
# Pic de la Jaça de Mollet

El Pic de la Jaça de Mollet és una muntanya de 2.086,9 metres d'altitud situada al Massís del Carlit, a la seva zona meridional, al límit entre els termes comunals de Dorres i d'Enveig, tots dos de l'Alta Cerdanya, a la Catalunya del Nord.
Està situat a la zona central del límit occidental del terme de Dorres i al terç septentrional del terme d'Enveig, al sud del Pic de Mollet.

## Referències

* ↑ El Pic de la Jaça de Mollet en els ortofotomapes de l'IGN
# Pic de la Jaça d'en Vernet

El Pic de la Jaça d'en Vernet és una muntanya de 2.057,5 m alt del límit dels termes comunals de Castell de Vernet i de Vernet, tots dos de la comarca del Conflent, a la Catalunya del Nord.
És al nord-oest del Coll de la Jaça d'en Vernet, al costat del Roc de les Beçoses. És a la zona nord-occidental de l'extrem sud-est del terme de Vernet, i a l'est de la zona central del terme de Castell de Vernet, a prop al sud-est del monestir de Sant Martí del Canigó i al nord-oest del Quazemí.

## Bibliografia

* Becat, Joan. «33 - Castell». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. I. Aiguatèbia - Montner. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Becat, Joan. «188 - Vernet». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. II. Montoriol - el Voló. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Castell de Vernet, Taurinyà, Vallmanya i Vernet». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8. .

## Referències

* ↑ El Pic de la Jaça d'en Vernet en els ortofotomapes de l'IGN
# Perla minor

Perla minor és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids.

## Hàbitat

En el seu estadi immadur és aquàtic i viu a l'aigua dolça, mentre que com a adult és terrestre i volador.

## Distribució geogràfica

Es troba a Europa.

## Referències

* ↑ Geoffroy, 1762. Histoire abrégée des insectes qui se trouvent aux environs de Paris; dans laquelle ces animaux sont rangés suivant un ordre méthodique 2:229.
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Curtis, 1827. British Entomology: Being Illustrations and Descriptions of the Genera of Insects Found in Great Britain and Ireland: Containing Coloured Figures from Nature ... 4.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)

## Bibliografia

* Illies, 1966. Das Tierreich 82:504.

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
* Perlidae Species Listing Arxivat 2011-01-16 a Wayback Machine. (anglès)