OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Luis del Olmo Marote

Luis del Olmo Marote (Ponferrada, Lleó, 31 de gener 1937) és un periodista reconegut en la ràdio d'Espanya. Des del 1973 i fins al desembre del 2013 va dirigir 11.600 emissions del programa de ràdio Protagonistas, un dels més antics de la història de la ràdio espanyola, que es va emetre a RNE, Onda Cero, Cadena COPE i ABC Punto Radio.
Abans d'arribar a Punto Ràdio, va passar per Radio Ponferrada, Radio Asturias, La Voz de León, RNE, Ràdio Cadena Espanyola, Cadena COPE i Onda Cero. El membre d'ETA, Fernando García Jodrá, va convertir-lo en el seu objectiu personal, encara que tenia el vistiplau de l'organització, i va intentar atemptar contra la seva persona fins a en vuit cops entre juny i desembre de 2001.
Malgrat això, ha defensat el diàleg per a acabar amb el terrorisme. També ha estat especialment crític amb les teories de la conspiració dels atemptats de l'11-M, encoratjades per Federico Jiménez Losantos i Pedro J. Ramírez.
El 1993 va obtenir el Premi Card de l'Associació de Dones Periodistes de Catalunya. El 1998 va rebre la Creu de Sant Jordi. El 26 de gener de 2007 va ser investit Doctor Honoris causa per la Universitat Rei Joan Carles de Madrid. El 24 de juny de 2007 va emetre el seu programa 10.000 de Protagonistas. L'any 2010 va llegir el pregó de les festes de Les Corts, barri de Barcelona on ha residit quasi 30 anys.
Es va acomiadar del programa Protagonistas el 13 de desembre del 2013 des de la RNE. En l'últim programa, on va entrevistar el seleccionador espanyol de futbol Vicente del Bosque, Del Olmo va dir: «Faig les maletes i me'n vaig a casa. No ha estat fàcil prendre aquesta decisió, però ara toca guardar silenci i escoltar com fan la ràdio i com la viuen altres companys».
Ha promogut el Museu de la Ràdio «Protagonistas Luis del Olmo», que es troba al Centre cívic de la Roca Foradada de Roda de Barà.

## Referències

* ↑ «Luis del Olmo se retira definitivamente con el cierre de ABC Punto Radio: “Tengo 76 años y quiero dedicarme a pasear». El Confidencial Digital, 13-02-2013 [Consulta: 24 desembre 2013].
* ↑ El etarra García Jodrá reconoce que intentó matar a Luis del Olmo en ocho ocasiones, diari El Mundo (30 d'agost, 2001)
* ↑ «Activitats. Guardons dels premis periodístics». Associació de Dones Periodistes de Catalunya. [Consulta: 27 desembre 2020].
* ↑ Luis del Olmo lee el pregón que abre las fiestas de Les Corts
* ↑ «Luis del Olmo confirma su retirada de la radio en diciembre». Público, 07-09-2013 [Consulta: 24 desembre 2013].
* ↑ «Luis del Olmo se despide de la radio». Noticias de la comunicación, 01-12-2013 [Consulta: 16 gener 2014].

## Vegeu també

* Iñaki Gabilondo
* Federico Jiménez Losantos
* Pedro J. Ramírez

## Enllaços externs

* (castellà) Biografia a Punto Radio Arxivat 2007-09-28 a Wayback Machine.
* (castellà) Luis Del Olmo Arxivat 2007-09-29 a Wayback Machine., biografia a Fonoteca de Radio.
* (castellà) Luis Del Olmo: Blog de notícies sobre Luis del Olmo a Blogspot.
* (castellà) Encuentros digitales: Luis del Olmo, diari El Mundo (7 de setembre, 2004)
* (castellà) Fonoteca de Radio - dades sobre la sintonia de Protagonistas
# Magione (Italia)

Magione és un comune (municipi) de la Província de Perusa, a la regió italiana d'Úmbria, situat uns 15 km a l'oest de Perusa. L'1 de gener de 2018 tenia 14.815 habitants.
Limita amb els següents municipis: Castiglione del Lago, Corciano, Panicale, Passignano sul Trasimeno, Perusa, Tuoro sul Trasimeno i Umbertide. Es troba a la riba oriental del Llac Trasimè.
A l'est del municipi es troba l'Autodromo dell'Umbria, un circuit d'automòbils i motocicletes a nivell nacional.

## Història

A la població hi havia una magione (casa del pelegrí) construïda a l'edat mitjana pels cavallers templers, d'aquí el nom actual. Posteriorment va ser propietat dels Cavallers Hospitalaris, que la van convertir en una abadia fortificada al segle xiv.
El 1502 va ser el lloc on diversos senyors umbri i [Marche] van establir un complot contra Cèsar Borja. En els segles següents, el castell va albergar algunes figures històriques com el Papa Benet XIV i el Papa Pius VII.

## Referències

* ↑ «Resident population on 1st January 2018» (en anglès). ISTAT. [Consulta: 22 març 2019].

## Enllaços externs

* Magione - Lloc web oficial (italià)
# Luciobrama macrocephalus

Luciobrama macrocephalus és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 24 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix bentopelàgic i de clima subtropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia: la Xina i el Vietnam.

## Referències

* ↑ «Luciobrama macrocephalus». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Nichols, J.T., 1943. The freshwater fishes of China. Natural history of Central Asia: Volum IX. The American Museum of Natural History, Nova York, Estats Units, 322 p.
* ↑ Song, P., 1991. Leuciscinae. p. 79-88. A: J.-H. Pan, L. Zhong, C.-Y. Zheng, H.-L. Wu i J.-H. Liu (eds). The freshwater fishes of Guangdong Province. Guangdong Science and Technology Press, Guangzhou. 589 p.
* ↑ Kottelat, M., 2001. Freshwater fishes of northern Vietnam. A preliminary check-list of the fishes known or expected to occur in northern Vietnam with comments on systematics and nomenclature. Environment and Social Development Unit, East Asia and Pacific Region. El Banc Mundial. Freshwater Fish. Vietnam (BOOK), juny: i-iii + 1-123 + 1-18.
* ↑ Hwang, H.C., P.C. Yueh i S.F. Yu, 1982. The freshwater fishes of China in colored illustrations. Vol. 1 Shanghai Sciences and Technology Press, Shanghai, Xina. 173 p.
* ↑ Luo, Y., 1998. Leuciscinae. p. 61-112. A: Chen, Y.-Y. i et al. (Eds). Fauna Sinica. Osteichthyes. Cypriniformes II. Science Press. Beijing. 1-531.
* ↑ Walker, K.F. i H.Z. Yang, 1999. Fish and fisheries in western China. FAO Fish. Tech. Pap. 385:237-278.
* ↑ Wang, S. (ed.), 1998. China red data book of endangered animals. Pisces. National Environmental Protection Agency. Endangered Species Scientific Commision. Science Press, Beijing, Xina. 247p.

## Bibliografia

* Anònim, 2001. Base de dades de la col·lecció de peixos del National Museum of Natural History (Smithsonian Institution). Smithsonian Institution - Division of Fishes.
* Anònim, 2002. Base de dades de la col·lecció de peixos del American Museum of Natural History. American Museum of Natural History, Central Park West, NY 10024-5192, Estats Units.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Li, Y., K. Li, Y. Hong, J. Gui i D. Zhou, 1985. Studies on the karyotypes of Chinese cyprinid fishes. VII. Karyotypic analyses of seven species in the subfamily Leuciscinae with a consideration for the phylogenetic relationships of some cyprinid fishes concerned. Acta Genet. Sin. 12(5):367-372.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Estació de trens de Diekirch

L'Estació de trens de Diekirch (en luxemburguès: Gare Dikrech; en francès: Gare de Diekirch, en alemany: Bahnhof Diekirch) és una estació de tren que es troba a Diekirch, al nord-oest de Luxemburg. La companyia estatal propietària és Chemins de Fer Luxembourgeois.
L'estació està situada en el ramal ferroviari de la línia 10 CFL, que connecta la ciutat de Luxemburg amb el centre i nord del país. És l'única estació del ramal de Diekirch, que se separa de la línia principal a Ettelbruck.

## Servei

Per Diekirch rep els serveis ferroviaris pels trens de Regionalbahn (RB) amb relació a la línia 10 CFL de Luxemburg - Diekirch.

## Referències

* ↑ «Horaris» (PDF). cfl.lu/. Arxivat de l'original el 2014-12-20. [Consulta: 13 novembre 2015].

## Vegeu també

* Llista d'estacions de trens de Luxemburg

## Enllaços externs

* Diekirch Arxivat 2014-12-21 a Wayback Machine.
* Gare Diekirch
| Direcció precedent | Parada precedent | Trens | Trens | Trens | Parada següent | Direcció següent |
| Luxemburg | Ettelbruck | | RB Chemins de Fer Luxembourgeois línia 10 CFL | | Fi de recorregut | Fi de recorregut |
# Santurdejo

Santurdejo és un municipi de la Rioja, a la regió de la Rioja Alta. Limita al nord amb Santo Domingo de la Calzada, al sud amb Pazuengos, a l'est amb Manzanares de Rioja i a l'oest amb Ojacastro.

## Comunicacions

Pel municipi passa la carretera local LR-413 amb direcció a Pazuengos. Va existir una estació de ferrocarril, que atenia el trànsit de la línia de via estreta que unia Haro amb Ezcaray. El tren va circular des del 9 de juliol de 1916 fins al 16 de gener de 1964, quan va deixar de circular per falta de rendibilitat. El seu traçat és ara una via verda.

## Referències

* ↑ Govern de La Rioja. «Listado de municipios» (en castellà), 2016. Arxivat de l'original el 20 de gener 2022. [Consulta: 15 febrer 2021].
# Manuel Jiménez Jiménez

Manuel Jiménez Jiménez (Arahal, Sevilla, 26 de gener de 1964) és un futbolista andalús retirat, que va ser internacional amb la selecció espanyola, i actual entrenador. El 31 de desembre de 2011, Jiménez fou contractat pel Reial Saragossa, en substitució del destituït Javier Aguirre Onaindía. Va renovar el seu contracte el 2012, però fou destituït al final de la temporada 2012-13, ja que els aragonesos varen baixar a Segona Divisió.

## Referències

* ↑ «Manuel Jiménez, nuevo entrenador del Real Zaragoza» (en castellà). Reial Saragossa, 31-12-2011. [Consulta: 31 desembre 2011].
* ↑ «Manuel Jiménez renueva su contrato con el Real Zaragoza por tres temporadas». Reial Saragossa, 04-06-2012. [Consulta: 4 juny].

## Enllaços externs

* «Perfil de Manuel Jiménez». Web oficial del Real Zaragoza. Arxivat de l'original el 2012-03-04. [Consulta: 26 gener 2012].
# Louis Rech

Louis Rech (Sovramonte, 7 de desembre de 1926 - Dudelange, 6 de gener de 2012) fou un polític i sindicalista luxemburguès. Era membre del Partit Socialista dels Treballadors, des d'on va ser Alcalde de Dudelange entre 1985 i 1993.

## Biografia

Nascut a Faller, Sovramonte, Província de Belluno, Itàlia, amb cinc germans més. Els seus pares van emigrar a Dudelange, a Luxemburg del sud, quan ell tenia un any, on el seu pare va començar a treballar al molít d'acer d'Arbed. Van viure al barri italià de Dudelange, parlant italià en vida diària i retenint tradicions italianes. Tot i això, Rech no va retornar a Itàlia fins als 35 anys, havent-s'hi naturalitzat com a ciutadà luxemburguès el 1956.
Rech va porgressar del moviment sindicalista fins al sector polític. El 1985, va esdevenir alcalde de Dudelange, esdevenint el primer alcalde italià de qualsevol comuna.

## Referències

* 1 2 3 4 5 Kollweter, Serge «M. Louis Rech: ler bourgmestre italien» (PDF) (en francès). Forum, 11-12-1981, p. 12–3 [Consulta: 9 setembre 2007]. Arxivat 2012-02-08 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2012-02-08. [Consulta: 19 juliol 2015].
* ↑ «Artikel | Louis Rech im Alter von 85 Jahren gestorben». wort.lu. Arxivat de l'original el 2012-01-11. [Consulta: 8 gener 2012].
# Jan Hirt

Jan Hirt (Třebíč, 21 de gener de 1991) és un ciclista txec, professional des del 2014, actualment a l'equip Soudal Quick-Step. En el seu palmarès destaca la Volta a Àustria del 2016, el Tour d'Oman de 2022 i, sobretot, una etapa al Giro d'Itàlia del 2022.

## Palmarès

* 2008
** Vencedor d'una etapa al Tour del Pays de Vaud
* 2009
** Campió de Txèquia júnior en ruta
** 1r al Gran Premi General Patton i vencedor d'una etapa
* 2013
** Vencedor d'una etapa al Tour de l'Azerbaidjan
* 2014
** Vencedor d'una etapa al Czech Cycling Tour
* 2016
** 1r a la Volta a Àustria i vencedor d'una etapa
* 2022
** 1r al Tour d'Oman i vencedor d'una etapa
** Vencedor d'una etapa al Giro d'Itàlia

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2017. 12è de la classificació general
* 2018. 46è de la classificació general
* 2019. 27è de la classificació general
* 2021. 26è de la classificació general
* 2022. 6è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 2023. No surt (11a etapa)
* 2024: 8è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2018. 74è de la classificació general
* 2020. 56è de la classificació general
* 2021. 28è de la classificació general
* 2022. No surt (6a etapa)
* 2023. 59è de la classificació general

### Resultats al Tour de França

* 2020. 67è de la classificació general

## Referències

* ↑ «Riders | Soudal Quick-Step Pro Cycling Team» (en anglès). Soudal Quick-Step.
* ↑ «Jan Hirt gana el Tour de Austria; Delio Fernández, 4º; Belda, 9º». biciciclismo.com, 09-07-2016 [Consulta: 15 juliol 2016].
* ↑ «Hirt no se deja sorprender y se proclama campeón del Tour de Omán» (en castellà), 15-02-2022. [Consulta: 23 febrer 2022].
* ↑ esport3. «Jan Hirt guanya la 16a etapa i Carapaz segueix líder del Giro», 24-05-2022. [Consulta: 9 juliol 2022].

## Enllaços externs

* Jan Hirt a ProCyclingStats
* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Mali Raznokol

Mali Raznokol - Малый Разнокол (rus) - és un khútor del krai de Krasnodar, a Rússia. Es troba al delta del riu Kuban. És a 30 km al nord d'Anapa i a 121 km a l'oest de Krasnodar.
Pertany al poble de Iurovka.
# Castell de Cabdet

El Castell de Cabdet es troba a la localitat albacetenya de Cabdet, al barri de la Vila.

## Història

Es tracta d'una antiga fortalesa d'origen andalusí, aixecada sobre un petit turó al centre de l'actual població. La fortalesa original es va aixecar al segle xii a l'extrem nord-oest del que avui dia és el Barri de la Vila, en el temps que van arribar els almoràvits a l'Àndalus, els quals van ordenar la construcció d'aquesta fortalesa, coneguda durant tota l'Edat Mitjana com "El castell de Cabdet". A 1356 va esclatar la Guerra dels Dos Peres entre Aragó i Castella, i en ser Cabdet localitat fronterera entre aquests dos regnes va ser un dels municipis que més va patir els efectes de la guerra.
Va ser durant aquest conflicte bèl·lic quan el primitiu castell de Cabdet va quedar destrossat en gran part, perdent així els seus originals formes andalusines. A 1369 la guerra va acabar amb la victòria d'Enric II, pel que Castella va córrer amb totes les despeses de les reparacions causades per la guerra, sent el Castell de Cabdet d'aquestes construccions reparades pels castellans. Per això, actualment les restes que han arribat als nostres dies són els que procedeixen de la reconstrucció que es va dur a terme al segle xiv.
El castell de Cabdet va ser abandonat al segle xvi i va ser utilitzat com a cementiri del municipi fins al segle xix, passant llavors a formar part de diverses propietats privades, de cases que es van aixecar annexes a ell. Els propietaris d'aquestes cases van excavar grans forats a la paret del castell per tal d'ampliar els seus propis habitatges, amb la qual cosa van derruir més cada vegada la vella fortalesa cabdetana.

## Descripció i característiques

Una característica d'aquest castell és el gran espai que ocupa l'alambor que s'estén al llarg del parapet meridional, destacant també els merlets. Actualment es conserven trenta-quatre merlets en bon estat, de forma quadrangular, amb acabat en teulat a quatre aigües. Dins del castell hi ha dues torres musulmanes, ambdues de maçoneria. A la torre de Llevant s'observa un engruiximent especial a la paret de més d'un metre, ja que aquesta és la torre que protegia l'accés al castell. El perímetre del castell és de planta poligonal i en total delimita una superfície de 1.800 metres quadrats.
Es van restaurar les restes del castell el 2005, i annex a ell, al setembre de 2004, es va inaugurar un jardí conegut com l'Albacar.
# Extreme metal

El metal extrem és un terme utilitzat per englobar els subgèneres de heavy metal més agressius. Encara que no es refereix a un gènere musical específic, inclou a molts dels subgèneres del metal creats en la dècada de 1980 com thrash metal, black metal, death metal, doom metal i a vegades speed metal.

## Vegeu també

* Heavy metal
* Crossover (metal)

## Referències

* ↑ K. Kahn-Harris, Extreme Metal: Music and Culture on the Edge (Berg Publishers, 2007), ISBN 1-84520-399-2, p. 31.
# Santísima Trinidad

«Santísima Trinidad» té aquests significats:
* Santísima Trinidad del Paraná
* Santísima Trinidad (galió), galió espanyol de mitjans del segle XVIII
* Santísima Trinidad (navili), navili de línia espanyol de finals del segle xviii
# Manuel Jesús Maderal Villa

Manuel Jesús Maderal Villa (Algesires, 19 de setembre de 1966) és un exfutbolista andalús, que ocupava la posició de davanter. Va ser internacional sub-21 per la selecció espanyola.

## Trajectòria

Després de destacar al club de la seua ciutat natal, l'Algesires, el 1984 marxa al Cadis CF, amb qui eixa temporada puja a primera divisió. Villa seria el davanter titular dels gaditans a la segona meitat de la dècada dels 80. Entre 1985 i 1989 va jugar 123 partits i va marcar 17 gols amb el Cádiz a la màxima categoria.
L'estiu de 1989 fitxa pel CD Málaga, amb qui baixa a Segona Divisió. Romandria dos temporades més al club andalús en la categoria d'argent abans de recalar a l'Atlético Marbella, i un any després, retorna a la primera divisió a les files de la UE Lleida. Però, tan sols juga dos partits amb els catalans a la temporada 93/94.
Abans de retirar-se el 1995, va militar un any al Córdoba CF a Segona B.

## Enllaços externs

* Fitxa de Villa
# Louis Renault

Louis Renault és el nom dels següents personatges:
* Louis Renault (jurista) (1843 - 1918), professor francès de dret internacional, Premi Nobel de la Pau en 1907.
* Louis Renault (industrial) (1877 - 1944), industrial francès, fundador de l'empresa automobilística Renault.
# Guineu voladora de les illes Palau

La guineu voladora de les illes Palau (Pteropus pilosus) és una espècie extinta de ratpenat de la família dels pteropòdids. Era endèmica de la República de Palau. No se sap gaire cosa sobre l'hàbitat i l'ecologia d'aquesta espècie, car només se la coneix a partir de dos espècimens que foren obtinguts abans del 1874. Es desconeix la causa exacta de la seva extinció, tot i que es creu que la caça i la pèrdua d'hàbitat hi podrien haver contribuït. Era un ratpenat marró amb llargs pèls argentats al ventre. Tenia una envergadura d'uns 60 cm.

## Referències

* ↑ Bonaccorso, F.; Helgen, K.; Allison, A. Pteropus pilosus. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 2 setembre 2012.
# Ismaïl ibn Sebüktigin

Ismaïl ibn Sebüktigin fou sultà de Gazni, fill de Sebüktigin i d'una filla d'Alptegin.
El seu pare el va designar successor i Ismaïl el va succeir quan va morir l'agost del 997 amb Gazni i Balkh com les seves seus, mentre el seu germà Mahmud ben Sebuktegin (conegut com a Mahmud de Gazni) va rebre el comandament de l'exèrcit al Khurasan. Mahmud inicialment s'havia enemistat amb el seu pare, però s'hi havia reconciliat al final de la seva vida.
El seu govern només va durar uns set mesos. El seu germà Mahmud (998) reclamava ser reconegut com a sobirà únic i va obtenir el suport del seu germà Nasr, governador de Bust, i del seu oncle Bughračuk, governador d'Herat, derrotant a Ismail en una batalla lliurada a la rodalia de Gazni el març del 998.
Ismail va ser fet presoner i tancat a Guzgan la resta de la seva vida. La data de la seva mort no consta.

## Bibliografia

* M. Nazim, The life and times of Sultan Mahmud of Ghazna, Cambridge 1931
* C. E. Bosworth, "ESMĀʿĪL, b. Seboktegīn" a Encyclopaedia Iranica
# Luis de Carlos Ortiz

Luis de Carlos Ortiz (nat el 16 de març del 1907- mort el 27 de maig del 1994) va ser president del Reial Madrid Club de Futbol des de setembre de 1978 fins al maig de 1985.
Era directiu del club blanc des del 1957, accedint al càrrec de president després de la mort de Santiago Bernabéu, l'anterior titular, el 3 de setembre de 1978.
El 1982 van ser reelegits al seu càrrec en guanyar a Ramón Mendoza per més de tres mil vots de diferència. Va abandonar el càrrec el 24 de maig de 1985, esdevenint president Ramón Mendoza.

## Notes

* ↑ Història del Real Madrid (1972-1981) (castellà)
* ↑ Història del Real Madrid (1982-1991) (castellà)
# Catedral de sant Nicolau a Niça

La catedral de Sant Nicolau és un edifici religiós ortodox rus, situat a Niça, França. Es tracta d'una de les esglésies de majors dimensions fora de Rússia. La catedral es troba al centre de la ciutat, prop del bulevard Tsarévitx, al final de l'avinguda Nicolau II.
La catedral ha estat classificada com a monument històric segons l'ordenança de l'11 d'agost de 1987. Així mateix, també compta amb la distinció de «Patrimoni del segle XX», catalogació creada el 1999 per a assenyalar les edificacions contemporànies notables.

## Context històric

En motiu de la importància de la comunitat russa establerta a la ciutat de Niça durant la segona meitat del segle xix, es va decidir de construir una església russa.
Així doncs, la tsarina Alexandra Fedorovna organitzà una subscripció el 1856 i d'aquí en sorgú l'església de Sant Nicolau i Santa Alexandra, inaugurada tan sols tres anys més tard al carrer Longchamp. En aquell moment es tractava de la primera església russa construïda a l'Europa occidental. Val a dir, però, que l'edifici quedà ràpidament desfassat ja que no podia encabir a la colònia russa creixent.

### Procés constructiu

El 1865, el Tsarévitx Nicolau Alexandrovich, fill d'Alexandre II, mor amb tan sols vint anys com a conseqüència d'una meningitis mentre s'allotjava a la vila Bermond. Poc més tard d'aquest funest esdeveniment, Alexandre II adquirí la propietat per edificar-hi una capella en homenatge al seu fill difunt. L'arquitecte de l'edifici és en David Grimm.
L'any 1903, prop d'aquest oratori, s'iniciaren les obres de construcció d'una catedral, la futura catedral de Sant Nicolau, concebuda per l'arquitecte Mikhaïl Préobrajenski, professor d'arquitectura a l'Acadèmia Imperial de Belles Arts de Sant Petersburg. La catedral fou inaugurada l'any 1912.

### Gestió de la catedral

Del 1923 fins al 2010 la parròquia ortodoxa així com la catedral foren gestionades per una associació religiosa. Entre 1931 i 2011 el recinte depenia de l'Arquebisbat de les Esglésies Ortodoxes Russes d'Europa Occidental del Patriarcat Ecumènic de Constantinoble. No obstant això, des del 2011 es va unir a la diòcesi ortodoxa russa de Chersonès del Patriarcat de Moscou i de tota Rússia.

## Referències

* ↑ François-Xavier Maigre, « La Russie récupère la propriété de la cathédrale orthodoxe de Nice », La Croix, 20. Consulté le 25 septembre 2011.
* ↑ Referència n. PA00080780, a la base de dades Mérimée, del Ministeri de Cultura francès.
* ↑ Historique - Église Saint-Nicolas et Sainte-Alexandra, Site officiel de la paroisse Saint-Nicolas de Nice. Consulté le 12 juillet 2008.
* ↑ « Un coin de Russie », Le Figaro, 15. Consulté le 12 juillet 2008.