OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Pressió sanguínia

La pressió sanguínia és la pressió exercida per la circulació de la sang a les parets dels vasos sanguinis, i és un dels principals signes vitals. El terme de pressió arterial (PA) o tensió arterial generalment es refereix a la pressió que es mesura en el braç d'una persona, concretament en l'artèria braquial, utilitzant un esfigmomanòmetre.
En cada batec del cor, la PA varia entre un màxim (pressió sistòlica) i un mínim (pressió diastòlica) de pressió. La PA mitjana disminueix a mesura que la circulació sanguínia va des del cor per les artèries, i té el seu major descens en les petites artèries i arterioles, i segueix disminuint a mesura que la sang es mou a través dels capil·lars i torna al cor per les venes.
La PA d'una persona s'expressa generalment en termes de la pressió sistòlica i la pressió diastòlica, per exemple, 115/75 (o tradicionalment "11,5 per 7,5").
La PA es mesura algunes vegades en altres llocs, per exemple en un turmell (mesura utilitzada principalment per l'estudi de la circulació arterial a les extremitats inferiors). La relació de la PA mesurada a l'artèria principal d'un turmell i la mesurada en l'artèria braquial d'un braç, dona l'índex turmell-braç (ITB).

## Classificació
### Pressió arterial sistòlica

És la pressió màxima que registren les artèries del sistema circulatori sistèmic, coincidint amb la sístole del ventricle esquerre. També anomenada senzillament pressió sistòlica.

### Pressió arterial diastòlica

És la pressió mínima que registren les artèries del sistema circulatori sistèmic, coincidint la diàstole del ventricle dret. També anomenada senzillament pressió diastòlica.

## Valors de referència

La següent classificació de la pressió arterial s'aplica als adults majors de 18 anys.
Es basa en la mitjana de lectures de PA realitzades adequadament durant 2 o més visites al consultori. Però compte, referint-nos a la Hipertensió (HTA): el diagnòstic de HTA no s'hauria de fer en tots els casos només amb mesures de pressió a la consulta, ja que encara amb una tècnica correcta i un nombre adequat de mesures en diferents visites, un percentatge de pacients presentarà hipertensió aïllada en la consulta.
Classificació de la pressió arterial en els adults :
| Categoria | sistòlica, mmHg | diastòlica, mmHg |
| Hipotensió | <90 | <60 |
| Normal | 90 – 119 | 60 – 79 |
| Normal-Alta | 120 – 139 | 80 – 89 |
| Hipertensió grau 1 | 140 – 159 | 90 – 99 |
| Hipertensió grau 2 | ≥160 | ≥100 |
| Hipertensió sistòlica aïllada | ≥140 | >90 |

## Vegeu també

* Pressió venosa central
* Jean-Léonard-Marie Poiseuille.

## Referències

* ↑ Reeves, R.A. «The rational clinical examination. Does this patient have hypertension? How to measure blood pressure». JAMA, 273, 15, 1995, pàg. 1211-8. DOI: 10.1001/jama.273.15.1211. PMID: 7707630.
* ↑ Guía Española de Hipertensión Arterial de 2005 (SEH-LELHA, 2005)
# Problema

Un problema significa una qüestió, dificultat, a resoldre, a aclarir. Té una significació específica en diverses ciències:
* Psicologia: una situació, una idea o un comportament que és causa de dolor psíquic.
* Matemàtiques: una pregunta sobre objectius i estructures matemàtiques que requereixen una explicació i demostració.
* Ciències de la computació: un problema és la relació que existeix entre un conjunt d'instàncies i un conjunt de solucions.
* Sociologia: un assumpte social particular que si es solucionés, donaria lloc a beneficis socials com una major productivitat o una menor confrontació entre les parts afectades.
* Religió: una aparent contradicció entre dos dogmes.
* Filosofia: el que pertany o es jutja des del punt de vista de la contingència; és a dir la possibilitat i impossibilitat de les situacions i coses. El que pot generar inquietuds o desequilibrar la pau o l'existència del que el té a la seva consciència.

## Referències

* ↑ Gran diccionari de la llengua catalana
Viccionari
# Problema aritmètic

Dins l'entorn de la computació, es denomina problema aritmètic al desbordament de dades (overflow) fora del rang de memòria disponible per a un tipus de dada determinat.
Suposem el següent tros de codi d'un programa en C:
Aquest seria un cas de desbordament de "int", ja que per al llenguatge C, es defineix el tipus de dada "int" dins del rang de -32764 a +32764, i el resultat d'aquesta multiplicació, queda fora d'aquest rang.
També en el llenguatge Delphi de Borland podria donar-se el següent cas.
En utilitzar aquesta funció, encara que no dona cap error de disseny, de compilació o d'execució, si que retorna dades errònies que poden causar problemes greus dins del processament de les dades en aquesta aplicació.
En general, aquest tipus d'errors produeixen càlculs erronis i fan que la vulnerabilitat del programa quedi manifesta.

## Vegeu també

* Error de programari
# Ponta do Sol (Boa Vista)

Ponta do Sol és un cap situat al nord-oest de l'illa de Boa Vista, a Cap Verd. És el punt més septentrional de l'illa. La ciutat de Sal Rei és aproximadament 6 km al sud, i el turó Vigia és 2 km al sud. El promontori i l'àrea del seu voltant ha estat designada àrea protegida com a reserva natural.
Pel 2010 s'hi van instal·lar a la zona peninsular 10 molins de vent de generació d'energia a la pista que uneix el punt de l'illa i Sal Rei, proporcionant energia elèctrica renovable a tota l'illa.

## Referències

* ↑ «Àrees protegides de Cap Verd» (en portuguès). Arxivat de l'original el 2012-02-24. [Consulta: 23 maig 2016].
# Ponta Verde (Cap Verd)

Ponta Verde (crioll capverdià Punta Verdi) és una vila al nord-oest de l'illa de Fogo a l'arxipèlag de Cap Verd. Està situada 11 kilòmetres al nord-est de São Filipe.

## Vegeu també

* Llista de nuclis de població de Cap Verd
# Poeciliopsis gracilis

Poeciliopsis gracilis és un peix de la família dels pecílids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 5,1 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des del sud de Mèxic fins a Hondures.

## Referències

* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons. Any 1994.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès) i (txec)
# L'aventura és l'aventura

L'aventura és l'aventura (L'aventure c'est l'aventure) és una pel·lícula dirigida per Claude Lelouch, estrenada el 1972 i doblada al català.

## Argument

Després del 68, davant un món en aparent efervescència, tres gàngsters (Ventura, Brel i Denner) i els seus dos ajudants de camp (Maccione i Gérard) reciclen els seus mètodes tradicionals de truans i decideixen interpretar la política per a les seves malifetes: segrest de Johnny Hallyday, mercenaris per a un exèrcit revolucionari d'Amèrica Central, segrestament d'avions, i d'altres sorpreses entre França i l'Àfrica.

## Repartiment

* Lino Ventura: Lino Massaro
* Jacques Brel: Jacques
* Charles Denner: Simon Duroc
* Charles Gérard: Charlot
* Aldo Maccione: Aldo Maccione
* Nicole Courcel: Nicole
* Gérard Sire: advocat general
* Juan Luis Buñuel: general Ernesto Juarez
* Yves Robert: advocat de la defensa
* André Falcon: Armand Herbert, ambaixador de Suïssa
* Elie Chouraqui: revolucionari (no surt als crèdits)
* Johnny Hallyday: ell mateix
* Gordon Heath
* Xavier Gélin: Daniel Massaro
* Prudence Harrington: Sra. Herbert
* Jean Berger
* Sevim/Lyle Joyce
* Henry Czarniak: motorista
* Maddly Bamy: noia
* Sophie Boudet: noia
* Annie Kerani: noia
* Eva Damien: política
* Jacques Paoli: ell mateix
* Michel Drucker: ell mateix
* Alexandre Mnouchkine: John Davis
* Arlette Gordon: hostessa

## Referències

* ↑ L'aventura és l'aventura
* ↑ «L' Aventure c'est l'aventure». The New York Times.

## Enllaços externs

* Johnny Hallyday canta "L'aventure c'est l'aventure"
# Kélo

Kélo (àrab: كيلو, Kīlū) és una ciutat del Txad, capital del departament de Tandjilé Occidental, a la regió de Tandjilé. Es comunica amb l'exterior per un petit aeroport, situat a l'oest de la població.

## Referències

* ↑ «Maps, Weather, and Airports for Kelo, Chad». [Consulta: 22 juliol 2020].
# Guillermo Cano Isaza

Guillermo Cano Isaza (Bogotà, 12 d'agost de 1925 - 17 de desembre de 1986) fou un periodista colombià.
Guillermo Cano fou l'hereu de Fidel Cano Gutiérrez, fundador d'El Espectador. Com a periodista va treballar en articles taurins, esports, seccions culturals i polítiques. Va ser l'editor d'El Espectador des de 1952. El 17 de desembre de 1986 va ser assassinat davant de les oficines del diari per dos sicaris relacionats amb els càrtels de droga de Colòmbia. Es creu que l'atac que va patir fou una represàlia per una campanya que va llançar en el diari per denunciar la influència dels traficants de drogues en la política del país. El mateix edifici va ser destruït en un atac de bomba tres anys més tard.
El 1997, la UNESCO va crear un premi anual amb el seu nom «UNESCO/Guillermo Cano Premi Mundial de Llibertat de Premsa» que guardona a una persona o institució que hagi fet treballs excepcionals per defensar la llibertat de premsa. El 2000 va ser anomenat per l'Institut de Premsa Internacional un dels 50 herois mundials de la llibertat de premsa del segle xx. Cano és interpretat per l'actor colombià Germán Quintero en la sèrie de televisió «Pablo Escobar, el Patrón del Mal».

## Referències

* ↑ Ibarz, Joaquim «El asesinato del director de un diario colombiano, atribuido al narcotráfico». La Vanguardia, 19-12-1986, p. 32.
* ↑ «Homicidio de Guillermo Cano Isaza, director de El Espectador, se considerará de lesa humanidad» (en castellà). El Tiempo, 06-07-2010.
* 1 2 «Guillermo Cano, Colombia: World Press Freedom Hero». International Press Institute. Arxivat de l'original el 29 de setembre 2011. [Consulta: 31 gener 2012].

## Enllaços externs

* UNESCO Biografia de Guillermo Cano
# Armando Artur

Armando Artur (Alto Molócuè, Zambézia, 28 de desembre de 1962) és un escriptor i polític moçambiquès. Ha publicat la seva obra a les revistes Charrua i Tempo i als diaris Diário de Moçambique i Domingo, i a obres didàctiques, i ha estat traduïda a diversos idiomes. És membre fundador i representant de Moçambic a l'Associació Panafricana d'Escriptors (PAWA). Entre altres càrrecs, ha estat secretari general de l'Associação dos Escritores Moçambicanos, vicepresident del Fundo Bibliográfico da Língua Portuguesa i Ministre de Cultura de Moçambic.

## Obres

* Espelho dos Dias (1986)
* O Hábito das Manhãs (1990)
* Estrangeiros de Nós Próprios (1996)
* Os Dias em Riste (2002), premi Consagração FUNDAC -
* A Quintessência do Ser (2004), Premi José Craveirinha de Literatura
* No Coração da Noite (2007)
* Felizes as Águas (antologia de poemas de amor).

## Referències

* ↑ Armando Artur al web de l'AEMO, actualment suspesa
* ↑ Armando Artur a portal da literatura
* ↑ El Ministerio de Cultura publica el “Manual de las Casas de Cultura”, que ha sido financiado por la AECID, web del ministeri d'afers exteriors espanyol, 15 de gener de 2015

## Enllaços externs

* Poemes d'Artur Arxivat 2017-01-28 a Wayback Machine. a jornaldepoesia.br
# Poeciliopsis

Poeciliopsis és un gènere de peixos de la família dels pecílids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Taxonomia

* Poeciliopsis baenschi (Meyer, Radda, Riehl & Feichtinger, 1986)
* Poeciliopsis balsas (Hubbs, 1926)
* Poeciliopsis catemaco (Miller, 1975)
* Poeciliopsis elongata (Günther, 1866)
* Poeciliopsis fasciata (Meek, 1904)
* Poeciliopsis gracilis (Heckel, 1848)
* Poeciliopsis hnilickai (Meyer & Vogel, 1981)
* Poeciliopsis infans (Woolman, 1894)
* Poeciliopsis latidens (Garman, 1895)
* Poeciliopsis lucida (Miller, 1960)
* Poeciliopsis lutzi (Meek, 1902)
* Poeciliopsis monacha (Miller, 1960)
* Poeciliopsis occidentalis (Baird & Girard, 1853)
* Poeciliopsis paucimaculata (Bussing, 1967)
* Poeciliopsis pleurospilus (Günther, 1866)
* Poeciliopsis presidionis (Jordan & Culver, 1895)
* Poeciliopsis prolifica (Miller, 1960)
* Poeciliopsis retropinna (Regan, 1908)
* Poeciliopsis scarlli (Meyer, Riehl, Dawes & Dibble, 1985)
* Poeciliopsis turneri (Miller, 1975)
* Poeciliopsis turrubarensis (Meek, 1912)
* Poeciliopsis viriosa (Miller, 1960)

## Referències

* ↑ Animal Diversity Web (anglès)
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
* ↑ MarineSpecies.org (anglès)

## Bibliografia

* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Platypelis cowanii

Platypelis cowanii és una espècie de granota que viu a Madagascar.

## Referències

* Nussbaum, R. & Raxworthy, C. 2004. Platypelis cowanii. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 3 d'abril del 2008.
# Platypelis alticola

Platypelis alticola és una espècie de granota que es troba a Madagascar.
Està en perill d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Nussbaum, R. & Raxworthy, C. 2004. Platypelis alticola. 2006 IUCN Red List of Threatened Species. Consulta: 26 de gener de 2008.
# Pietra-di-Verde

Pietra-di-Verde (en cors A Petra di Verde) és un municipi francès, situat a la regió de Còrsega, al departament d'Alta Còrsega. L'any 1999 tenia 115 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 179 | 196 | 129 | 79 | 95 | 115 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2008- | Jules Martinetti | | |
# Pietra Marazzi

Pietra Marazzi (italià) o la Prèja (piemontès) és un municipi al territori de la Província d'Alessandria, a la regió del Piemont (Itàlia). Limita amb els municipis d'Alessandria, Montecastello i Pecetto di Valenza. Pertany al municipi la frazione de Pavone.
# Premi Francisco Umbral al Llibre de l'Any

El Premi Francisco Umbral al Llibre de l'Any és un guardó literari atorgat per la Fundació Francisco Umbral, que reconeix la creació literària al millor llibre de l'any escrit en castellà editat entre l'1 de gener i el 31 de desembre de cada any; va ser instituït en 2011 i la fallada s'anuncia a l'inici de l'any, és a dir, que el primer premi es va lliurar en 2012.
La Fundació Francisco Umbral va néixer el 12 de gener de 2009 amb l'objectiu d'estudiar, preservar i difondre l'obra literària i periodística de l'escriptor Francisco Umbral, mort en 2007, així com per donar suport al foment de les lletres i de l'idioma castellà. El premi està dotat en 2017 amb 12.000 € i inclou una escultura de bronze d'Alberto Corazón. La Fundació pretén que aquest premi esdevingui un equivalent al que representa el premi Goncourt per les lletres franceses.

## Guanyadors

| Edició | Any | Obra guanyadora | Autor |
| 1ª | 2011 | Las cuatro esquinas | Manuel Longares |
| 2a | 2012 | La cabeza en llamas | Luis Mateo Díez |
| 3a | 2013 | En la orilla | Rafael Chirbes |
| 4a | 2014 | Réquiem habanero por Fidel | Juan José Armas Marcelo |
| 5a | 2015 | Desaprendizajes | José Manuel Caballero Bonald |
| 6a | 2016 | Patria | Fernando Aramburu |
| 7a | 2017 | La Transición | Santos Juliá Díaz |

## Referències

* 1 2 3 Espinosa M, Marina «'Patria' de Aramburu, Premio Francisco Umbral al mejor libro del año 2016». , 08-02-2017 [Consulta: 4 maig 2017].
* ↑ «'Las cuatro esquinas' Manuel Longares gana el Premio Umbral a la mejor obra del año». , 15-01-2012 [Consulta: 4 maig 2017].
* ↑ «Manuel Longares, Premio Francisco Umbral al libro del año». , 18-01-2012 [Consulta: 4 maig 2017].
* ↑ «'La cabeza en llamas', de Luis Mateo Díez, Premio Francisco Umbral al libro del año». , 24-01-2013 [Consulta: 4 maig 2017].
* ↑ «'En la orilla', de Rafael Chirbes, premio Francisco Umbral». , 22-01-2014 [Consulta: 4 maig 2017].
* ↑ «Juancho Armas Marcelo gana el Premio Francisco Umbral al Libro del Año». , 11-02-2015 [Consulta: 4 maig 2017]. Arxivat 2017-07-30 a Wayback Machine.
* ↑ «'Caballero Bonald, premio Francisco Umbral al Libro del Año». , 09-02-2016 [Consulta: 4 maig 2017].
* ↑ Santos Juliá, ganador del Premio Francisco Umbral 2017 por 'La Transición', Europa Press, 8 de febrer de 2018
# Premi G. K. Gilbert

El Premi G. K. Gilbert es presenta anualment per la Divisió de geologia planetària de la Geological Society of America per contribucions destacades a la solució de problemes fonamentals en la geologia planetària en el sentit més ampli, que inclou geoquímica, mineralogia, petrologia, geofísica, mapatge geològic i teledetecció. Aquestes contribucions poden consistir en una única publicació pendent o en una sèrie de publicacions que han tingut una gran influència en el camp. El premi porta el nom del geòleg pioner G. K. Gilbert.

## Premiats

* 1983: Eugene Shoemaker
* 1984: George Wetherill
* 1985: Walter Alvarez
* 1986: Ralph Belknap Baldwin
* 1987: Donald Gault
* 1988: Donald Wilhelms
* 1989: Harrison Schmitt
* 1990: Harold Masursky
* 1991: John Guest
* 1992: John A. Wood
* 1993: Michael Carr
* 1994: Stuart Ross Taylor
* 1995: Baerbel Lucchitta
* 1996: Robert P. Sharp
* 1997: Ronald Greeley
* 1998: John B. Adams
* 1999: Sean Solomon
* 2000: Larry Soderblom
* 2001: H. Jay Melosh
* 2002: James William Head, III
* 2003: Roger Phillips
* 2004: William Kenneth Hartmann
* 2005: Lionel Wilson
* 2006: Michael J. Gaffey
* 2007: Maria Zuber
* 2008: Philip Christensen
* 2009: Robert Strom
* 2010: Carle Pieters
* 2011: Steve Squyres
* 2012: Peter H. Schultz
* 2013: Alan D. Howard
* 2014: William B. McKinnon
* 2015: Matthew P. Golombek
* 2016: M. Darby Dyar
* 2017 John A. Grant

## Referències

* ↑ http://rock.geosociety.org/pgd/gilbert.html Arxivat 2016-04-25 a Wayback Machine.
# Pilota (desambiguació)

«Pilota» té aquests significats:
* Joc:
** Pilota, objecte esfèric que se sol utilitzar en jocs i esports
** Joc de pilota, esport molt popular tant al País Valencià com al País Basc
*** Pilota valenciana, joc de pilota propi del País Valencià
*** Pilota basca, joc de pilota propi del País Basc
* Miscel·lània: Pilota, mandonguilla de carn que forma part del plat de cuina escudella i carn d'olla
Viccionari
# Poggio di Sanremo

* «Poggio» redirigeix aquí. Vegeu-ne altres significats a «Poggio (desambiguació)».
El Poggio di Sanremo, més conegut com a Poggio, és una cota de la clàssica ciclista Milà-Sanremo. El Poggio és sovint l'última cota de la cursa i, a causa del fet que els ciclistes ja porten uns 300 km a les cames, és una pujada bastant exigent malgrat no tenir gaire pendent. Els ciclistes que romanen al pilot intenten fer la diferència en aquesta pujada per tal d'evitar un esprint massiu. La part més dura del Poggio és l'inici, amb pendents de gairebé el 5%.

## Referències

* ↑ «Lieux mythiques du cyclisme – Épisode 1 – le Poggio di San Remo» (en francès). [Consulta: 22 juliol 2020].
* ↑ «Milan–San Remo Preview 2015».
# Pont de la Margineda

El pont de la Margineda és un pont medieval situat a l'antic camí ral que condueix de Sant Julià de Lòria a Andorra la Vella a prop del llogaret de La Margineda. És un monument declarat Bé d'interès cultural
Per a arribar-hi, cal prendre la carretera internacional en direcció a Andorra la Vella i, un cop travessat el riu just a la rotonda de la Margineda, hi ha un ampli aparcament apte per a una dotzena de vehicles.

## Descripció

És un dels ponts medievals més grans i esvelts dels que es conserven al Principat d'Andorra i antigament s'utilitzava per salvar el pas de les aigües del riu Valira. Com el de Sant Antoni de la Grella, té un únic arc de cavalló, de gran diàmetre, sobre un arc de mig punt rebaixat amb molta potència.
Té forma d'esquena d'ase tot i que no gaire accentuada, amb barana de pedra; per la part superior és empedrat en tota la seva longitud, igual com el camí ral a tocar del pont. La llargada del pont a banda i banda del riu és de 33 m i l'alçada màxima de 9,20 m. La llum és de 9,50 m. La potència del pont a la part central és de 1,60 m i l'alçada de la barana és de 80 cm. L'amplada del pont fa 2,80 m a la part central i 5,30 m i 5,90 m als dos extrems, sense tenir en compte en aquests darrers les noves modificacions efectuades. Les dovelles han estat tallades en blocs de pedra tosca, a fi d'alleugerir l'estructura. Les filades dels paraments són de pedra disposades amb una intencionalitat de filades horitzontals. Les parets són també molt més ben realitzades que als altres ponts, amb un sobrealçat a la paret terminal.
Al costat del pont es troba una escultura, obra de l'autor valencià Andreu Alfaro, commemorativa del primer Congrés de Llengua i Literatura Catalana.

## Història

L'any 2007 es dugué a terme l'excavació en extensió del pont de la Margineda. La documentació escrita recuperada durant l'estudi ha permès conèixer amb força exactitud el moment de construcció del pont. És a finals del segle xv, en concret a l'any 1487, quan es constata l'existència d'un nou pont identificat com el pont de la Margineda: el document escrit, recuperat de l'Arxiu Comunal de Sant Julià de Lòria, fa referència a l'existència d'un pont nou en aquest indret, «…que del Coll de Vita Romana tirant al Pont Nou e de Prat Primer tirant a Palomera…». A més, aquest document en concret fa una descripció dels límits parroquials entre Andorra la Vella i Sant Julià de Lòria on el pont de la Margineda restaria inclòs, de manera que facilita la seva identificació i ubicació exacta.
Gràcies a aquest estudi podem concloure que el pont de la Margineda fou bastit entre els segles xiv i xv, i per tant, a final de l'edat mitjana.

## Referéncies

* 1 2 3 «Pont de la Margineda». Patrimoni Cultural d'Andorra. Govern d'Andorra. [Consulta: 15 agost 2017].
* ↑ Rodríguez i Rossa, Francesc. Catalunya Romànica,vol. VI L'Alt Urgell Andorra. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1992, p. 433. ISBN 84-7739-457-1.
# Pont de la Pedra

* Aquest article tracta sobre el pont del municipi de La Coma i la Pedra. Vegeu-ne altres significats a «La Pedra».
El pont de la Pedra és un pont que es troba al carretera de Sant Llorenç de Morunys a la Coma i la Pedra, dins el terme municipal de la Coma i la Pedra (Solsonès) i que permet travessar el Cardener.

## Referències

* ↑ Aquest topònim figura al Nomenclàtor oficial de toponímia major de Catalunya Arxivat 2009-08-16 a Wayback Machine.
# Plurinúcula

Una plurinúcula o polinúcula és un fruit múltiple en què cada pistil del carpel dona lloc a una núcula. Generalment, el componen a més parts engruixides, bé de l'eix bé del receptacle. És propi de les rosàcies i les ranunculàcies, com ara la vidalba i la vidiella, així com de de les plantes dels gèneres Ranunculus, Anemone, Adonis i Ficaria. També ho és la maduixa, en què les núcules són les llavors i la part carnosa és el tàlem engruixit.

## Referències

* ↑ Llistosella, Jaume; Bernal, Mercè. Manual pràctic de botànica. Morfologia de les plantes vasculars. Edicions Universitat Barcelona, 4 març 2022, p. 86. ISBN 9788491688266 [Consulta: 1r juny 2023].
* ↑ «plurinúcula». Gran Enciclopèdia Catalana. Grup Enciclopèdia. [Consulta: 31 maig 2023].
* ↑ Buia, Alexandru. Botanica agricolă: Morlologia (en romanès). Editura Agro-Silvică, 1965, p. 316 [Consulta: 31 maig 2023].
* 1 2 Font i Quer, Pius. Iniciació a la botànica. 2a. Barcelona: Fontalba, 1989, p. 241. ISBN 84-85530-08-X.
* ↑ «LUCRAREA DE LABORATOR Nr.2. Familia Ranunculaceae - Ranunculacee» (PDF) (en romanès) p. 2. [Consulta: 31 maig 2023].
# Portada/efemèride setembre 14

Ivan Pàvlov
« 13 de setembre · 14 de setembre · 15 de setembre »
# Portada/efemèride octubre 9

Lin Shu
« 8 d'octubre · 9 d'octubre · 10 d'octubre »