OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Frederic Cuyàs i Tortós

Frederic Cuyàs i Tortós (Barcelona, 26 de juliol de 1893 - Barcelona, 12 d'octubre de 1957) fou un fotògraf català.

## Biografia

Fou fill de Manuel Cuyàs i Aguiló, natural de Barcelona, i de Carme Tortós i Jané, natural de Tordera. La relació amb la fotografia li arribà mitjançant un oncle, el fotògraf Frederic Ballell i Maymí, que fou retratista a Puerto Rico i posteriorment es traslladà a Barcelona on treballà com a col·laborador gràfic per l'Editorial López i amb publicacions periòdiques com "La Il·lustració Catalana" i "Feminal". Frederic Cuyàs però, s'especialitzà en fotografia comercial i industrial i va obrir diverses seus successivament. Entre la seva producció podem trobar imatges de maquinària agrícola, vehicles, instal·lacions industrials i bancàries, productes farmacèutics i aparells clínics i entre els seus clients destaca la "Industrial Velera Marsal", "Supersound", " Sociedad General de Farmacia", "Almacenes El Siglo" i moltes altres.
Vidu sense fills, casà en segones núpcies amb Àngela Canet i Joanola, a la qual nomenà hereva al morir a Barcelona el 12 d'octubre de 1957. Aquesta nomenà hereu dels seus béns mobles al seu nebot Pere Canet, pare i marit dels actuals propietaris que cediren el fons en comodat a l'ANC.

## Fons personal

El seu fons personal es conserva a l'Arxiu Nacional de Catalunya. Es tracta de tot el material conservat per la seva vídua i aplega una petita part (101 plaques) de fotografia familiar i la resta de fotografia industrial. Un cop estudiat el fons en profunditat s'ha constatat que la fotografia familiar correspon, majoritàriament, a la producció del seu oncle, Frederic Ballell i són les imatges que aquest va enretirar del lliurament que feu a l'Ajuntament de Barcelona (que conserva el seu fons). Les 760 imatges restants són mostra de la producció fotogràfica de Cuyàs amb especial interès sobre fotografia industrial i publicitària.

## Referències

* 1 2 Registre de Naixements de l'Ajuntament de Barcelona, any 1893, número de registre 4232. El cognom de la mare indicat al Registre és Tortós.
* 1 2 3 4 «Frederic Cuyàs i Tortons». Arxiu Nacional de Catalunya. [Consulta: juliol 2013].
# Wherryita

La wherryita és un mineral de la classe dels sulfats. Rep el seu nom en honor d'Edgar Theodore Wherry (1885-1982), mineralogista i ecologista de plantes, president de la Societat Mineralògica d'Amèrica (1923).

## Característiques

La wherryita és un sulfat de fórmula química Pb₇Cu₂(SO₄)₄(SiO₄)₂(OH)₂. Cristal·litza en el sistema monoclínic.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la wherryita pertany a «07.BC: sulfats (selenats, etc.), amb anions addicionals, sense H₂O, amb cations de mida mitjana i gran», juntament amb els minerals següents: d'ansita, alunita, amonioalunita, amoniojarosita, argentojarosita, beaverita-(Cu), dorallcharita, huangita, hidroniojarosita, jarosita, natroalunita-2c, natroalunita, natrojarosita, osarizawaïta, plumbojarosita, schlossmacherita, walthierita, beaverita-(Zn), ye'elimita, atlasovita, nabokoïta, clorotionita, euclorina, fedotovita, kamchatkita, piypita, klyuchevskita, alumoklyuchevskita, caledonita, mammothita, linarita, schmiederita, munakataïta, chenita, krivovichevita i anhidrocaïnita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Mammoth-Saint Anthony, a la localitat de Tiger, pertanyent al districte de Mammoth, al Comtat de Pinal, Arizona (Estats Units). També a Arizona, ha estat descrita en altres indrets, en concret als comtats de Mohave, Maricopa i al mateix comtat de Pinal. Fora d'aquest estat nord-americà, només ha estat descrita en tres països europeus: França, Àustria i Alemanya.

## Referències

* ↑ «Wherryite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 9 juliol 2017].
# Cristina Guzmán (pel·lícula de 1968)

Cristina Guzmán és una pel·lícula espanyola dirigida per Luis César Amadori amb un guió basat en la novel·la de Carmen de Icaza Cristina Guzmán, profesora de idiomas, estrenada l'11 de novembre de 1968. Es tracta d'una nova versió de la pel·lícula dirigida per Gonzalo Delgrás el 1943. Marca un punt d'inflexió en la carrera del seu protagonista, Rocío Dúrcal, a l'ésser aquesta la seva primera pel·lícula qualificada com per a majors de 18 anys.

## Argument

Cristina (Rocío Dúrcal), després de quedar vídua amb un nen petit, ha de dedicar-se a la docència d'idiomes per a sobreviure. Un dia és descoberta per un jove anomenat Alfonso (Arturo Fernández), que la convenç perquè suplanti la personalitat de la seva desapareguda encunyada Mara (també interpretada per Rocío Dúrcal) –amb la qual mostra una impressionant semblança física– i així aconseguir la recuperació anímica i física del seu germà Javier (Emilio Gutiérrez Caba), el marit abandonat, que sofreix una malaltia del cor. Durant un temps, la mascarada funciona, però tot es complica quan la veritable Mara fa acte de presència.

## Repartiment

* Rocío Dúrcal - Cristina Guzmán/Mara
* Arturo Fernández - Alfonso Ribas
* Isabel Garcés - Mónica
* Emilio Gutiérrez Caba - Javier
* Mònica Randall - Laura
* Rafaela Aparicio - Balbina
* Skippy Martín
* Francisco Guijar
* Rafael Alcántara
* Pedro Mari Sánchez
* José María Caffarel - Dr. Montero
* Luis Morris - Goro
* Lola Herrera
* José Morales
* Miguel Ángel Puerto - Bupi
* Juan Luis Galiardo - Jorge
* Alfonso del Real

## Premis

Als Premis del Sindicat Nacional de l'Espectacle de 1968 Mònica Randall hi va guanyar el premi a la millor actriu secundària.

## Referències

* ↑ Bentley, Bernard. A Companion to Spanish Cinema. Boydell & Brewer, 2008. p. 162
* ↑ Cristina Guzmán a sensacine.com
* ↑ Cristina Guzmán a Fotogramas
* ↑ Félix Martialay El cine español durante el franquismo, p. 162-166

## Enllaços externs

* Presentació de Cristina Guzmán a Cine de barrio
* Cristina Guzmán a YouTube
# Francisco de María Spínola y Spínola

Francisco de María Spínola y Spínola (Gènova, 1659 - Gènova i Aranjuez, 15 de maig de 1727) fou un aristòcrata i militar italià al servei del Regne d'Espanya, III duc de San Pedro Galatino, i de Savioneta, i príncep de Molfeta. Net d'Ambrosi Spinola.
Pertanyia a una família força vinculada a l'exèrcit dels Habsburgs espanyols. Va combatre al servei del rei Carles II d'Espanya, qui el 1679 el va fer Gran d'Espanya i majordom major de la Reina. De 1684 a 1696 fou mestre de camp del Terç d'Infanteria Espanyola a Milà. Retirat de la milícia, es va establir a Madrid, on el va sorprendre l'esclat de la Guerra de Successió Espanyola. En 1705 marxà a Milà, on fou nomenat capità general de la Cavalleria de Llombardia que va vèncer al general austríac Eugeni de Savoia a la batalla de Castiglione en 1706. Tanmateix, no va poder evitar que els austríacs s'emparessin de la Llombardia en 1707 i fugí a Espanya. Felip V d'Espanya el va compensar per la pèrdua dels feus italians fent-lo gentilhome de cambra i a la seva esposa dama de la reina. De 1719 a 1721 fou nomenat Capità general de València, càrrec des del que va impulsar el funcionament de les noves institucions creades arran del Decret de Nova Planta. En 1724 fou nomenat tutor de l'infant Carles, que primer seria rei de Nàpols i finalment rei d'Espanya.

## Referències

* ↑ «Lobera de Onsella y los Jesuitas (VI)». Arxivat de l'original el 2018-06-12. [Consulta: 9 juny 2018].
* ↑ Luis Valero de Bernabé Martín de Eugenio Los Spínola, Ilustre familia genovesa al servicio de los Reyes de España A: Revista Nobiltá (Milano, Italia), nº 60-61, 2004 p. 18
# Octar

Octar (Mongòlia Interior, segle IV - Worms, 430) va ser un dirigent hun. Segons Jordanes, era germà de Ruas, amb qui va regnar conjuntament.
No es coneix la relació de parentiu que tenia amb altres reis huns anteriors com el seu antecessor Charaton. Es creu que va començar a governar cap a l'any 420. Va ajudar a unificar els huns que en aquells temps es trobaven dispersos en grups de genets nòmades que vagaven amunt i avall en funció de les seves necessitats. Aquesta és una de les raons de la posterior tàctica d'atacar i fugir a cavall. Es creu que Octar va ser el segon rei dels huns. Els seus dos nebots van ser Àtila i Bleda, que posteriorment van regnar també sobre els huns.
Octar pot ser la mateixa persona que Uptar, un dirigent dels huns del que parla Sòcrates Escolàstic, i diu que va morir a les vesprades d'un atac planificat contra els burgundis vora del Rin, un poble germànic d'orient l'any 430. Sembla que Octar dirigia les tropes dels huns occidentals i el seu germà Ruas les tropes orientals. A la seva mort Ruas va assumir el comandament dels huns.
| Precedit per: Charaton | Rei dels huns 420-432? | Succeït per: Ruas |

## Referències

* ↑ Maenchen_Helfen, Otto. The world of the Huns: studies in their history and culture. University of California Press, 1973, p. 81-83.
# Districte de Saanen

El districte de Saanen (en francès district de Gessenay) és un dels 26 districtes del Cantó de Berna (Suïssa), té 8640 habitants (cens de 2007) i una superfície de 241 km². El cap del districte és Saanen està format per 3 municipis. Es tracta d'un districte amb l'alemany com a llengua oficial.

## Municipis

| Municipi | Habitants (31. Dez. 2007) | Superfície en km² |
| Gsteig bei Gstaad | 964 | 62.4 |
| Lauenen | 802 | 58.7 |
| Saanen | 6874 | 119.8 |
| Total (3) | 8640 | 240.9 |
# Es Grau

Es Grau és un nucli tradicional de Maó de 167 habitants. És un dels llocs d'estiueg més antics de la gent de Maó, ja que les primeres casetes daten de finals del segle xix. Avui, hi ha una intensa vida social, turisme, té associació de veïns i celebra les seves festes al juliol. La platja des Grau, separada per una massa boscosa de l'albufera, és gran i d'arena fina, amb aigües poc profundes. A l'estiu, cada dia surt dels molls una barca cap a l'illa d'en Colom.
Forma part del Parc Natural de s'Albufera des Grau, i és zona protegida de flora i fauna.
# Cognet

Cognet és un municipi francès situat al departament de la Isèra i a la regió d'Alvèrnia-Roine-Alps. L'any 2007 tenia 48 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Cognet era de 48 persones. Hi havia 16 famílies de les quals 4 eren unipersonals (4 homes vivint sols), 4 parelles sense fills i 8 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 25 habitatges, 16 eren l'habitatge principal de la família, 6 eren segones residències i 3 estaven desocupats. 24 eren cases i 1 era un apartament. Dels 16 habitatges principals, 15 estaven ocupats pels seus propietaris i 1 estava llogat i ocupat pels llogaters; 4 tenien tres cambres, 5 en tenien quatre i 6 en tenien cinc o més. 15 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 5 habitatges hi havia un automòbil i a 9 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Cognet el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 4 | 70 a 74 | 8 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 4 |
| 4 | 40 a 44 | 0 |
| 0 | 35 a 39 | 4 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 4 |
| 4 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 30 persones, 20 eren actives i 10 eren inactives. De les 20 persones actives 18 estaven ocupades (9 homes i 9 dones) i 1 aturada (1 home). De les 10 persones inactives 2 estaven jubilades, 6 estaven estudiant i 2 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'únic establiment que hi havia el 2007 era d'una empresa de construcció.
L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era una fusteria.
L'any 2000 a Cognet hi havia 3 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Cognet a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Cognet a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Võ Thị Sáu

Võ Thị Sáu (Đất Đỏ, 1933 - Illa de Côn Sơn, 13 de març de 1952) va ser una estudiant vietnamita que va lluitar com a guerrillera contra els ocupants francesos del Vietnam, que llavors formava part de la Indoxina francesa. Va ser capturada, jutjada, condemnada i executada pels colonialistes francesos el 1952, convertint-se en la primera dona a ser executada a la presó de Côn Sơn. Avui és considerada una màrtir i heroïna nacional vietnamita.

## Biografia

Va néixer a la comuna de Phước Thọ, al districte de Đất Đỏ l'any 1933. Aleshores, formava part de la província de Bà Rịa, però ara forma part del districte de Long Đất, a la província de Bà Rịa–Vũng Tàu. El 1948 es va convertir en el contacte d'un grup guerriller local després que molts dels seus amics i familiars s'unissin al Việt Minh.
Sáu va ser empresonada en tres instal·lacions diferents, l'última de les quals era una caserna de policia a prop de la presó de Côn Sơn, a les illes Côn Đảo. Va ser executada el 23 de gener de 1952, als 18 o 19 anys, per un escamot d'afusellament a la cantonada de Bagne III; es diu que es va negar a portar els ulls embenats.
Quan tenia 14 anys va llançar una granada de mà contra un grup de soldats francesos a la concorreguda zona del mercat, en va matar un i va ferir 12. Va escapar sense ser detectada. A finals de 1949, va llançar una altra granada contra un cap del cantó vietnamita — un home local responsable de l'execució de molts presumptes simpatitzants del Việt Minh. La granada no va poder explotar i va ser capturada per les autoritats franceses.
Avui dia, Sáu és considerada una màrtir nacionalista i un símbol d'esperit revolucionari. El poble vietnamita la venera com un esperit ancestral, i ha acumulat gairebé un seguiment semblant a un culte de devots que veneren la seva tomba al cementiri Hàng Dương de l'illa de Côn Sơn. També hi ha un temple dedicat a ella a la seva ciutat natal, Đất Đỏ. Moltes ciutats i pobles vietnamites també tenen carrers i escoles que porten el seu nom.

## Referències

* ↑ Whaley, 2008, p. 131.
* 1 2 Grace, 1974.
* 1 2 Emmons, 2012.
* ↑ Syd Matova Eisner, 2008, p. 287.

## Bibliografia

* Eager, Paige Whaley. From Freedom Fighters to Terrorists: Women and Political Violence (en anglès), 2008.
* Grace, Paul. «Introducció». A: Vietnamese women in society and revolution (en anglès). Volum 1, 1974.
* Emmons, Ron. Frommer's Vietnam: with Angkor War (en anglès), 2012.
* Syd Matova Eisner, Rivka. Re-staging revolution and remembering toward change: National Liberation Front women perform prospective memory in Vietnam (en anglès). The University of North Carolina at Chapel Hill, 2008.
# Núvol electrònic

Un núvol electrònic o nigul electrònic (en anglès: electron cloud) és el conjunt d'electrons que, en un tub electrònic, ocupen una zona de l'espai interelectròdic al voltant del càtode incandescent i provoquen, així, l'aparició d'una càrrega espacial.
En la química es defineix el núvol electrònic com la regió de càrrega negativa que envolts un nucli atòmic que està associat amb un orbital atòmic.
L'efecte de núvol electrònic és un fenomen que ocorre en un accelerador de partícules i redueix la qualitat del feix de partícules.

## Referències

* ↑ «núvol electrònic | enciclopèdia.cat». [Consulta: 10 juny 2019].
* ↑ Helmenstine, Anne Marie; sciences, Ph D. Dr Helmenstine holds a Ph D. in biomedical; Writer, Is a Science. «What Is an Electron Cloud?» (en anglès). [Consulta: 19 juny 2019].
# Eras Bòrdas e Shoantenh

Eras Bòrdas e Shoantenh (en francès Bordes-Uchentein) és un nou municipi francès, situat al departament de l'Arièja i a la regió d'Occitània. Va ser creat el 2017 agrupant els antics municipis d'eras Bòrdas de Les i de Shoantenh.
El municipi té eras Bòrdas com a capital administrativa, i també compta amb els agregats d'Orjot, Aulinhac, Idrenh (antic municipi d'eras Bòrdas de Les); Shoantenh, eths Arts, Espèrris, Sèps i era Hajòla (antic municipi de Shoantenh).

## Demografia

Evolució demogràfica :
* 2019
* 199
* Des de 2020: Població

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Patrick Laffont | Dreta |

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana», 2021. Arxivat de l'original el 2012-03-11. [Consulta: 10 agost 2022].
# Es Malvins

Es Malvins o illots des Malvins, és un grup de quatre illes deshabitades situades a la sortida del Port d'Eivissa.
El Malví Gros destaca amb una alçada de 16 metres d'alçada. Entre el Malví Gros i el Malví Pla es troben sa Xella Grossa i sa Xella Petita.
Formen part del Parc natural de ses Salines, juntament amb els illots de s'Esponja i es Daus. I de la Reserva Marina dels Freus d'Eivissa i Formentera. Està poblada per la subespècie de sargantana Podarcis pityusensis schreitmuelleri.

## Referències

* ↑ «es Malvins | enciclopèdia.cat». [Consulta: 8 maig 2018].
* ↑ «Enciclopèdia d'Eivissa i Formentera». [Consulta: 8 maig 2018].
* ↑ http://www.caib.es/sacmicrofront/archivopub.do?ctrl=MCRST34ZI79465&id=79465
* ↑ https://www.caib.es/sites/reservesmarines/ca/planol_de_situacio_i_zonificacio-872/
* ↑ http://www.lacerta.de/AS/Bibliografie/BIB_5038.pdf Arxivat 2018-05-09 a Wayback Machine.
# Weston (Missouri)

Weston és una població dels Estats Units a l'estat de Missouri. Segons el cens del 2000 tenia 1.631 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Weston tenia 1.631 habitants, 676 habitatges, i 459 famílies. La densitat de població era de 384 habitants per km².
Dels 676 habitatges en un 32% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 53,7% hi vivien parelles casades, en un 9,2% dones solteres, i en un 32,1% no eren unitats familiars. En el 28,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 12,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,4 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,95.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25% tenia menys de 18 anys, un 6,6% entre 18 i 24, un 28,6% entre 25 i 44, un 25,9% de 45 a 60 i un 14% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 87,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 43.214 $ i la renda mediana per família de 53.015 $. Els homes tenien una renda mediana de 36.466 $ mentre que les dones 27.132 $. La renda per capita de la població era de 20.794 $. Entorn del 5,2% de les famílies i el 7,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Weston». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Weston». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 8 agost 2010].
# Crucial Response Records

Crucial Response Records és un segell discogràfic independent alemany que publica principalment discos de música hardcore straight edge.
Algunes de les bandes més representatives del segell són Manliftingbanner, Think Twice, Mainstrike i Spawn. A més, nombroses bandes noruegues han publicat àlbums amb Crucial Response Records com Onward, Damage Control, Sportswear, Insurance Risk i Tiebreak.

## Referències

* ↑ «Peter Crucial talks about Starting From Zero». SWNK zine. Arxivat de l'original el 2019-11-01. [Consulta: 1r novembre 2019].
* ↑ «Crucial Response records (interview Tilt! #9)», 03-02-2013. [Consulta: 1r novembre 2019].

## Bibliografia

* Kuhn, Gabriel (2010). Sober Living for the Revolution: Hardcore Punk, Straight Edge, and Radical Politics. PM Press. ISBN 1-60486-051-0.
# Odiló de Cluny

Odiló de Cluny o de Mercoeur (Mercoeur, 961 - Souvigny, 1049) va ser un monjo benedictí francès, cinquè abat de Cluny entre 994 i 1048. És venerat com a sant per l'Església catòlica.

## Biografia

Odiló descendia d'una família noble i molt nombrosa, originària de l'Alvèrnia. Als trenta anys, el 991, ingressà a l'Abadia de Cluny, on va ser ajudant de l'abat sant Maiol des del maig de 993. El va succeir com a abat l'11 de maig de 994. Durant el seu abadiat, va relacionar-se amb importants personalitats com els emperadors Conrad II del Sacre Imperi Romanogermànic i Enric III, els reis de França, Hongria, Navarra i Lleó. Mentre visitava el palau imperial de Saxònia va conèixer l'emperadriu Adelaida i Otó III.

### Activitat

Odiló va impulsar la reforma cluniacenca, que va fer que Cluny es posés al capdavant de l'orde benedictí: en morir, seixanta-vuit monestirs formaven part de la congregació de Cluny. Per això, Otó III va convidar Odiló a Roma, perquè reformés l'abadia de Sant Pau Extramurs i hi fes restaurar la severitat i la litúrgia degudes.
La base de la reforma d'Odiló era una simple frase: «Tenir fe en Déu». Deixava una gran autonomia a cada comunitat, però sempre subjectant-la a l'autoritat papal. Va saber crear una xarxa de relacions entre les diferents abadies de la congregació, mantenint-ne però la independència.
El 998 va establir a tots els monestirs cluniacencs que el 2 de novembre, després de Tots Sants, se celebrés la memòria dels difunts i es pregués per ells. Aquesta pràctica va estendre's a tota l'església occidental, originant la commemoració dels difunts.
La seva vida va ser ascètica i dedicava molt de temps a la pregària. Va morir, havent deixat el càrrec d'abat, el cap d'any de 1049. El seu deixeble Iotsaldus i sant Pere Damià van escriure'n biografies.

## Veneració

Per la seva tasca, la seva influència i la seva fama de taumaturg, va ésser venerat des de la seva mort, com ja havia passat amb el seu predecessor Maiol. El culte era local, als monestirs cluniacencs i a les diòcesis amb les quals hi va tenir més relació, com Chartres o Le Puy. La seva tomba, a Souvigny, va ésser destruïda en 1793 i restaurada en 2009.

## Referències

* ↑ Santoral Català
# Djebel El Chouabine

Djebel El Chouabine (àrab: جبل شُوَابِين, Jabal Xuwābīn) és un massís muntanyós situat al nord de Chott El Gharsa, a Tunísia. Zona completament àrida, al vessant nord hi té les mines de fosfat de Redeyef. A la part oriental hi ha la vila de Sakdoud i a l'occidental la nova vila de Chebika, que ha substituït l'antiga Chebika, un oasi de muntanya destruït per les inundacions de 1969, i lloc on comença el Djebel en Negueb en direcció oest, ja entrant en territori d'Algèria. El cim de la serralada de major altitud respecte el nivell de la mar té 558 m.

## Referències

* ↑ «Peakvisor-Gafsa» (en anglès). Peak Visor. [Consulta: 30 desembre 2019].
# Fundulus chrysotus

Fundulus chrysotus és una espècie de peix de la família dels fundúlids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 8,5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Nord-amèrica: Estats Units.

## Referències

* ↑ BioLib (anglès) i (txec)
* 1 2 «Fundulus chrysotus» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
# Gai Fabrici

Gai Fabrici (llatí: Gaius Fabricius) va ser un personatge notable d'Aletrium germà bessó de Luci Fabrici (llatí: Lucius Fabricius), segons Ciceró. Formaven part de la gens Fabrícia.
Tots dos eren homes de mal caràcter, i concretament Gai Fabrici va ser acusat de ser l'instrument d'Estaci Albi Opiànic per destruir a Aulus Cluenci l'any 67 aC.

## Referències

* ↑ Ciceró. Pro Cluentio 16