OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Hickman (Califòrnia)

Hickman és una població dels Estats Units a l'estat de Califòrnia. Segons el cens del 2000 tenia 457 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Hickman tenia 457 habitants, 139 habitatges, i 116 famílies. La densitat de població era de 138,9 habitants/km².
Dels 139 habitatges en un 38,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 67,6% hi vivien parelles casades, en un 11,5% dones solteres, i en un 16,5% no eren unitats familiars. En el 12,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 2,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,29 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,55.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 30,4% tenia menys de 18 anys, un 9,8% entre 18 i 24, un 29,1% entre 25 i 44, un 19,5% de 45 a 60 i un 11,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 101,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 33.333 $ i la renda mediana per família de 34.583 $. Els homes tenien una renda mediana de 41.250 $ mentre que les dones 21.618 $. La renda per capita de la població era de 16.693 $. Entorn del 13,3% de les famílies i el 21,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Hickman». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 17 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Hickman». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 17 juliol 2010].
# Can Lluís (Vidreres)

Can Lluís és un edifici del municipi de Vidreres (Selva) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'una masia de planta quadrada que consta de dos pisos, com són la planta baixa, amb tres obertures, és a dir el gran portal d'accés, amb una gran llinda monolítica conformant un arc pla, muntants de pedra, i la llinda recull una inscripció que fa referència a la data d'origen de l'edifici (1787). Aquest, al mateix temps, està flanquejat per dues finestres rectangulars, de llinda monolítica, amb muntants de pedra i ampit treballat. Pel que fa al primer pis o planta noble, també disposa de tres obertures de similars característiques: rectangulars, de llinda monolítica conformant un arc pla, muntants de pedra i ampit treballat. Coberta amb una teulada de vessants a laterals. Cal destacar l'existència de dos elements interessants dintre la propietat, com són, per una banda, el petit pou i, per l'altra, la torre adossada a la masia, de planta quadrada, amb tres obertures rectangulars i adherida a la masia en el 1973.

## Història

Es tracta d'una masia de planta quadrada que consta de dos pisos, com són la planta baixa, amb tres obertures, és a dir el gran portal d'accés, amb una gran llinda monolítica conformant un arc pla, muntants de pedra, i la llinda recull una inscripció que fa referència a la data d'origen de l'edifici (1787). Aquest, al mateix temps, està flanquejat per dues finestres rectangulars, de llinda monolítica, amb muntants de pedra i ampit treballat. Pel que fa al primer pis o planta noble, també disposa de tres obertures de similars característiques: rectangulars, de llinda monolítica conformant un arc pla, muntants de pedra i ampit treballat. Coberta amb una teulada de vessants a laterals. Cal destacar l'existència de dos elements interessants dintre la propietat, com són, per una banda, el petit pou i, per l'altra, la torre adossada a la masia, de planta quadrada, amb tres obertures rectangulars i adherida a la masia en el 1973.

## Referències

* 1 2 «Can Lluís». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 30 novembre 2015].

### Bibliografia

* Llinàs i Pol, Joan; Merino i Serra, Jordi; El Patrimoni de la Selva: Inventari històric artístic i arqueològic dels municipis de la Comarca, 1998
# Gai Atili Bulb

Gai Atili Bulb (llatí: Caius Atilius A. F. Bulbus) va ser un magistrat romà.
Va ser cònsol el 245 aC i el 235 aC, i censor el 234 aC, juntament amb Aule Postumi Albí. En el seu segon consolat va tenir com a col·lega a Tit Manli Torquat, i van tancar el temple de Janus, que era la primera vegada que es tancava des de temps del rei Numa Pompili.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology.. Londres: Walton and Maberly, 1841, p. 517.
# Liza abu

Liza abu és un peix teleosti de la família dels mugílids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Pot arribar als 20 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Iraq, Pakistan i als rius Tigris i Eufrates al seu pas per Turquia.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
# Les partícules elementals

Les partícules elementals (títol original en francès Les Particules élémentaires) és la segona novel·la de Michel Houellebecq, publicada a França el 1998. De seguida va aconseguir un gran èxit, guanyant l'últim Premi Novembre de França i essent escollida millor novel·la de l'any per la revista Lire.
L'obra, dividida en tres parts, es desenvolupa entre el juliol de 1998 i el març del 2009. Narra la història de dos germanastres, Bruno i Michel, alternant el relat d'un i altre. Tots dos nascuts a finals dels anys 50, l'atzar i una mica la intervenció dels seu progenitors els uneix en un moment determinat de les seves vides.
Bruno, és professor de literatura en un institut a Dijon i aspira a ser escriptor algun dia. Al contrari que el seu germanastre, viu obsessionat pel sexe. A punt de separar-se de la seva dona i amb un fill, misogin i racista, cerca el plaer en diferents bordells o navegant per llocs web pornogràfics. Michel, per la seva banda, és un investigador en biologia estrictament determinista, incapaç d'estimar. Evita les seves preocupacions sexuals dedicant tota la seva concentració a la feina, passant els dies entre Monoprix i el seu laboratori, on hi investiga la clonació animal, prenent tranquil·litzants i pensant, a voltes, amb Annabelle, un amor de joventut, i el seu germanastre, Bruno. Un any sabàtic el portarà a una retrobada amb Annabelle i una inspiració que canviarà el destí de la raça humana.
Les partícules elementals és un atac frontal contra els protagonistes del Maig del 68 que avui dia controlen en gran part el poder -polític, econòmic i mediàtic- i el destí de França.

## Adaptació cinematogràfica

L'any 2006, Les partícules elementals es va adaptar al cinema amb la pel·lícula alemanya Elementarteilchen, dirigida per Oskar Roehler. Va concursar en la Berlinale on va guanyar un Os de plata al millor actor protagonista, Moritz Bleibtreu.

## Referències

* ↑ Les partícules elementals a Edicions 62
* ↑ «J'ai lu». [Consulta: 21 agost 2012].
* ↑ «Les partícules elementals, Editorial Empúries». [Consulta: 21 agost 2012].
# Cantó de Les Mureaux

El cantó de Les Mureaux és un cantó francès del departament d'Yvelines, situat al districte de Mantes-la-Jolie. Creat amb la reorganització cantonal del 2015.

## Municipis

* Chapet
* Ecquevilly
* Évecquemont
* Gaillon-sur-Montcient
* Hardricourt
* Meulan-en-Yvelines
* Mézy-sur-Seine
* Les Mureaux
* Tessancourt-sur-Aubette
* Vaux-sur-Seine

## Referències

* ↑ Décret n° 2014-214 du 21 février 2014 portant délimitation des cantons dans le département des Yvelines
# Ruta dels oficis d'ahir

La Ruta dels oficis d'ahir és una ruta que aglutina nou museus etnogràfics de la comarca de l'Alt Urgell. La ruta a més forma part del projecte Museus en xarxa, una iniciativa Comunitària Leader Plus, de diversificació econòmica de les zones rurals, que s'ha dut a terme en cooperació transnacional entre el Consorci Alt Urgell XXI i el GAL Baldo Lessinia (Vèneto, Itàlia) per potenciar ambdós territoris a través de les seves xarxes de museus.
Els museus que en formen part són:
* Museu dels Raiers
* Pou de gel d'Oliana
* Farinera de la Trobada
* Museu de la Vinya i el Vi de Muntanya
* Museu de les Trementinaires
* Fàbrica de llanes d'Arsèguel
* Museu de l'acordió d'Arsèguel
* Museu del Pagès de Calvinyà
* Sala d'Exposicions i les Homilies d'Organyà

## Història

Aquesta ruta es va crear arran de la creació del consorci Ruta dels oficis d'ahir format pels ajuntaments de Coll de Nargó, Oliana, Montferrer i Castellbò, el Pont de Bar, Josa i Tuixén i el Consell Comarcal de l'Alt Urgell. El consorci es va constituir l'any 2006 però els museus van ser creats entre els anys 1997 i 1998. Aquest consorci té l'objectiu de promocionar conjuntament aquesta sèrie d'espais etnogràfics, a més de la col·laboració en la recerca, conservació i difusió d'aquest patrimoni.

## Referències

* 1 2 «Es constitueix a l'Alt Urgell el consorci Ruta dels Oficis d'Ahir». ccau.cat. Consell Comarcal de l'Alt Urgell, 20-09-2006. Arxivat de l'original el 25 de juny 2010. [Consulta: 23 abril 2010].
* ↑ «Museus en xarxa». ccau.cat. Consell Comarcal de l'Alt Urgell. Arxivat de l'original el 12 de març 2010. [Consulta: 23 abril 2010].
# Liza (desambiguació)

«Liza» té aquests significats:
* Liza, gènere de peixos
* Mugil liza, peix teleosti
* Liza Minnelli, acriu nord-americana, filla de Judy Garland
* Liza Dalby, novel·lista i antropòlega especialitzada en cultura japonesa
* Liza Lehmann, cantant soprano, filla d'Amalia Lehman
* Nom de dos huracans el 1968 i el 1976, el darrer molt mortífer
# Lliga iugoslava de bàsquet

La lliga iugoslava de bàsquet, en serbo-croat Jugoslavija Liga, va ser la màxima competició basquetbolística que es disputà a l'antiga República Federal Socialista de Iugoslàvia.
Amb la desintegració de Iugoslàvia, la competició es mantingué però només amb representants de Sèrbia i Montenegro. Per a més informació d'aquesta lliga vegeu l'article: lliga serbo-montenegrina de bàsquet.

## Historial

| 1945: Exèrcit de Iugoslàvia 1946: Crvena zvezda 1947: Crvena zvezda 1948: Crvena zvezda 1949: Crvena zvezda 1950: Crvena zvezda 1951: Crvena zvezda 1952: Crvena zvezda 1953: Crvena zvezda 1954: Crvena zvezda 1955: Crvena zvezda 1956: Proleter Zrenjanin 1957: AŠK Olimpija 1958: OKK Beograd 1959: AŠK Olimpija 1960: OKK Beograd | 1961: AŠK Olimpija 1962: AŠK Olimpija 1963: OKK Beograd 1964: OKK Beograd 1965: Zadar 1966: AŠK Olimpija 1967: Zadar 1967–68: Zadar 1968–69: Crvena zvezda 1969–70: AŠK Olimpija 1970–71: Jugoplastika 1971–72: Crvena zvezda 1972–73: Radnički Belgrad 1973–74: Zadar 1974–75: Zadar 1975–76: Partizan | 1976–77: Jugoplastika 1977–78: Bosna 1978–79: Partizan 1979–80: Bosna 1980–81: Partizan 1981–82: Cibona 1982–83: Bosna 1983–84: Cibona 1984–85: Cibona 1985–86: Zadar 1986–87: Partizan 1987–88: Jugoplastika 1988–89: Jugoplastika 1989–90: Jugoplastika 1990–91: POP 84 1991–92: Partizan |

## Palmarès

| Titles | Club | Years |
| 12 | KK Crvena zvezda | 1946, 1947, 1948, 1949, 1950, 1951, 1952, 1953, 1954, 1955, 1968–69, 1971–72 |
| 6 | KK Olimpija | 1957, 1959, 1961, 1962, 1966, 1969–70 |
| 6 | KK Zadar | 1965, 1967, 1967–68, 1973–74, 1974–75, 1985–86 |
| 6 | KK Split | 1970–71, 1976–77, 1987–88, 1988–89, 1989–90, 1990–91 |
| 5 | KK Partizan | 1975–76, 1978–79, 1980–81, 1986–87, 1991–92 |
| 4 | OKK Beograd | 1958, 1960, 1963, 1964 |
| 3 | KK Bosna | 1977–78, 1979–80, 1982–83 |
| 3 | KK Cibona | 1981–82, 1983–84, 1984–85 |
| 1 | Exèrcit de Iugoslàvia | 1945 |
| 1 | KK Proleter Zrenjanin | 1956 |
| 1 | BKK Radnički | 1972–73 |

## Enllaços externs

* Lliga iugoslava a vilacom Arxivat 2009-05-01 a Wayback Machine.
# Himantura oxyrhyncha

Himantura oxyrhyncha és una espècie de peix pertanyent a la família dels dasiàtids.

## Descripció

* Pot arribar a fer 36 cm de llargària màxima.

## Reproducció

És ovovivípar.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i salabrosa, demersal i de clima tropical, el qual també es pot trobar als estuaris.

## Distribució geogràfica

Es troba a Cambodja, Tailàndia i Borneo.

## Estat de conservació

El seu hàbitat es troba seriosament amenaçat per la contaminació fluvial dels productes químics agrícoles, les aigües residuals, els residus industrials, l'extracció de fusta i els projectes d'enginyeria fluvial (com ara, la construcció de preses al riu Chao Phraya).

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Last, P.R. i L.J.V. Compagno, 1999. Dasyatididae. Stingrays. p. 1479-1505. A: K.E. Carpenter i V.H. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the Western Central Pacific. Vol. 3. Batoid fishes, chimaeras and bony fishes part 1 (Elopidae to Linophrynidae). FAO, Roma.
* ↑ Dulvy, N.K. i J.D. Reynolds, 1997. Evolutionary transitions among egg-laying, live-bearing and maternal inputs in sharks and rays. Proc. R. Soc. Lond., Ser. B: Biol. Sci. 264:1309-1315.
* ↑ Breder, C. M.; Rosen, D. E. Modes of Reproduction in Fishes (en anglès). Museu Americà d'Història Natural, 1966.
* ↑ Last, P.R. i L.J.V. Compagno, 1999. Dasyatididae. Stingrays. p. 1479-1505.
* ↑ Kottelat, M. i A.J. Whitten, 1996. Freshwater fishes of Western Indonesia and Sulawesi: additions and corrections. Periplus Editions, Hong Kong. 8 p.
* ↑ Randall, J.E. i K.K.P. Lim (eds.), 2000. A checklist of the fishes of the South China Sea. Raffles Bull. Zool. Suppl. (8):569-667.
* ↑ Wongrat, P., 1998. Whip-tailed freshwater stingrays family Dasyatidae of Thailand. P. 35-40. A: Adaptability and conservation of freshwater elasmobranchs. Report of Research Project, Grant-in-Aid for International Scientific Research (Field Research) in the financial year of 1996 and 1997. 119 p.
* ↑ Cook, S.F. i Compagno, L.J.V., 1994. Preliminary Thailand field trip notes: November-December, 1993. Chondros 5(1): 8-13.
* ↑ UICN (anglès)

## Bibliografia

* Compagno, L.J.V., 1999. Checklist of living elasmobranchs. p. 471-498. A W.C. Hamlett (ed.) Sharks, skates, and rays: the biology of elasmobranch fishes. Johns Hopkins University Press, Maryland, Estats Units.
* Deynat, P.P. i Y. Fermon, 2001. Resurrection of Himantura oxyrhyncha (Sauvage, 1878), from the synonymy of Himantura uarnak, a senior synonym of Himantura krempfi (Chabanaud, 1923) (Myliobatiformes: Dasyatidae). Cybium 25(2):161-176.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* AQUATAB
* Encyclopedia of Life (anglès)
# Cantó de Parthenay

El cantó de Parthenay és un cantó francès del departament de Deux-Sèvres, situat al districte de Parthenay. Té 11 municipis i el cap és Parthenay.

## Municipis

* Adilly
* Amailloux
* Châtillon-sur-Thouet
* Fénery
* La Chapelle-Bertrand
* Lageon
* Le Tallud
* Parthenay
* Pompaire
* Saint-Germain-de-Longue-Chaume
* Viennay

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1951-1958 | Félix Lambert | MRP |
| 1958-197. | M. Gaborit | Divers droite |
| 197.-1970 | Jacques Lambert | Divers droite, després UDR |
| 1970-1979 | Armand Jubien | SFIO, després PS |
| 1979-1994 | Jean Pineau | UDF |
| 1994- | Gilbert Favreau | Divers droite, després UMP |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2008 |
| 15.351 | 17.721 | 20.837 | 21.384 | 20.791 | 20.284 | 20.966 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Anairetes

Anairetes és un gènere d'ocells de la família dels tirànids (Tyrannidae), que habita principalment a l'àrea andina.

## Llista d'espècies

S'han descrit 6 espècies dins aquest gènere:
* Anairetes nigrocristatus - anaireta crestanegre.
* Anairetes reguloides - anaireta reietó.
* Anairetes alpinus - anaireta cendrós.
* Anairetes flavirostris - anaireta becgroc.
* Anairetes parulus - anaireta pitestriat.
* Anairetes fernandezianus - anaireta de les Juan Fernández.

## Referències

* ↑ Els tyrannidae a l'IOC Rev. 15-01-2020
# Edifici Duc de Lerma

El Duc de Lerma és un gratacel construït a Valladolid (Castella i Lleó). Assoleix els 88 m d'alçada, amb 23 plantes sobre el nivell del sòl.
El Duc de Lerma és l'edifici més alt de Valladolid i també ho era de Castella i Lleó fins que es va construir el 2009 la torre de la Rosaleda de Ponferrada (Lleó).   Mesura 88 metres i compta amb 23 plantes (21 habitables) i 120 pisos residencials, se situa a l'avinguda de Salamanca i al costat la riba dreta del riu Pisuerga al costat del Puente Mayor.

## Construcció

Va començar a construir-se al final de l'any 1960 per a albergar un hotel, però durant molts anys va estar inconclús i abandonat, durant els quals lluïa proclames i pintades a la façana de l'època dels 80 i 90 com "0,7% JA" o "OTAN NO". En els anys 1990 va prendre el seu aspecte actual i es va adaptar el seu ús únicament a edifici residencial. L'edifici Duc de Lerma va ser inaugurat el 13 de desembre de 1999 per l'alcalde Francisco Javier León de la Riva.
# Esra Özatay

Esra Özatay (Alemanya, 1976) és una aviadora de combat turca. Ha estat la primera dona comandant d'una flotilla aèria a Turquia. Des del 30 d'agost de 2016, la Major Özatay és la comandant del famós equip acrobàtic aeri "Filotilla 134", més conegut internacionalment amb el seu nom en anglès Turkish Stars (Türk Yıldızları en turc). Abans, Özatay era pilot d'acrobàcia aèria de la flotilla d'1 + 7 avions F-5, i també professora de pilotatge. Nascuda a Alemanya, com Esra İşçi, una de les dues filles (l'altra és Sevim) de la família Hacer-Mustafa İşçi, Esra va rebre l'educació bàsica i secundària a Beykoz (on va tornar a viure la parella, amb les nenes, després d'Alemanya) i Kadıköy, Istanbul, abans d'entrar a l'Escola d'Aviació Militar el 1992. És casada i mare de dos fills.

## Referències

* ↑ https://www.turkyildizlari.tsk.tr/tr-tr/Personel/Pilotlar/ArtMID/3046/ArticleID/289/HvPltBnbEsra-214ZATAY Arxivat 2016-12-29 a Wayback Machine.
* ↑ http://www.hurriyet.com.tr/turk-hava-kuvvetlerine-ilk-kadin-filo-komutani-40219631
* ↑ http://www.haberturk.com/gundem/haber/1294238-turk-hava-kuvvetlerinin-ilk-kadin-filo-komutani-binbasi-esra-ozatay-oldu
* ↑ http://www.sabah.com.tr/fotohaber/gundem/turk-hava-kuvvetlerinin-ilk-kadin-filo-komutani-binbasi-esra-ozatay-oldu
* ↑ http://www.eynesilhaber.com/eynesil/filo-komutanligina-atanan-ilk-kadin-subay-eynesilli-esra-ozatay-1035h.html
* ↑ http://dostbeykoz.com/bu-gurur-beykoz-a-yeter-
* ↑ http://www.61saat.com/bolgesel/giresun-dan-filo-komutanligina-ilk-kadin-pilot-atandi-h342587.html

## Vegeu també

* Edibe Subaşı

## Enllaços externs

* "Ser una militar i aviadora és el meu estil de vida": Entrevista amb Esra Özatay (turc)
* Tinc un enllaç sentimental amb l'avió": Entrevista amb Esra Özatay (turc)
# Lermontov (cràter)

Lermontov és un cràter d'impacte en el planeta Mercuri de 166 km de diàmetre. Porta el nom de l'escriptor rus Mikhail Lermontov (1814-1841), i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1976.
Està situat al sud-oest del cràter Proust i al nord-est del cràter Giotto. Té una vora circular i el sòl del cràter és pla. Probablement el Lermontov és un cràter antic, però segueix sent una característica brillant a causa de l'escàs material opac al seu sòl. El sòl del cràter és una mica més brillant que la superfície exterior i és suau amb diverses depressions de forma irregular. Tals característiques, similars als trobats al sòl del cràter Praxíteles, poden ser evidència d'una activitat volcànica explosiva del passat al terra del cràter. Lermontov apareix vermellós en vistes en color millorat, el que suggereix que té una composició diferent de la superfície circumdant.

## Referències

* ↑ «Lermontov». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey, 11-10-2016. [Consulta: 12 juny 2017].
* ↑ Blewett, D. T., B. R. Hawke, P. G. Lucey, and M. S. Robinson (2007), A Mariner 10 color study of Mercurian craters Arxivat 2012-02-18 a Wayback Machine., J. Geophys. Res., 112, E02005, doi:10.1029/2006JE002713

## Vegeu també

* Llista de cràters de Mercuri
# Cantó de Vesinh de Leveson

El cantó de Vesinh de Leveson és un cantó al districte de Millau, al departament francès de l'Avairon (regió d'Occitània). Està inclòs compta amb quatre municipis: Sent Laurenç de Leveson, Sant Liòns, Ségur i Vesinh de Leveson que n'és la capital.
Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1947-1961 | Martin Fabre | |
| 1961-1998 | Jean Monteillet | UDF |
| 1998-2004 | Claude Seillier | UDF |
| 2004- | Arnaud Viala | UMP |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 2.174 | 2.389 | 2.154 | 2.012 | 1.773 | 1.710 | 1730 |
# Epidendròidies

Les epidendroides (Epidendroideae) són una subfamília dins la família de les orquídies. Les epidendroides són una subfamília amb més espècies que totes les altres subfamílies d'orquídies juntes, comprèn més de 15.000 espècies agrupades en 576 gèneres. La majoria de les espècies són epífites tropicals i típicament tenen pseudobulbs. Tanmateix unes poques espècies són plantes terrestres i fins i tot micoheteròtrofs, les quals són paràsites sobre fongs micorrízics.
La subfamília epidendroides es divideix en dos clades o subgrups coneguts com les altes epidendroides (Higher Epidendroids) i les baixes epidendroides (Lower Epidendroids). Les altes epidendroides són parcialment monofilètics i parcialment polifilètics (tribus Arethuseae i Epidendreae). Les tribus s'enumeren a sota:
| Altes epidendroides Maxillarieae Cymbidieae Vandeae Epidendreae II Calypsoeae Dendrobieae Malaxideae Podochileae Epidendreae I Arethuseae Coelogyneae | Baixes epidendroides Sobraliinae Neottieae Palmorchideae Tropidieae Diceratosteleae Triphoreae Nervilieae Xerorchideae |
Aquest classificació està subjecta a revisions.

## Vegeu també

* Acianthera magalhanesii

## Referències

* ↑ Cameron, Kenneth M. et al. American Journal of Botany. 1999. (86):p.208-224. A phylogenetic analysis of the Orchidaceae: evidence from rbcL nucleotide sequences.

## Enllaços externs

* A phylogenetic analysis of the Orchidaceae - evidence from rbcL nucleotide sequences Arxivat 2010-07-03 a Wayback Machine.
* Orchid Tree: a phylogeny of epiphytes on the tree of life
* A diagram showing higher and lower Epidendroids and their phylogenetic relationships
# Llars de Campana

Les Llars de Campana és una obra de Santa Bàrbara (Montsià) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Consten d'una sala prou ampla, a sobre de la qual s'alça la campana que la cobreix, que és una mena de mitja cúpula recolzada al parament, amb dos arestes a la part exterior i a sobre el tir del fumeral i xemeneia.
Solen ser adjacents a una gran sala que antigament era ocupada pels molins d'oli de giny o barra, ja desapareguts, dels quals queda a les cobertes exteriors, la "torre del giny" o contrapès (massissa, acabada en vèrtex a quatre vessants). Les campanes servien per a escalfar l'oli.

## Història

Els primers poblaments d'aquests plans són del segle xviii per gent de Tortosa. S'hi establiren amb conreus de secà, sobre tot oli i vi i donaren lloc a aquestes masades amb aquestes llars, entre finals del segle xviii i principis del segle xix.

## Referències

* 1 2 3 «Llars de Campana». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 3 juny 2020].