OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# La nova joguina

La nova joguina (títol original en francès, Le Nouveau Jouet) és una pel·lícula francesa del 2022 dirigida per James Huth. És un nova versió de la pel·lícula de Francis Veber Le Jouet (1976). S'ha doblat i subtitulat al català.

## Producció

L'octubre de 2020, es va anunciar que la productora Eskwad estava preparant un remake de la pel·lícula Le Jouet (1976) escrita i dirigida per Francis Veber. James Huth va assumir la direcció d'aquesta nova versió. Uns mesos més tard, també es va anunciar que Jamel Debbouze i Daniel Auteuil ocuparien els papers principals. Els dos actors, que són veïns de París, feia temps que volien treballar junts.
El rodatge va començar el 25 d'agost de 2021 i va acabar a principis de novembre de 2021. Va tenir lloc sobretot a Stains i a Gonesse.

## Referències

* ↑ «Le Nouveau Jouet». [Consulta: 27 octubre 2022].
* ↑ «Le Nouveau Jouet» (en francès). AlloCine. [Consulta: 25 juliol 2023].
* ↑ La joguina nova a la Base de dades de cinema en català
* ↑ «La nova joguina». Goita què fan, ara!. [Consulta: 4 abril 2024].
* ↑ «Eskwad prépare le remake du "Jouet" que distribuera Sony France». Le Film français, 06-10-2020. [Consulta: 16 juillet 2022].
* ↑ «Daniel Auteuil et Jamel Debbouze en pleine partie du "Nouveau jouet" de James Huth». Le Film français, 16-09-2021. [Consulta: 16 juillet 2022].
* ↑ «VIDÉO - Jamel Debbouze et Daniel Auteuil réunis dans "Le Nouveau Jouet" : "On rêvait de faire un film ensemble !"». TF1 Info, 18-10-2022.
* ↑ «Clap premier jour de tournage : Le Nouveau Jouet». Eskwad.fr, 22-11-2021. [Consulta: 16 juillet 2022].
* ↑ «« Le Nouveau Jouet » : des figurants recherchés à Stains pour un film avec Jamel Debbouze et Daniel Auteuil». Ouest-France, 25 août 2021. [Consulta: 16 juillet 2022].
* ↑ «Val-d'Oise. Recherche de figurants pour un tournage avec Daniel Auteuil et Jamel Debbouze». Actu.fr, Plantilla:1er octobre 2021. [Consulta: 16 juillet 2022].

## Enllaços externs

* Tràiler en català
# Laktaši

Laktaši (ciríl·lic: Лакташи) és una ciutat i municipi en la part nord-occidental de Bòsnia i Hercegovina, amb una població de 36848 persones segons els resultats preliminars del cens de 2013. Laktaši forma part de la República Srpska. Es troba a la part nord-occidental de Bòsnia i Hercegovina entre les ciutats de Gradiška i Srbac al nord, Prnjavor a l'est, Čelinac al sud i Banja Luka a l'oest. Segons els resultats preliminars del cens de 2013, Laktaši té una població total de 36.848.

## Referències

* 1 2 «PRELIMINARNI REZULTATI» (en croat). Arxivat de l'original el 23/11/2018. [Consulta: 25 març 2021].

## Enllaços externs

* Pàgina web oficial
# Lakshmi Mittal

Lakshmi Niwas Mittal (en hindi: लक्ष्मी निवास मित्तल) (Sadulpur (Rajasthan), 2 de setembre de 1950) és un empresari indi radicat a Londres. Presideix l'empresa ArcelorMittal, una de les principals productores mundials d'acer. Mittal posseeix el 41% de les accions d'ArcelorMittal i també el 34% de l'equip de futbol anglès Queens Park Rangers F.C..

## Referències

* ↑ «A look at how the steel baron's net worth changed between 55 and 72 years of age». CNBC TV18, 15-06-2022.
* ↑ «Lakshmi Mittal» (en anglès). [Consulta: 20 maig 2020].
* ↑ «Lakshmi Mittal buys 20 per cent stake in Queens Park Rangers - Times of India». , 21-12-2007 [Consulta: 20 maig 2020].
# Lakshmiswar Sinha

Lakshmiswar Sinha (Rarisal, Índia, 6 de juny de 1905 - Santiniketan, Índia, 22 d'abril de 1977) va ser un esperantista indi, deixeble de Tagore.
Va ser enviat a Suècia el 1928-29 per estudiar els treballs manuals educatius. Va aprendre esperanto el 1928 durant una estada a Estocolm. Responent a la iniciativa d'Ernfrid Malmgren el setembre de 1929 va començar una gira de conferències a Suècia, recorrent més de 10 000 km, pronunciant més de 200 conferències davant més de 30 000 persones, i també dues a la ràdio. La tardor de 1930 va fer una altra gira a Estònia i a Letònia i després a Polònia, 40 conferències en 22 ciutats davant prop de 8000 persones.
L'agost de 1931 va tornar a l'Índia, on va donar suport al moviment esperantista escrivint articles i esdevenint delegat de l'Associació Mundial d'Esperanto (UEA). La tardor de 1933 va tornar a Suècia. El 1936 va publicar "Hindo rigardas Svedlandon" (Un Indi mira Suècia). La seva traducció de set relats de Tagore "Malsata ŝtono" (Una pedra famolenca) inauguraria el 1961 la col·lecció de llibres Serio Oriento-Okcidento.
El resultat dels seus esforços per crear un moviment esperantista a l'Índia va ser la fundació del Bengala Esperanto-Instituto l'any 1963, publicant en bengali Esperanto-movado (Moviment esperantista). L'editorial Eldona Societo Esperanto va publicar el 1966 a Suècia l'autobiografia de Sinha Jaroj sobre tero (Anys sobre la terra). L'última obra de Sinha es va publicar el 1974: Facila Esperanta lernolibro.

## Obres

* Sivaĝi petit drama històric original, 1928
* 3 Bengalaj fabeloj Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. La dio, la malriĉulo kaj la mirindaj potoj; Fakiro kaj princo; Kio estas la sevaĝo?; (Faules bengalis. El déu, el pobre i els pots miraculosos; Fakir i príncep; Què és la sensatesa?), 1930 (traduïts també en suec), ISBN 91-7303-111-9
* Kaj ĉio restas penso, sed ne faro (I tot queda pensament, però no acció) 1931 (sobre la intercomprensió entre les persones)
* Hindo rigardas Svedlandon, (Un Indi mira la Suècia) Lakshmiswar Sinha, Préface de Björn Collinder, Estocolm : Eld. Soc. Esperanto = Förlagsföreningen Esperanto, 1936 200 pàg. : ill., portr. ; 22 cm RERO Arxivat 2015-02-10 a Wayback Machine. : R003698615
* Tagore: Malsata ŝtono (Una pedra famolenca), Malmö : Eldona Societo Esperanto, Serio Oriento-Okcidento 1, 1961 (relats traduïts del bengali) RERO Arxivat 2015-02-10 a Wayback Machine. : R003147585
* Esperanto-movado (Moviment esperantista) 1963 en bengali
* Jaroj sobre tero (Anys sobre la terra), Malmö : Eldona Societo Esperanto, 1966 (autobiografia), RERO Arxivat 2015-02-10 a Wayback Machine. : R003789761
* Facila Esperanta lernolibro (Manual d'esperanto fàcil) 1974 (en bengali)

## Referències

* 1 2 Ivan Širjaev; Ludoviko Kökény; Vilmos Bleier; Kálmán Kalocsay. Enciklopedio de Esperanto (en esperanto). Budapest: Literatura Mondo, 1933-1934.

## Enllaços externs

* Malsata ŝtono de Rabindranath Tagore Arxivat 2010-05-16 a Wayback Machine. Ressenya en francès de Michel Duc-Goninaz
* Recontextualizing Lakshmiswar Sinha Arxivat 2022-02-24 a Wayback Machine. Article de Probal Dasgupta a Language Problems and Language Planning, desembre 2010
# La Salle Campus Barcelona

La Salle Campus Barcelona està ubicat al barri de la Bonanova. És un centre especialitzat en enginyeria, arquitectura i gestió. I actualment acull 4.000 alumnes de 53 nacionalitats diferents.
En el campus s'hi poden estudiar graus, doctorats i més de 40 programes de formació contínua. I cal destacar la seva vocació internacional, ja que està connectat amb els més de 70 centres universitaris lassal·lians repartits per tot el món.

## Història

Va ser fundada pels Germans de les Escoles Cristianes. Els seus primers estudis universitaris daten de 1903, època en la qual funcionaven les especialitats d'Enginyeria Elèctrica, Mecànica i Química.
En el curs 1964-1965 es va cursar per primera vegada l'especialitat d'Equips Electrònics. Els estudiants es van examinar com a alumnes lliures en l'Escola Oficial de Madrid. El 12 de maig de 1970, el Ministeri d'Educació i Ciència va reconèixer oficialment a La Salle la facultat d'atorgar els títols d'enginyer tècnic de telecomunicacions i enginyer ràdio elèctric.
El 1976, La Salle es va integrar a la Universitat Politècnica de Catalunya. Però el 10 de maig de 1991, el Parlament de Catalunya (DOGC 22/05/91) reconeix la Universitat Ramon Llull. La Salle es va incorporar com a institució fundadora d'aquesta universitat i va deixar enrere la seva afiliació amb la Politècnica de Catalunya.

## El Campus

La Salle Campus Barcelona està situat als peus del Tibidabo i gaudeix de més de 75.000 m². És un punt de reunió per estudiants, professors, empreses i emprenedors, ja que disposen de:
* 7 edificis
** El Sant Jordi i La Salle, situats al recinte de La Salle Bonanova.
** L'edifici Lluçanès, situat al carrer Lluçanès, 41.
** L'edifici Sant Josep, limitat pels carrers Quatre Camins i Sant Joan de la Salle.
** L'edifici Sant Jaume, al carrer Lluçanès, cantonada amb Quatre Camins.
** El Poliesportiu, Centre de Fitness i Esports, està situat entre els carrers Lluçanès i Alcoi.
** L'edifici Sant Miquel, situat al carrer Sant Joan de La Salle, 42.
* Més de 30 laboratoris tecnològics
* Incubadora d'empreses
* Serveis de restaurant
* Biblioteca
* Sales de Congressos i actes
* Zones verdes
* Entorn Wireless
* Pàrquing privat
* Edifici Lluçanès.
* Entrada de l'edifici Sant Josep, Seu de l'escola d'Arquitectura.
* Piscina del Campus
* Rocòdrom

## Vegeu també

* Llista de Parcs Científics i Tecnològics de Catalunya
* Exporecerca Jove

## Enllaços externs

* La Salle Campus Barcelona
* La Salle Technova Barcelona
* BES La Salle
# La Salle (Saona i Loira)

La Salle és un municipi francès situat al departament de Saona i Loira i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2007 tenia 484 habitants.
# Laomedea

Laomedea (en grec antic Λαομέδεια) va ser, segons la mitologia grega, una de les cinquanta Nereides, filla de Nereu, un déu marí fill de Pontos, i de Doris, una nimfa filla d'Oceà i de Tetis.
Només la menciona Hesíode a la llista que dona a la seva obra quan parla del naixement de les nereides. El seu nom significa la nereida «cap del seu poble».
Va donar nom a Laomedeia, un dels satèl·lits de Neptú, que acostumen a portar noms de nereides.

## Referències

* ↑ Hesíode. Teogonia, 257
* ↑ «Nereides». Theoi greek mythology. [Consulta: 25 maig 2022].
# Laomedeia (satèl·lit)

Laomedeia, també conegut com a Neptú XII (designació provisional S/2002 N 3), és un satèl·lit natural prògrad de Neptú. Va ser descobert per Matthew Holman i el seu equip el 13 d'agost de l'any 2002.
Laomedeia orbita Neptú en una distància d'uns 23.571.000 km i té uns 42 quilòmetres de diàmetre (assumint una albedo de 0.04).
Va ser anomenat en honor de Laomedea, una de les Nereides.

## Referències

* ↑ URL de la referència: https://ssd.jpl.nasa.gov/?sat_phys_par. Data de consulta: 5 setembre 2020.
* ↑ M. Holman, JJ Kavelaars, B. Gladman, T. Grav, W. Fraser, D. Milisavljevic, P. Nicholson, J. Burns, V. Carruba, J.-M. Petit, P. Rousselot, O. Mousis, B. Marsden, R. Jacobson; Discovery of five irregular moons of Neptune, Nature, 430 (2004), pp. 865-867. Final preprint (pdf) (anglès)
* ↑ S. Sheppard, D. Jewitt and J. Kleyna A Survey for "Normal" Irregular Satellites Around Neptune: Limits to Completeness, The Astronomical Journal, 132 (2006), pp. 171–176. Preprint (anglès)

## Enllaços externs

* Neptune's Known Satellites (per Scott S. Sheppard) (anglès)
* David Jewitt pages (anglès)
* Efemèrides (UAI (anglès)
* Paràmetres orbitals mitjans (NASA) (anglès)
# Lauren Ellis

Lauren Ellis (Ashburton, Canterbury, 19 d'abril de 1989) és una ciclista neozelandesa, que combina el ciclisme en pista amb la ruta. Del seu palmarès destaquen tres medalles als Campionats del Món en pista.

## Palmarès en pista

* 2009
** Campiona d'Oceania en Persecució per equips (amb Kaytee Boyd i Rushlee Buchanan)
* 2011
** Campiona d'Oceania en Persecució per equips (amb Jaime Nielsen i Alison Shanks)
* 2013
** Campiona d'Oceania en Persecució
** Campiona d'Oceania en Persecució per equips (amb Jaime Nielsen, Rushlee Buchanan i Georgia Williams)
* 2014
** Campiona d'Oceania en Puntuació
** Campiona d'Oceania en Persecució per equips (amb Jaime Nielsen, Racquel Sheath i Georgia Williams)

### Resultats a la Copa del Món

* 2008-2009
** 1a a Pequín, en Persecució per equips
* 2009-2010
** 1a a Melbourne, en Persecució per equips
* 2010-2011
** 1a a Cali, en Persecució per equips

## Palmarès en ruta

* 2012
** Campiona de Nova Zelanda en contrarellotge

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Laurell Kaye Hamilton

Laurell Kaye Hamilton (19 de febrer del 1963, Heber Springs, Arkansas) és una autora contemporània de novel·la fantàstica, del gènere que es coneix com a “urban fantasy”, és a dir, històries i personatges clarament irreals interaccionant de manera versemblant en entorns existents i verificables.

## Biografia

Va néixer a Heber Springs localitat de l'estat d'Arkansas, als Estats Units d'Amèrica. Va passar la seva infància a Sims, un petit municipi de l'estat d'Indiana, amb la seva àvia. Va cursar la secundària al Evangelical Cristian liberal arts college, a Marion, la capital d'Indiana. Va llicenciar-se en Llengua Anglesa i Biologia a la universitat de Marion, l'actual Wesleyan Indiana University. A banda de la seva activitat literària, es dedica a la protecció dels animals, per a la qual cosa finança programes d'ajuda als gossos abandonats i per a la preservació dels llops.

## Trajectòria literària i influències

La trajectòria literària de la Laurell Kaye Hamilton ha estat llarga i irregular. Malgrat la seva precoç determinació de ser escriptora de novel·la fantàstica i de terror (entorn dels catorze anys) i la seva incessant activitat literària, no va publicar el primer llibre fins als vint-i-nou anys i no va ser fins prop dels trenta-cinc que va iniciar la sèrie que la duria a la fama: Anita Blake, Vampire Hunter.
Els prejudicis contra la barreja de gèneres, que li havien barrat el pas vers les editorials, van caure quan per atzar, un gran públic va acudir a una lectura de la primera novel·la de la saga, “Guilty Pleasures”, i en va quedar entusiasmat. L'editorial Penguin Putnam va acceptar el repte de publicar-l'hi.
A més a més d'algunes novel·les soltes (com per exemple, la primera, “Nightseer”), l'autora ha publicat disset llibres de la sèrie d'Anita Blake, de temàtica vampírica, des del 1993 fins al 2009 i vuit de la de Meredith Gentry, de tema faèric, des del 2000 fins al 2009.

## Traduccions

La sèrie d'Anita Blake ha estat traduïda a setze llengües, convertida en còmic i en telesèrie (en anglès), a més a més d'haver estat best-seller. En castellà és publicada per l'editorial Gigamesh que, malauradament, sols ha arribat fins al tercer volum, traduït com a “El cadàver alegre”. En català, encara no ha estat publicada, però podeu trobar-la en francès (edicions Milady) i en anglès, tot i que resulta difícil trobar-ne exemplars a Catalunya. La situació és similar per a les seves altres novel·les.

## Enllaços externs

* Laurell Kaye Hamilton - Lloc web oficial
# Leptomys elegans

Leptomys elegans és una espècie de mamífer rosegador de la família dels múrids. Viu a les muntanyes del sud de Papua Nova Guinea, on el seu hàbitat natural són els boscos tropicals i subtropicals secs.

## Distribució i hàbitat

Es tracta d'una espècie endèmica de la meitat est de l'illa de Nova Guinea. La seva àrea de distribució inclou la Serralada Owen Stanley, i els monts Dayman, Sisa i Victoria a Papua Nova Guinea, on hi viu entre els 400 i 1.600 msnm. El seu hàbitat inclou boscos secundaris, encara que se sospita que també està present a boscos primaris.

## Estat de conservació

No es coneixen amenaces concretes per aquesta espècie. De vegades és caçada, presumiblement per al consum, encara que no sembla que sigui significatiu per la seva supervivència. Anteriorment classificada com en perill crític, s'ha descobert que la seva àrea de distribució és molt més àmplia i molt més abundant del que es creia i s'ha reclassificat a risc mínim.

## Referències

* 1 2 Musser, Guy G.; Helgen, Kristofer M.; Lunde, Darrin P. «Systematic Review of New Guinea Leptomys (Muridae, Murinae) with Descriptions of Two New Species» (pdf) (en anglès). American Museum Novitates. American Museum of Natural History, 3624, 10-09-2008, pàg. 60.
* ↑ Feldhamer, George A.; Drickamer, Lee C.; Vessey, Stephen H.; Merritt, Joseph F.; Krajewski, Carey Mammalogy: Adaptation, Diversity, Ecology (en anglès). 4ª. Baltimore: Johns Hopkins University Press, 2015. ISBN 9781421415888.
* ↑ Leary, T., Singadan, R., Menzies, J., Helgen, K., Wright, D., Allison, A., Aplin, K. & Dickman, C. (2016). Leptomys elegans. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, 2013. UICN, edició 2013.2. Consultat el 15-12-2017.
# Laruscade

Laruscade és un municipi francès, situat al departament de la Gironda i a la regió de la Nova Aquitània. És un dels municipis situats al País Gavai o Gavacheria, que tot i trobar-se geogràficament a Occitània és de parla oïl (saintongesa).

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 1.307 | 1.340 | 1.332 | 1.475 | 1.679 | 1.693 | 2.155 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2008- | Jean-Paul Labeyrie | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Lech

El Lech és un afluent per la dreta del Danubi que discorre per Àustria i Alemanya. El seu naixement és als Alps i desaigua al Danubi prop de Marxheim. Antigament era anomenat Licias o Licus i es trobava a la Vindelícia. El nom actual s'adoptà en temps dels llombards.
Amb 264 km de llargària, neix a Vorarlberg i travessa el Tirol. Després de la frontera entre Àustria i Alemanya recull les aigües del Vils, forma un salt d'aigua prop de Füssen i, després d'embassar-se en el Forggensee —el primer i més gran d'un sistema de 24 petits pantans pels que discorre—, segueix per Suàbia, on, prop d'Augsburg, recull les aigües del Wertach (segurament l'antic Virdo o Vindo). El Lech continua el seu curs per l'Alta Baviera i, finalment, desemboca al Danubi prop de Marxheim (probablement prop de l'antiga, sinó la mateixa, Drusomagus); després de l'Inn, n'és el tributari més important en terres alemanyes.
Les poblacions més importants per les quals discorre són Lech am Arlberg i Reutte (Tirol), a Àustria, i Füssen, Schongau, Landsberg am Lech i Augsburg a Alemanya.
* El Lech entre Landsberg i Kauferin (vista presa aigües amunt).
* Formarinsee vist des de RoteWand
* El Lech a Schongau, a l'hivern.
* El Lech prop d'Augsburg.
# Lemoynita

La lemoynita és un mineral de la classe dels silicats. Rep el nom en honor de Charles Le Moyne (Dieppe, França, 2 d'agost de 1626 - Mont-real, Canadà, febrer de 1685), senyor de Longueuil, destacat en la història primerenca del Canadà i dels Estats Units. Le Moyne, que va arribar al Canadà des de França el 1641, es va convertir en el patriarca d'una família molt il·lustre que incloïa als seus fills Pierre, que exercí de governador de Louisiana, i Jean-Baptist, el fundador de Nova Orleans.

## Característiques

La lemoynita és un silicat de fórmula química (Na,K)₂CaZr₂Si$_{10}$O$_{26}$·5H₂O. Es tracta d'una espècie aprovada per l'Associació Mineralògica Internacional, i publicada per primera vegada el 1969. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 4.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la lemoynita pertany a «09.DP - Estructures transicionals ino-filosilicats» juntament amb els següents minerals: melifanita, leucosfenita, prehnita, amstal·lita, kvanefjeldita, natrolemoynita i altisita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la pedrera Poudrette, situada al mont Saint-Hilaire, dins el municipi regional de comtat de La Vallée-du-Richelieu, a Montérégie (Quebec, Canadà). També ha estat descrita a la pedrera Demix-Varennes, al municipi regional de comtat de Lajemmerais, també a la regió de Montérégie, i a la muntanya Wind, al comtat d'Otero (Nou Mèxic, Estats Units). Aquests tres indrets són els únics de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Lemoynite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 24 gener 2020].
# Lift (pel·lícula)

Lift és una pel·lícula de comèdia de robatoris del 2024 dirigida per F. Gary Gray i escrita per Daniel Kunka. La pel·lícula és protagonitzada per Kevin Hart (que també va exercir-ne de productor), Gugu Mbatha-Raw, Vincent D'Onofrio, Úrsula Corberó, Billy Magnussen, Jacob Batalon, Jean Reno i Sam Worthington. Es va estrenar a Netflix el 12 de gener de 2024 amb subtítols en català.

## Producció

El març de 2021, Netflix va adquirir el guió de Dan Kunka, amb Genre Pictures de Simon Kinberg i 6th & Idaho de Matt Reeves. El setembre, es va anunciar que F. Gary Gray la dirigiria i queKevin Hart en seria el protagonista i productor.
El rodatge principal va tenir lloc de febrer a maig de 2022 a Itàlia i Irlanda del Nord. També es va gravar al març als estudis Harbour de Belfast. Les escenes es van rodar a Trieste al recinte del castell de Miramar a finals de maig. Per al rodatge, també es van utiltizar els estudis Shepperton.

## Estrena

Lift es va publicar a Netflix el 12 de gener de 2024. Originalment, s'havia d'estrenar el 25 d'agost de 2023. Tanmateix, es va ajornar com a resultat de la vaga d'SAG-AFTRA de 2023 als Estats Units.

## Referències

* ↑ «Lift». Goita què fan, ara!. [Consulta: 21 agost 2024].
* ↑ Fleming, Mike Jr. «Netflix Lands Dan Kunka Action Spec Lift For Simon Kinberg & Matt Reeves To Produce». Deadline Hollywood, March 18, 2021. Arxivat de l'original el June 7, 2023. [Consulta: September 21, 2022].
* ↑ Fleming, Mike Jr. «Kevin Hart Teams With Director F. Gary Gray On Lift At Netflix». Deadline Hollywood, September 22, 2021. Arxivat de l'original el September 23, 2021. [Consulta: September 21, 2022].
* ↑ P, Maddie. «Lift: Release Date, Cast, First Look, and What to Expect». Collider, June 14, 2023. Arxivat de l'original el August 27, 2023. [Consulta: November 6, 2023].
* ↑ Daniels, Nia. «Kevin Hart films Lift in Northern Ireland for Netflix». KFTV.com, March 31, 2023. Arxivat de l'original el November 6, 2023. [Consulta: November 6, 2023].
* ↑ «Netflix's Lift to Film at Miramare». InTrieste, May 19, 2022. Arxivat de l'original el November 6, 2023. [Consulta: November 6, 2023].
* ↑ Lift
* ↑ Horton, Adrian «Lift review – Kevin Hart a hard sell in ho-hum heist flick». The Guardian, January 12, 2024.
* ↑ Grobar, Matt. «Lift: Netflix's Action Comedy Starring Kevin Hart Pushes Premiere Date, Gets First Look Photo». Deadline Hollywood, May 22, 2023. Arxivat de l'original el May 29, 2023. [Consulta: May 22, 2023].
* ↑ Marshall, Carrie. «Netflix delays the release of six movies amid the writers' and actors' strike». TechRadar, August 1, 2023. Arxivat de l'original el August 1, 2023. [Consulta: August 1, 2023].
# Litins

Els litins (Leithiinae) són una subfamília de rosegadors esciüromorfs de la família dels lirons. Entre altres coses, es diferencien de la resta de lirons per la presència d'una fenestració prominent a l'apòfisi angular de la mandíbula en gairebé tots els litins. Aparegueren fa aproximadament 40 milions d'anys, a mitjans de l'Eocè. Hi ha representants d'aquest grup als Països Catalans, incloent-hi tant espècies vivents com extintes.

## Referències

* 1 2 Quéré, J-P.; Le Louarn, H. Les rongeurs de France: faunistique et biologie (en francès). Editions Quae, 2011, p. 150. ISBN 9782759210336.
* ↑ Yuste, C. S.; Calzada, J «Garden dormouse (Eliomys quercinus, Linnaeus 1766) without fenestration in angular process» (resum) (en anglès). Acta Theriologica, 58, 3, 2013.
Espècies vivents de lirons :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia · Subordre: Sciuromorpha :
Glirinae :
Graphiurinae :
Leithiinae :
Categoria :