OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Pere Maspons i Camarasa

Pere Maspons i Camarasa (Granollers, 1885 - 1962) va ser un comerciant i escriptor de Granollers, germà de Jaume Maspons i Camarasa.
Va estudiar Química i Farmàcia i el 1905 va emigrar a L'Equador, on va començar a treballar com a ajudant de farmàcia. Des del 1907 treballa pel seu compte fundant l'empresa Maspons y Cía, dedicada a la venda de queviures i vins. Va participar en la fundació de La Casa Española el 1914, una companyia que exportava cafè a l'Estat espanyol. També va fundar la Compañía de Intercambio y Crédito i la Fábrica de Cementos Cerro Azul.
A l'Equador va participar en diverses publicacions amb el pseudònim Bachiller Hispano. També escrivia versos i poemes com un himne a Guayaquil musicat per Angelo Negri. En retirar-se va tornar a viure a Granollers, on va fundar la Fundació Maspons i Camarasa per promoure “manifestacions espirituals col·lectives”. El 1959 va crear el premi per a monografies comarcals que es va seguir convocant fins al 1968. Va impulsar la rehabilitació de l'església de Sant Francesc de Granollers, que el 1956 esdevingué la seu de la fundació cultural que duu el seu nom.

## Referències

* 1 2 3 «Pere Maspons i Camarasa». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Sala, Esteve. «Reflexions Sobre Cinquanta Anys d'Associació Cultural». Ponències. Revista Del Centre d'Estudis De Granollers [en línia], 2007, p. 59-86.
# Pere Bosch

Pere Bosch és el nom dels següents personatges:
* Pere Bosch i Labrús (Besalú, 1827 – Barcelona, 1894), economista, empresari i polític català
* Pere Bosch i Gimpera (Barcelona, 1891 - Mèxic, 1974), arqueòleg i historiador català
* Pere Bosch i Cuenca (Banyoles, 1966), polític i historiador català
# Pere Bosch i Moncunill

Pere Bosch i Moncunill, (Manresa, 1886 – segle XX) va ser un compositor català del segle XIX.
Seguint el costum de molts compositors espanyols del mateix segle, es va traslladar a la ciutat de Buenos Aires on va ser director de l'Escola de Música del Centre Català. A més, va exercir com organista de l'església de Les Victòries, i va esdevenir director de l'Orfeó Català de Buenos Aires. També a Buenos Aires va estrenar, l'any 1916, la sarsuela Cabecita loca, al Teatro Mayo. Va compondre un gran nombre d'obres de música eclesiàstica.

## Referències

* ↑ CASARES, Emilio. «Bosch, Pedro» (en castellà). Diccionario de la Música Española e Hispanoamericana. Madrid: SGAE, 1999-2002, vol. 2, p. 653.
# Peter Sasdy

Peter Sasdy (Budapest, 27 de maig de 1935) és un director de cinema britànic.

## Biografia

Peter Sasdy és un dels directors emblemàtics de la Hammer Film Productions.
Compta amb nombrosos crèdits televisius, en particular el guió de Nigel Kneale The Stone Tape (1972), ha dirigit diverses pel·lícules de terror de la productora Hammer, incloent Taste the Blood of Dracula (1969), La comtessa Dràcula (1971) i Hands of the Ripper (1971). Va dirigir Pia Zadora en el clàssic The Lonely Ladyde (1983), pel qual va obtenir un Premi Razzie al Pitjor Director.De 1985 a 1987 va dirigir la producció de la cadena Thames The Secret Diary of Adrian Mole, Aged 13¾.

## Filmografia

* 1970: Taste the Blood of Dracula
* 1971: Les mans de l'esbudellador (Hands of the Ripper)
* 1971: La comtessa Dràcula (Countess Dracula)
* 1972: Doomwatch
* 1973: Nit infernal (Nothing But the Night)
* 1975: No vull néixer (I Don't Want to Be Born)
* 1977: Welcome to Blood City
* 1983: The Lonely Lady
# Passy (Saona i Loira)

Passy és un municipi francès, situat al departament de Saona i Loira i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2007 tenia 68 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Passy era de 68 persones. Hi havia 32 famílies, de les quals 16 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 12 dones vivint soles), 8 parelles sense fills i 8 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 62 habitatges, 34 eren l'habitatge principal de la família, 25 eren segones residències i 3 estaven desocupats. 61 eren cases i 1 era un apartament. Dels 34 habitatges principals, 27 estaven ocupats pels seus propietaris, 6 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 1 tenia una cambra, 4 en tenien dues, 3 en tenien tres, 10 en tenien quatre i 16 en tenien cinc o més. 25 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 19 habitatges hi havia un automòbil i a 11 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Passy el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 4 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 4 | 65 a 69 | 8 |
| 8 | 60 a 64 | 8 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 4 | 45 a 49 | 8 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 4 | 35 a 39 | 0 |
| 4 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 4 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 4 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 4 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 36 persones, 26 eren actives i 10 eren inactives. De les 26 persones actives 21 estaven ocupades (12 homes i 9 dones) i 5 estaven aturades (1 home i 4 dones). De les 10 persones inactives 4 estaven jubilades, 1 estava estudiant i 5 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 2 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de construcció i 1 d'una empresa de comerç i reparació d'automòbils.
L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era un paleta.
L'any 2000 a Passy hi havia 3 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Passy a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Passy a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Phillipsburg (Missouri)

Phillipsburg és una població dels Estats Units a l'estat de Missouri. Segons el cens del 2000 tenia 201 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Phillipsburg tenia 201 habitants, 73 habitatges, i 55 famílies. La densitat de població era de 152,2 habitants per km².
Dels 73 habitatges en un 35,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 54,8% hi vivien parelles casades, en un 12,3% dones solteres, i en un 23,3% no eren unitats familiars. En el 20,5% dels habitatges hi vivien persones soles l'11% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,75 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,11.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,9% tenia menys de 18 anys, un 18,9% entre 18 i 24, un 20,9% entre 25 i 44, un 20,4% de 45 a 60 i un 10,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 28 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 120 homes.
La renda mediana per habitatge era de 21.875 $ i la renda mediana per família de 25.938 $. Els homes tenien una renda mediana de 21.250 $ mentre que les dones 18.036 $. La renda per capita de la població era de 9.083 $. Entorn del 32,7% de les famílies i el 40,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Phillipsburg». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Phillipsburg». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 8 agost 2010].
# Piedad Bonnett

Piedad Bonnett (Amalfi, Antioquia, 1951) és una escriptora colombiana. Ha escrit poesia, novel·la, teatre, i crítica literària. Ha guanyat premis de poesia. La seva família s'instal·là a Bogotà quan tenia 8 anys i estudià Filosofia i Lletres a la Universidad de los Andes on és professora des del 1981.

## Obres

* De círculo y ceniza, 1989
* Gato por liebre, teatro 1991
* Nadie en casa, 1994
* El hilo de los días, 1995
* Ese animal triste, 1996
* Que muerde el aire afuera, 1997
* Se arrienda pieza, teatre
* Sanseacabó, teatre
* No es más que la vida (ant.), 1998
* Todos los amantes son guerreros, 1998
* Después de todo, 2001
* Imaginación y oficio, 2003
* Para otros es el cielo, 2004
* Siempre fue invierno, 2007
* Los privilegios del olvido, 2008
* Las herencias, 2008
* Las tretas del débil, 2008
* Explicaciones no pedidas, 2011
* El prestigio de la belleza, 2010
* Lo que no tiene nombre, 2013
* Algún día nos iremos, 2013

## Premis

* Premio Nacional de Poesía, Instituto Colombiano de Cultura, 1994.

## Referències

* ↑ Sabogal, Winston Manrique «Piedad Bonnett: autorretrato del dolor innombrable» (en castellà). El País [Madrid], 30-09-2013. ISSN: 1134-6582.
* ↑ «Piedad Bonnett: “No quisiera morir, me espera un gran libro”» (en castellà). El Español, 28-02-2022. [Consulta: 25 març 2022].
* 1 2 «Piedad Bonnett». CCCB. [Consulta: 25 març 2022].

## Enllaços externs

* http://piedadbonnett.com/
# Phrynobatrachus graueri

Phrynobatrachus graueri és una espècie de granota que viu a la República Democràtica del Congo, Kenya, Ruanda i Uganda.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Drewes, R., Pickersgill, M. & Lötters, S. 2004. Phrynobatrachus graueri. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 18 de gener de 2008.
# Pic de la Lleia

El Pic de la Lleia és una muntanya de 2.776 metres que es troba entre els municipis de Lladorre, a la comarca del Pallars Sobirà i l'Arieja a França.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Pic de la Mollera del Veguer

El Pic de la Mollera del Veguer és una muntanya de 1.452,1 m alt del terme comunal de Castell de Vernet, a la comarca del Conflent, de la Catalunya del Nord.
És a la zona central-occidental del terme, a prop del termenal amb Saorra. És al nord del Coll del Cavall Mort, a llevant del Coll de Jou.

## Bibliografia

* Becat, Joan. «33 - Castell». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. I. Aiguatèbia - Montner. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Castell de Vernet». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8. .

## Referències

* ↑ El Pic de la Mollera del Veguer en els ortofotomapes de l'IGN
# Peripsychoda ramosa

Peripsychoda ramosa és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids.

## Descripció

* Mascle: cos de color de marró a marró fosc; ulls separats per una distància igual a 1 faceta de diàmetre; pont ocular ample; sutura interocular arquejada; front amb una doble filera irregular de pèls; escap curt i sense arribar a la mida del pedicel; tòrax sense patagi; ales de 2,4 mm de llargària i 1,2 mm d'amplada, lleugerament tenyides de marró (més fosc al llarg del marge posterior i a les cel·les costal i subcostal), vena subcostal acabant a la base de R2+3, base de M2 afeblida.
* La femella no ha estat encara descrita.

## Distribució geogràfica

És un endemisme de Borneo.

## Referències

* ↑ Enderlein, G., 1935. Zur Klassifikation der Psychodinen. Sitzungsberichte der Gesellschaft Naturforschender Freunde zu Berlin, 1935, 246-249.
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 3 Quate, L. W., 1962. A taxonomic study of Borneo Psychodidae (Diptera: Psychodidae). Pacific Insects. 4:1-75.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Systema Dipterorum (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (anglès)

## Bibliografia

* Ježek J., 1987. Results of the Czechoslovak-Iranian entomological expeditions to Iran 1977. Peripsychoda iranica sp. n. (Diptera, Psychodidae) with comments to the genus and redescriptions of included species. Acta Entomologica Musei Nationalis Pragae 42: 189–206.

## Enllaços externs

* ION (anglès)
# Piqué

«Piqué» té aquests significats:
* Piqué (teixit), teixit de cotó.
* Gerard Piqué i Bernabeu, futbolista català
* Josep Piqué i Camps, polític i empresari català
* Elisabetta Piqué
Viccionari
# Picot tacat

El picot tacat (Veniliornis spilogaster) és una espècie d'ocell de la família dels pícids (Picidae) que habita boscos oberts a les terres baixes del Paraguai, sud del Brasil, Uruguai i nord-est de l'Argentina.
# Picot tridàctil

El picot tridàctil o picot tridàctil eurasiàtic (Picoides tridactylus), és un ocell de la família dels pícids (Picidae) de mitjana grandària, amb una longitud de 21,5 - 24 cm. De color negre al cap, les ales i la cua, i blanc des de la gola fins al ventre. Flancs i parts posteriors de color blanc amb ratlles negres. Cua negra amb les plomes exteriors blanques amb ratlles negres. Mascle amb capell groc.
És l'únic picot eurasiàtic amb tres dits i el mascle es diferencia fàcilment de les altres espècies de picots de la zona per ser l'únic que presenta un capell groc.
Durant l'època de reproducció habita boscos de coníferes del nord d'Euràsia, des de Noruega, a través de Sibèria fins a Corea, amb poblacions als Alps i Carpats. Es tracta en general d'ocells sedentaris, però les aus de més al nord fan moviments cap al sud i les que viuen a grans altituds baixen de cota a l'hivern.
La parella de picots excava cada any un niu nou, normalment al tronc d'una conífera morta, però també en arbres vius i encara pals.
Cerquen a les coníferes larves d'escarabats de la fusta i altres insectes. També poden menjar fruites i saba dels arbres.

## Sistemàtica

Arran estudis d'ADN mitocondrial, tres subespècies nord-americanes que s'incloïen dins P. Tridactylus, es consideren avui una espècie diferent, Picoides dorsalis. La gran variació individual i les poblacions intermèdies fan complicat la divisió en subespècies, de les quals se n'han descrit almenys cinc:
* Picoides tridactylus tridactylus (Linnaeus, 1758), des del nord d'Europa fins al nord de Mongòlia, Manxúria i Sakhalín.
* Picoides tridactylus crissoleucus Reichenbach, 1854. A la taigà des dels Urals fins al mar d'Okhotsk
* Picoides tridactylus albidior Stejneger, 1885. Península de Kamtxatka.
* Picoides tridactylus alpinus Brehm, 1831. Des de les muntanyes d'Europa fins al nord-est de Corea i l'illa de Hokkaido, al Japó.
* Picoides tridactylus funebris Verreaux, 1870. A l'oest de la Xina i el Tibet.

## Referències

* ↑ Robert M. Zink, Sievert Rohwer, Alexander V. Andreev i Donna Dittman. Trans-Beringia Comparisons of Mitochondrial DNA Differentiation in Birds. Arxivat 2008-10-12 a Wayback Machine. Juliol de 1995. Publicació: Condor. Volum 97 doi=10.2307/1369173. Publicat per Cooper Ornithological Society Rev. 09/09/2011
# Placa en memoria del cabo Luis Noval

L'escultura urbana coneguda pel nom Placa en memoria del cabo Luis Noval o Lápida al Cabo Noval, ubicada a la façana de la casa nº 12 del carrer Santa Susana, a la ciutat d'Oviedo, Principat d'Astúries, Espanya, és una de les més d'un centenar que adornen els carrers de l'esmentada ciutat espanyola.
El paisatge urbà d'aquesta ciutat, es veu adornat per obres escultòriques, generalment monuments commemoratius dedicats a personatges d'especial rellevància en un primer moment, i més purament artístiques des de finals del segle xx.
L'escultura, feta de marbre, és obra de Víctor Hevia, i està datada en 1910.
El caporal Luis Noval Ferrao, va ser un soldat espanyol, nascut a Oviedo que va morir al Marroc en un acte que va ser considerat heroic. És per això que un cop acabat els actes del seu funeral, que van tenir lloc a la Catedral d'Oviedo el 19 d'abril de 1910, es va descobrir a la façana de casa natal, situada al carrer Susana número 12, una làpida de marbre, en la que es pot veure relleu el rostre del militar emmarcat en una bandera onejant, i sota ella, una fulla de llorer símbol de l'honor que mereixia el soldat. A més es pot llegir la següent inscripció: «En esta casa nació el 15 de noviembre de 1887 – Luis Noval Ferrao – Cabo del Regimiento del Príncipe – Ofreció su vida en aras de la patria y murió gloriosamente – en el zoco el-Had de Melilla el 28 de septiembre de 1909. – El Excmo. Ayuntamiento de Oviedo». Que, traduïda diu: «En aquesta casa va néixer el 15 novembre 1887 - Luis Noval Ferrao - Cap del Regiment del Príncep - Va oferir la seva vida en nom de la pàtria i va morir gloriosament - al soc el-Had de Melilla el 28 de setembre de 1909. - l'Excmo. Ajuntament d'Oviedo ».

## Referències

* 1 2 3 http://www.vivirasturias.com/quehacer/Oviedo/Qu%C3%A9+hacer%7CPatrimonio+civil%7CEsculturas/es Arxivat 2014-08-11 a Wayback Machine.
* 1 2 http://www.esculturaurbana.com/paginas/oviedo.htm Arxivat 2014-07-17 a Wayback Machine.
* ↑ http://www.turismoviedo.es/
# Peó (desambiguació)

«Peó» té aquests significats:
* Peó, heroi de la mitologia grega, fill d'Endimió.
* Peó o Peà, epítet aplicat, en la mitologia grega, a Apol·lo guaridor, o a un déu de la curació.
* Peó (escacs), peça del joc dels escacs.
* Peons, antic poble de Grècia que ocupava el país que després fou Macedònia.
* Peó (militar), antiga denominació que denominació dels soldats d'infanteria.
* Peó (mètrica), peu mètric utilitzat tant en la poesia com a la prosa.
# Plat (maquinari)

Un plat de disc dur (platter en anglès) és cadascun dels discs que formen la totalitat del disc dur. És el disc circular on la informació magnètica és emmagatzemada. Els discs durs normalment disposen de diversos plats que es troben muntats sobre un mateix eix.
Viccionari
# Pokrovka (raion de Beriózovka)

Pokrovka (en rus: Покровка) és un poble del krai de Perm, a Rússia, que el 2016 tenia 250 habitants.

## Referències

* ↑ Сведения о численности населения на 1 января 2016 года по Переборскому сельскому поселению (en rus).
# Pokrovo-Mikhàilovka

Pokrovo-Mikhàilovka - Покрово-Михайловка (rus) - és un poble de l'óblast de Bélgorod, a Rússia. El 2010 tenia 852 habitants. Pertany al districte (raion) de Novi Oskol.

## Referències

* ↑ Koriakov, I. B. «База данных «Этно-языковой состав населённых пунктов России»». Arxivat de l'original el 2021-10-05. [Consulta: 24 febrer 2022].
* ↑ «Схема территориального планирования Белгородской области». Федеральная государственная информационная система территориального планирования (ФГИС ТП).
# Pokrovka (Penza)

* Per a altres significats, vegeu «Pokrovka».
Pokrovka - Покровка (rus) és un poble de l'óblast de Penza. Rússia. El 2011 tenia 736 habitants.

## Referències

* ↑ «Закон Пензенской области от 9 марта 2005 года № 774-ЗПО «Об административно-территориальном устройстве Пензенской области»». Arxivat de l'original el 2013-10-29. [Consulta: 20 octubre 2019].
# Pokrovski (Fiódorovskaia)

Pokrovski - Покровский (rus) - és un khútor del krai de Krasnodar, a Rússia. És a la riba esquerra del riu Kuban, a 34 km al nord-est d'Abinsk i a 48 km a l'oest de Krasnodar. Pertany a la stanitsa de Fiódorovskaia.

## Referències

* ↑ «Weather in Pokrovsky today» (en anglès). [Consulta: 17 novembre 2018].
# Pokrovskita

La pokrovskita és un mineral de la classe dels carbonats que pertany al grup de la rosasita. Rep el seu nom en honor del mineralogista rus Pavel Vladimirovich Pokrovskii (1912–1979).

## Característiques

La pokrovskita és un carbonat de fórmula química Mg₂(CO₃)(OH)₂. Cristal·litza en el sistema monoclínic. Els cristalls són prismàtics aciculars, de fins a 7 mm, en garbes; es troben en forma d'agregats esferulítics que poden ser de veta creuada fibrosa, asbestiformes. La seva duresa a l'escala de Mohs és 3.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la pokrovskita pertany a «05.BA: Carbonats amb anions addicionals, sense H₂O, amb Cu, Co, Ni, Zn, Mg, Mn» juntament amb els següents minerals: atzurita, georgeïta, glaucosferita, kolwezita, malaquita, mcguinnessita, nul·laginita, rosasita, zincrosasita, txukanovita, auricalcita, hidrozincita, holdawayita, defernita, loseyita i sclarita.

## Formació i jaciments

La pokrovskita és una espècie poc comuna en els cossos ultramàfics de dunita o serpentinita. Va ser descoberta l'any 1984 a Zlatogorsk (Província del Kazakhstan Septentrional, Kazakhstan). També ha estat trobada la pedrera Huber, a Winklarn (Bavària, Alemanya); a Furuyashiki, a Iizuka (Kyushu, Japó) i als següents indrets dels Estats Units: Lytton i la pedrera KCA (Califòrnia), la pedrera Hunting Hill (Rockville, Maryland), Gabbs (Nevada), la pedrera Addie (Carolina del Nord) i la pedrera Cedar Hill (Fulton Township, Pennsilvània).
Sol trobar-se associada a altres minerals com: dolomita, magnesita, piroaurita varietat sjögrenita i mcguinnessita.

## Referències

* 1 2 «Pokrovskite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 8 maig 2017].
* 1 2 3 4 «Pokrovskite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. Arxivat de l'original el 3 de març 2016. [Consulta: 9 maig 2017].
# Pierre Le Moyne d'Iberville

Pierre Le Moyne d'Iberville (Ville-Marie − antic nom de Montreal —, Quebec, 16 de juliol 1661 – l'Havana, 9 de juliol del 1706) fou un explorador francès, fundador de la colònia de Louisiana. Era el tercer fill de Charles Le Moyne, nadiu de Dieppe a França i senyor de Longueuil al Canadà, i de Catharine Primot. També és conegut com a Sieur d'Iberville.
De ben jovenet s'enrolà com a mariner i serví com a voluntari sota les ordres de Chevalier de Troyes a la badia de Hudson. El 1686 començà una carrera brillant de soldat i mariner, i va prendre part en moltes expedicions contra els anglesos. El 1690 capturà l'establiment comercial anglès a Fort Severn. El 1695 fou enviat a atacar les posicions angleses al llarg de la costa atlàntica des de Fort William Henry, a la frontera entre Nova Anglaterra i Acàdia, fins a St. John's, Terranova. Després de destruir Fort William Henry la primavera del 1696, Iberville marxà amb tres vaixells a Piacenza (Plaisance en francès), la capital francesa de Terranova i intentà expulsar-ne els anglesos malgrat el tractat del 1687, que hi permetia la pesca a ambdós països. Cap al 30 de novembre del 1696 Iberville havia destruït gairebé tots els establiments anglesos a la costa oriental de Terranova, de manera que el març del 1697, només Bonavista i Carbonear restaven en mans angleses. In En quatre mesos havia destruït 36 assentaments.
Iberville salpà cap a França el 1697 i el Ministre de Marina li encarregà una expedició per a redescobrir la desembocadura del riu Mississippi i colonitzar Louisiana. va sortir de Brest el 24 d'octubre del 1698. El 25 de gener del 1699, Iberville arribà a l'illa Santa Rosa davant de Pensacola (Florida), fundada pels espanyols; d'ací marxà a la badia de Mobile i explorà l'illa Massacre, rebatejada Dauphine. El 13 de febrer de 1699, arribà al riu Biloxi (Mississipi), amb el seu germà Jean-Baptiste Le Moyne de Bienville. L'1 de maig del 1699 construí una fortificació al marge nord-oest de la badia de Biloxi, vora de l'actual Ocean Springs (Mississipi), i l'anomenà Fort Maurepas o Old Biloxi.
El 1706 d'Iberville capturà l'illa caribenya de Nevis als britànics. Aleshores marxà a l'Havana per a demanar reforços als espanyols per a atacar la Província de Carolina, però va emmalaltir de febre groga i morí a l'Havana.

## Referències

* ↑ Chartrand, René. The Forts of New France: The Great Lakes, the Plains and the Gulf Coast 1600-1763 (en anglès). Osprey Publishing, 2010, p.53. ISBN 184603504X.