OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ramon II de Roergue

Ramon II (905 –961) fou comte de Roergue, amb drets indivisos sobre els comtats d'Albi i Nimes i a Septimània, i drets feudals nominals al Carcí. També ostentava drets feudals a Aquitània i Septimània i portava el títol de marchio (marquès) de Septimània.

## Orígens familiars i testament

Fill d'Ermengol, comte de Roergue, i d'Adelaida.
Es conserva el seu testament datat el 961 on fa referència a drets feudals a Alvèrnia i Gascunya i parla de 17 castells i una roca; alguns castells foren deixat a la seva esposa i hereus i altres a les esglésies d'Albi i Càors i a algunes abadies.

## Núpcies i descendents

Es casà l'any 936 amb Berta d'Arle, filla de Bosó, marques de Toscana i de Wil·la II de Borgonya, i van tenir tres fills:
* Ramon III (945- 1008), comte de Roergue.
* Adelaida de Roergue de Pons (950-1011)
* Ermengarda de Roergue (951- ?), casada amb Sunyer I de Pallars

## Fonts

* Lewis, Archibald R. The Development of Southern French and Catalan Society, 718-1050.
# Raja orbicularis

Raja orbicularis és una espècie de peix de la família dels raids i de l'ordre dels raïformes.

## Referències

* ↑ Linnaeus C. 1758. Systema Naturae, Ed. X. (Systema naturae per regna tria naturae, secundum classes, ordines, genera, species, cum characteribus, differentiis, synonymis, locis. Tomus I. Editio decima, reformata.) Holmiae. Systema Nat. ed. 10 v. 1. i-ii + 1-824.
* ↑ BioLib (anglès)

## Enllaços externs

* uBio (anglès)
# Rapa das Bestas de Sabucedo

La Rapa das Bestas de Sabucedo és una festa que se celebra a la parròquia de Sabucedo, al municipi gallec d'A Estrada, el primer dissabte, diumenge i dilluns del mes de juliol. Està declarada des de 2007 Festa d'interès turístic internacional.
La rapa das bestas (rapada de les bèsties) consisteix a recollir cavalls salvatges, ficar-los al curro (recinte tancat), tallar-los les crineres i, en l'actualitat, marcar-los amb microxips. És una festa que se celebra a diverses localitats de Galícia, però la de Sabucedo és la més important i coneguda.
Hi ha diverses característiques que diferencien la rapa de Sabucedo de les d'altres localitats. La més important consisteix que no s'utilitzen cordes, pals o altres aparells per reduir a l'animal. Els aloitadores, que són els encarregats de subjectar el cavall mentre se'l rapa, utilitzen només la seva destresa i el seu cos per fer-ho. Una altra característica específica de la rapa das bestas de Sabucedo és que la baixa o activitat d'ajuntar i conduir les bèsties fins a Sabucedo forma part de la pròpia celebració i hi participen centenars de persones.
El dissabte pel matí, abans de pujar a la muntanya, se celebra una missa on es demana a Sant Llorenç (màrtir) (San Lourenzo), patró de Sabucedo, que no hi hagi cap accident o desgràcia durant la festa.

## Enllaços externs

* Pàgina web oficial
# Rapa mosquera

La rapa mosquera, rapa pudenta o orella de porc (Helicodiceros muscivorus) és l'única espècie del gènere monotípic de plantes amb flors Helicodiceros pertanyent a la familia Araceae. És endèmica de les Illes Balears, Còrsega i Sardenya. Creix normalment prop de la costa, a llocs pedregosos.

## Descripció

Es tracta d'una planta herbàcia amb fulles de color verd fosc, que surten d'un tubercle de fins a 15 centímetres de longitud. La part més destacable de la planta és la flor, que reprodueix l'olor de la carn en descomposició per tal d'atreure les mosques que actuaran com a pol·linitzadors.
És una de les poques plantes termogèniques, és a dir, que pot elevar la seva temperatura, independentment de la temperatura ambiental. Aquest fet l'ajuda a atreure els insectes pol·linitzadors.

## Ecologia

A les Gimnèsies, i especialment a l'illa de l'Aire (Menorca), la rapa mosquera presenta una forta interacció amb la sargantana gimnèsica, que s'alimenta de les mosques atretes per les flors de la planta. La rapa mosquera no obté cap benefici de la presència dels rèptils durant la floració, ja que aquests es mengen els seus pol·linitzadors. Quan els fruits són madurs, en canvi, les sargantanes se'ls menjen, encarregant-se així de dispersar les llavors. L'enorme densitat de rapa mosquera a l'illa de l'Aire, i probablement a altres illots de les Balears, es deu a l'activitat dispersora de les sargantanes.

## Sinonímia

* Arum muscivorum L.f., Suppl. Pl.: 410 (1782).
* Dracunculus muscivorus (L.f.) Parl., Fl. Ital. 2: 252 (1857).
* Arum crinitum Aiton, Hort. Kew. 3: 314 (1789).
* Arum spirale Salisb., Prodr. Stirp. Chap. Allerton: 259 (1796).
* Dracunculus crinitus Schott in H.W.Schott & Endl., Melet. Bot.: 17 (1832), nom. illeg.
* Megotigea crinita Raf., Fl. Tellur. 3: 64 (1837).
* Helicodiceros crinitus (Raf.) Schott, Oesterr. Bot. Wochenbl. 3: 369 (1853), nom. illeg.
* Dracunculus muscivorus var. caprariensis Romo, Fl. Silvestres Baleares: 393 (1994)

## Referències

* ↑ Angjoy, A.M. et al. "Function of the heater: the dead horse arum revisited", Proceedings. Biological sciences / The Royal Society, February 7, 2004.
* ↑ Pérez-Mellado, V.; Riera, N.;Hernández-Estévez, J. A.; Piccolo, V. i Potter C. (2006) "A complex case of interaction between lizards and plants. The dead horse arum (Dracunculus muscivorus) and the Balearic lizard (Podarcis lilfordi)" a C. Corti, P. Lo Cascio, M. Biaggini: Mainland and insular lacertid lizards: a mediterranean perspective, Firenze. ISBN 978-88-8453-523-8 (online), ISBN 978-88-8453-524-5 (imprès). Consultable a http://air.unimi.it/bitstream/2434/63424/1/Dracunculus%2520Lipari.pdf
# Rana (Noruega)

Rana és un municipi situat al comtat de Nordland, Noruega. Té 25,499 habitants i té una superfície de 4,460.75 km². El centre administratiu del municipi és la ciutat de Mo i Rana.

## Referències

* ↑ «Personnemningar til stadnamn i Noreg» (en noruec). Språkrådet.
Viccionari
# Revolta al Carib

Revolta al Carib (títol original en francès: Estouffade à la Caraïbe) és una pel·lícula franco-italiana dirigida per Jacques Besnard i estrenada el 1967. Ha estat doblada al català.

## Argument

Sam Morgan, aventurer d'estiueig, és agafat per partisans que l'obliguen a apoderar-se de l'or d'un tirà d'Amèrica del Sud per finançar la seva revolució.

## Repartiment

* Frederick Stafford: Sam Morgan
* Jean Seberg: Colleen O'Hara
* Serge Gainsbourg: Clyde
* Maria-Rosa Rodriguez: Estella
* Mario Pisu: Patrick O'Hara
* Paul Crauchet: Valdès

## Referències

* ↑ «Revolta al Carib». esadir.cat.
* ↑ «Estouffade a la Caraïbe». The New York Times.
# Relació de Coomber

La relació de Coomber es fa servir per descriure com es relacionen la pressió interna i la constant dielèctrica d'un líquid no polar.
Com que $p_{i}=\left({\frac {\partial E}{\partial V}}\right)_{T}\,$ (equació que descriu la pressió interna d'un líquid) es pot trobar que:
    $p_{i}=n\cdot {I}\cdot {b(T)}{\frac {N^{2}\alpha ^{2}}{V^{n+1}}}\,$
On:
* $N\,$ és igual al nombre de molècules
* $I\,$ és el potencial d'ionització del líquid
* $b(T)\,$ és una relació que depèn de la temperatura basada en les constants numèriques de la geometria interparticular
* $\alpha \,$ és la polaritzabilitat
* $V\,$ és el volum del líquid
Per la majoria de líquids no polars, $n=1\,$.

## Bibliografia

* Meeten, G.H., "Theoretical Basis for Coomber's Relationship", Nature Vol. 223, 23 d'agost de 1969 (anglès)
# Riehen

Riehen és un municipi del cantó de Basilea-Ciutat (Suïssa).

## Fills ilustres

* Walter Courvoisier (1875-1931), metge i músic.
* Rolf Martin Zinkernagel (1944 -) immunòleg, Premi Nobel de Medicina o Fisiologia de l'any 1996.

## Enllaços externs

* Riehen en Alemany, Francès o Italià al Diccionari històric de Suïssa.
* Web oficial del municipi
# Riego de la Vega

Riego de la Vega és un municipi de la província de Lleó, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 1281 | 1171 | 1065 | 1014 |

## Referències

* ↑ «Provincia de León (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 2 març 2021].
# Riedseltz

Riedseltz (en alsacià Ridselz) és un municipi francès, situat a la regió del Gran Est, al departament del Baix Rin. L'any 1999 tenia 1.061 habitants.
Forma part del cantó de Wissembourg, del districte de Haguenau-Wissembourg i de la Comunitat de comunes del Pays de Wissembourg.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 1.350 | 1.390 | 1.475 | 1.489 | 1.521 | 1.061 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Victor Ringeisen | |
# Riedern

Riedern és un municipi del cantó de Glarus (Suïssa).

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
# Rescat financer

En economia, un rescat financer és l'acte de prestar o donar capital financer a una entitat (empresa, país o individu) que es troba en perill de fallida, per a salvar-lo de la fallida, insolvència, la liquidació o la ruïna, o per a permetre que una entitat trenque sense produir contagi financer. Les paraules utilitzades en la parla anglosaxona són rescue (terme d'ús formal) o bailout (terme col·loquial).
El rescat pot ser fet amb fins de lucre, per exemple quan un inversor ressuscita una companyia de futur incert mitjançant la compra de les seues accions a preus de ganga. També pot fer-se per interès social, com per exemple si un filantrop ric reflota una empresa de menjar ràpid no rendible en un país amb problemes amb la distribució d'aliments. També pot ser motivat per la necessitat d'evitar un rescat major: per exemple, si el govern considera el transport com essencial per a la fluïdesa econòmica de l'estat; llavors protegeix les empreses de transport (línies aèries, empreses petrolieres, etc) mitjançant subsidis i préstecs a baix interès.
Als Estats Units d'Amèrica no hi ha hagut rescats financers a estats o ciutats des de 1840. El govern del Canadà d'ençà el segle XX determinà no rescatar les seues províncies.

## Vegeu també

* banca pública
* Bombolla immobiliària
* Dació en pagament
* Flux de caixa
* Fons de reestructuració ordenada bancària (FROB)
* La Gran Depressió
* Nacionalització
* Pànic bancari
* Fallida
* Rescat de la banca espanyola

## Referències

* ↑ "Tu dius tomàquet, jo dic rescat": la revista 'Time' es burla de Rajoy" Diari Ara, 6 de juny de 2012
* ↑ Tirole, 2017, p. 301.
* ↑ Tirole, 2017, p. 303.

## Bibliografia

* Tirole, Jean. La economía del bien común. Barcelona: Taurus, 2017. ISBN 978-84-306-1861-3.

## Enllaços externs

* Pla de reducció de béns tòxics (eng), Dept. Justícia EUA, 23 Mar 2009
* NoBailout.org, Una web anti-rescat dels EUA (anti-bailout).
# Ricard Escolà i Sala

Ricard Escolà i Sala (Barcelona, 6 de desembre de 1940) és un exfutbolista català. Va jugar a la dècada de 1960.

## Trajectòria

Fill del jugador internacional Josep Escolà i Segalés., es formà al futbol base del FC Barcelona, arribant a jugar a l'equip amateur i al CD Comtal durant la temporada 1959-60. Disputà dos amistosos amb el primer equip l'any 1959. Després de passar una temporada al CE Mataró, fitxà pel Racing de Santander de primera divisió. Els millors anys els visqué al Deportivo de La Coruña, quatre temporades, dues d'elles a Primera. Finalitzà la seva carrera al CA Osasuna l'any 1969.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 Toni Closa; Josep Pablo, José Alberto Salas i Jordi Mas. Gran diccionari de jugadors del Barça. Editorial Base, 2015. ISBN 978-84-16166-62-6.
* 1 2 «Ricardo Escolá cuelga las botas». Mundo Deportivo, 05-02-1969. [Consulta: 17 gener 2016].
* ↑ «Ricardo Escolá dice...». Mundo Deportivo, 24-06-1962. [Consulta: 17 gener 2016].

## Enllaços externs

* Perfil a BDFutbol
# Ricard E. Bofill Maggiora

Ricard E. Bofill Maggiora (Barcelona, 1965), nascut Ricard Emili Bofill Maggiora Vergano, és un arquitecte català. Fill de l'actriu Serena Vergano i de l'arquitecte Ricard Bofill i Leví, és llicenciat en Arts per la Universitat de Rice, Texas, i màster en Arquitectura per Harvard. Juntament amb el seu germà Pablo Bofill dirigeix el despatx Ricardo Bofill Taller d'Arquitectura (RBTA) on és el director de disseny i està centrat en projectes a la Xina, Rússia i l'Índia on ha fet la reforma de les oficines de Google a Nova Delhi i un barri residencial de cases de quatre plantes a Chennai, a la costa est. Entre els anys 1990 i 2005 va ser conegut pels seus excessos, intervencions al programa Tómbola i aventures amoroses, es va casar amb Chabeli Iglesias i va ser parella de la cantant Paulina Rubio. El 1995 va publicar la novel·la «Perséfone». El 2005 va dirigir la pel·lícula comedia Hot milk,

## Referències

* ↑ Buenafuente, Andreu. «Ricardo Emilio Bofill (26:56-51:49)». Sense títol. TV3, 28-09-1995. [Consulta: 28 gener 2022].
* 1 2 3 Segura, Cristian. «“Qui dimonis és Ricardo Bofill?”». El País, 13-04-2019. [Consulta: 28 gener 2022].
* ↑ «Un arquitecto que dirigió películas y publicó novelas» (en castellà). El Universal, 05-07-2016. [Consulta: 28 gener 2022].
* ↑ Guardia, María Asunción. «Bofill jr. narra un ascenso del infierno» (en castellà) p. 49. La Vanguardia, 26-09-1995. [Consulta: 28 gener 2022].
* ↑ «Entrevista con Ricardo Bofill» (en castellà). El País [Madrid], 08-04-2005. ISSN: 1134-6582.
* ↑ López, Juan Ramón. «Ricardo Bofill Jr: de cuando le daban tres meses de vida a un día a día sano y anónimo» (en castellà). Vanitatis, 18-01-2022. [Consulta: 28 gener 2022].
# Restes de la Torre de Trullàs

La Torre de Trullàs era una torre de defensa d'origen musulmà, situada al municipi de Sollana, a la comarca de la Ribera Baixa (província de València), a uns cinc quilòmetres del casc de la població. Les seues restes són bé d'interès cultural per declaració genèrica, amb codi 46.21.233-009.
La torre de Trullàs, que estava propera als termes de Benifaió, Alginet, Algemesí i Albalat de la Ribera, es trobava a la part occidental del municipi. Tenia una edificació annexa, que pogués ser un aquarterament o cavallerissa. Al costat d'ella es va desenvolupar el poblat de Trullàs, anomenat així per ser lloc de trulls, és a dir, de molins. Hi ha constància que l'any 1927, la torre va quedar reduïda a ruïnes. De les restes del poblat queden pedres de molí, i de la torre, carreus.
Es tractava d'una torre de guaita i defensa. Es coneix el seu aspecte per documents del segle xix, segons els quals seria de planta quadrada i tenia 55 peus (16,6 m) d'altura i 24 (7,3 m) de base. A 1913 les referències documentals parlen de l'existència d'escasses restes d'aquesta torre, que va ser totalment enderrocada poc després, a 1919. En 1981 es manté el seu record gràcies a un monument commemoratiu que inclou algunes restes de la torre o de les edificacions que l'envoltaven.

## Referències

* ↑ «Inventari General del Patrimoni Cultural Valencià».
* 1 2 http://www.cult.gva.es/dgpa/bics/Detalles_bics.asp?IdInmueble=198
* 1 2 http://www.sollana.es/pages/cont/index.php?id=78&id_menu=292 Arxivat 2012-09-24 a Wayback Machine.
* ↑ Conversió de mesures realitzada sobre 0,302 metres per peu valencià, proporció extreta de la web www.historiadeanna.com
* ↑ http://usuarios.multimania.es/vicolm/rbaix10.htm%5BEnllaç+no+actiu%5D
# El camino de la vida

El camino de la vida és una pel·lícula mexicana dramàtica del director mexicà Alfonso Corona Blake estrenada en 1956. Va obtenir el Premi Ariel a la millor pel·lícula en 1957.

## Sinopsi

La història se centra en tres joves que són arrestats per la policia i esperen sentència a la Ciutat de Mèxic dels anys 1950. El llicenciat José Gutiérrez (Enrique Lucero), advocat defensor, presa partit pels nois i decideix prendre'ls sota la seva tutela per a rehabilitar-los, perquè d'acord amb ell no semblen ser "criminals de naixement" (si és que tal cosa existeix), perquè tots semblen haver arribat a cometre els seus crims en defensa pròpia o amb l'afany de buscar manteniment per a la seva família.

## Repartiment

* Luis Alba
* Guillermo Bravo Sosa
* Antonio Brillas
* José Chávez
* Rafael Estrada
* Carmen Funés
* Eufrosina García
* Guido García
* Ignacio García Torres
* Rafael González
* Mario Humberto Jiménez Pons
* Rogelio 'Frijolitos' Jiménez Pons
* Enrique Lucero
* Miguel Manzano
* Roberto Meyer
* Eduardo Moreno
* Inés Murillo
* Mario Navarro
* Ismael Pérez
* Víctor Pérez

## Premis

* Premi Ariel a la millor pel·lícula
* Al 6è Festival Internacional de Cinema de Berlín va guanyar una menció honorífica.

## Referències

* ↑ El camino de la vida del sitio web F-andango. Consulta: 15-11-13.
* ↑ «6th Berlin International Film Festival: Prize Winners». berlinale.de. Arxivat de l'original el 23 de novembre 2015. [Consulta: 26 December 2009].

## Llocs exteriors

* El camino de la vida a YouTube
# Àcid exocàrpic

L'àcid exocàrpic, el qual nom sistemàtic és àcid (E)-octadec-13-en-9,11-diinoic, és un àcid carboxílic de cadena lineal amb devuit àtoms de carboni, un doble enllaç trans entre els carbonis 13-14 i dos triples enllaços entre els carbonis 9-10 i 11-12, la qual fórmula molecular és ${\ce {C18H26O2}}$. En bioquímica és considerat un àcid gras.
Fou aïllat per primera vegada el 1959 de les arrels de l'arbre australià Exocarpos cupressiformis per H.H. Hatt i col·laboradors, del gènere del qual en derivaren el nom comú àcid exocàrpic. També s'ha aïllat de Buckleya distichophylla, que en conté un 29 %; Heisteria silvianii (0,36 %); Malania oleifera (3,43 %); i Ongokea gore (2 %). En forma lliure s'ha aïllat dels tubercles masculins i femenins i de les inflorescències de Sarcophyte sanguinea.
S'ha demostrat que presenta activitat antimicobacteriana.

## Referències

* ↑ Hatt, H.H.; Triffett, A.C.K.; Wailes, P.C. «Acetylenic acids from the fats of Santalaceae and Olacaceae. Seed and root oils of Exocarpus cupressiformis». Australian Journal of Chemistry, 12, 1959, pàg. 190-195.
* ↑ Hopkins, C.Y.; Chisholm, M.J. «Acetylenic Fatty Acids of Buckleya Seed Oil». Chemistry & Industry, 1966, pàg. 1533.
* ↑ «PlantFAdb: 18:3-delta-9a,11a,13t; Exocarpic acid; 13-Octadecene-9,11-diynoic acid, (13E)-; 13-Octadecene-9,11-diynoic acid, (E)-; Exocarpic acid; Octadeca-trans-13-ene-9,11-diynoic acid». [Consulta: 15 juny 2018].
* ↑ Naidoo Siegfried E.^Drewes, Lovina A.C.; Staden, J.Van; Hutchings, Anne «Exocarpic acid and other compounds from tubers and inflorescences of Sarcophyte sanguinea». Phytochemistry, 31, 11, 01-01-1992, pàg. 3929–3931. DOI: 10.1016/s0031-9422(00)97556-3. ISSN: 0031-9422.
* ↑ Koch, Michael; Bugni, Tim; Sondossi, Mohammad; Ireland, Chris; Barrows, Louis «Exocarpic Acid Inhibits Mycolic Acid Biosynthesis inMycobacterium tuberculosis» (en anglès). Planta Medica, 76, 15, 26-05-2010, pàg. 1678–1682. Arxivat de l'original el 2018-06-05. DOI: 10.1055/s-0030-1249939. ISSN: 0032-0943 [Consulta: 17 juny 2018].
# L'Arbre sous la mer

L'Arbre sous la mer és una pel·lícula francesa de Philippe Muyl estrenada el 1985 basada en la novel·la de Nikos Athanassiadis.

## Sinopsi

Mathieu, un geòleg que visita una illa grega, estudia un arbre petrificat. S'enamora de l'Eléni, una jove misteriosa. Salvatge, de vegades desapareix al mar a la nit.

## Repartiment

* Christophe Malavoy : Mathieu
* Eleni Dragoumi : Eléni
* Julien Guiomar : Thomas
* Yavuz Özkan : Thomas

## Producció

Fou exhibida a la secció de Nous Realitzadors del Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià 1984.

## Referències

* ↑ L'Arbre sous la mer a unifrance.org
* ↑ L'Arbre sous la mer al web del festival

## Enllaços externs

* L'Arbre sous la mer al web de Philippe Muyl.
* Fragmen de la pel·lícula a Facebook
# Nicolas Pépé

Nicolas Pépé (29 de maig de 1995) és un futbolista professional ivorià que juga de volant i davanter amb el Vila-real CF i amb l'equip nacional ivorià.

## Referències

* ↑ «Nicolas Pépé: Overview». Premier League. [Consulta: 17 agost 2019].
* ↑ «LOSC - Nicolas PEPE (2018 - 2019) | Lille LOSC». Arxivat de l'original el 2019-04-25. [Consulta: 21 agost 2019].

## Enllaços externs

* Fitxa de Nicolas Pépé al web del Trabzonspor
* Nicolas Pépé – Fitxa i estadístiques a la UEFA
# Grossa

* Per a altres significats, vegeu «Grossa de Cap d'Any».
Grossa (en cors Grossa) és un municipi francès, situat a la regió de Còrsega, al departament de Còrsega del Sud. L'any 1999 tenia 38 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 76 | 78 | 72 | 58 | 44 | 38 |

## Referències

Viccionari
# Joan Pica

Joan Pica (s.XVII) Es desconeixen les dades biogràfiques d'aquest compositor. A la documentació de l'arxiu parroquial de Canet de Mar hi ha constància del bateig d'un Joan Pica el 17 d'abril de 1603, però aquest cognom, de procedència francesa, és present a Canet en families de mariners, sastres i teixidors al decurs del segle. Al fons musical canetenc s'hi conserven dues obres, fet que du a pensar que va ésser mestre de capella de la parroquial, anterior a Miquel Oller.
Se'n conserven dues obres de música religiosa en el fons canetenc una Antífona per a 7 v i Ac i un Càntic per a 8 v i Ac

## Referències

* ↑ «Fons canetenc». Inventari dels Fons Musicals de Catalunya (IFMuC). UAB.
* ↑ «Antífona per a 7 v i Ac». Inventari dels Fons Musicals de Catalunya (IFMuC). UAB.
* ↑ «Càntic per a 8 v i Ac». Inventari dels Fons Musicals de Catalunya (IFMuC). UAB.

## Bibliografia

* Gregori i Cifré, Josep Maria. El fons musical de l'Església Parroquial de Sant Pere i Sant Pau de Canet de Mar. Barcelona: Generalitat de Catalunya, Departament de Cultura i Mitjans de Comunicació, 2009.
# Johann Nepomuk von Fuchs

Johann Nepomuk von Fuchs (15 maig de 1774 – 5 Març de 1856) fou un químic i mineralogista alemany. Se'l coneix per les seves observacions mineralògiques i pel seu treball amb vidre soluble, nom amb què es coneixen els silicats de sodi i els de potassi i que ha trobat aplicacions en l'estereocromia.

## Biografia

Nasqué a Mattenzell, prop de Dennberg, Baviera. Va estudiar medicina a Heidelberg i Viena i química a. El 1807 esdevingué professor de química i mineralogia per a la Universitat de Landshut. El 1823 era responsable de les col·leccions de minerals de Múnic, on va exercir de professor de mineralogia durant 3 anys. De fet, una varietat de mica moscovita, s'anomena fuchsita en honor seu. Es va retirar el 1852 i dos anys més tard, el 1854, li fou atorgada la categoria de noble pel Rei Maximilià II de Baviera. Morí a Múnic el 5 de març de 1856.

## Referències

* ↑ «Johann Nepomuk Fuchs». Catholic Encyclopedia (anglès). [Consulta: 18 febrer 2007].
# Jocs Olímpics d'Estiu de 2028

Els Jocs Olímpics de Los Angeles 2028, oficialment coneguts com els Jocs de la XXXIV Olimpíada, seran un esdeveniment internacional multiesportiu que es durà a terme el 2028 a la ciutat de Los Angeles, Estats Units. Inicialment, Los Angeles va presentar la seva candidatura als Jocs Olímpics de 2024. Encara que s'havia plantejat que la seu d'aquests Jocs fos seleccionada el 13 de setembre de 2017, durant la 130a Sessió del Comitè Olímpic Internacional a Lima, el 31 de juliol de 2017, Los Angeles va arribar a un acord amb el COI per retirar la seva candidatura i acceptar organitzar els Jocs de 2028, permetent que París –una de les dues ciutats candidates restants– acollís l'esdeveniment en 2024. L'acord tripartit –París-Los Angeles-COI– va ser ratificat a la sessió del COI a Perú.

## Referències

* ↑ Nancy Armour «Los Angeles is USOC's candidate for 2024 Olympic bid». , 01-09-2015 [Consulta: 31 juliol 2017].
* ↑ David Wharton «Details emerge in deal to bring 2028 Summer Olympics to Los Angeles». , 31-07-2017 [Consulta: 31 juliol 2017].
* ↑ «COI confirma los Juegos Olímpicos de París 2024 y Los Ángeles 2028». , 13-09-2017 [Consulta: 13 setembre 2017].
* ↑ «El triple acuerdo COI-Los Ángeles-París será ratificado en septiembre». , 31-07-2017 [Consulta: 31 juliol 2017].