OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Lindsey Pelas

Lindsey Nicole Pelas (nascuda el 19 de maig de 1991) és una actriu, influencer, empresària i model estatunidenca. Actualment modela per a múltiples marques i ha aparegut en publicacions com Maxim, GQ, Glamur, també ha modelat per a Playboy i va ser la Ciber Noia del Mes de Playboy al maig de 2014.
Peles és principalment coneguda per la seva presència en les xarxes socials, guanyant milions de seguidors en Instagram i Twitter, així com un compte de Snapchat extremadament popular. Peles també és l'amfitriona i fundadora del podcast Eyes Up Here, que es transmet setmanalment en Focus TV. Entre els convidats notables en el programa hi ha Kate Quigley i Chris Pfaff.

## Biografia

Lindsey va néixer el 19 de maig de 1991 en una petita ciutat al sud de Louisiana. Va créixer en un petit poble prop d'Independence (Louisiana), i sent nena ja somiava amb ser una estrella de cinema. Va ser una de vuit fills que va créixer amb quatre germanes i tres germans. Va assistir a una escola secundària rural, graduant-se entre els millors de la seva classe. Va assistir a la Universitat Estatal de Louisiana obtenint una llicenciatura en Història. Després de graduar-se, Pelas va treballar com barman i instructora de ioga.
Peles va començar la seva carrera com a model el 2013, quan va fer diversos reportatges per a Playboy. Després de la seva etapa a Playboy, es va mudar a Los Angeles on va tenir un enamoriscament amb el jugador de pòquer Donen Bilzerian.

## Referències

* ↑ Helin Jung «11 Big Boob Problems Every Busty Girl Understands, From Instagram Star Lindsey Pelas». Cosmopolitan, 26-03-2016. Arxivat de l'original el 29 de novembre de 2016.
* 1 2 [20 de desembre de 2016] Lindsey Pelas Playboy Cybergirl of the Month May 2014. Playboy, 9 de maig de 2014. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2016-12-20. [Consulta: 5 març 2022].
* ↑ «Instagram Stunner Lindsey Pelas Says 'Really Famous A-Listers' Slide Into Her DMs On a Regular Basis». maxim.com.
* ↑ «Lindsey Pelas». gq.com.mx, 14-09-2015.
* ↑ Clinton, Leah Melby. «Having 30H Breasts Isn't Easy: "Food Always Gets Stuck in My Boobs"». glamour.com.
* ↑ «‘Playboy’ Model Lindsey Pelas Flaunts Instagram Cleavage, Insists ‘I’m Not A Slut’». The Inquisitr, 19-03-2019.
* ↑ «The Psychology Behind Why We 'Like' Hot People's Pics On Instagram». HuffPost, 06-03-2019.
* ↑ «American model Lindsey Pelas' irresistibly hot photos are a sight for the sore eyes; see pics | Entertainment News». www.timesnownews.com.
* ↑ «Lindsey Pelas' Instagram Will Make You Weak In The Knees». Mandatory, 24-01-2019. Arxivat de l'original el 2019-03-22. [Consulta: 5 març 2022].
* ↑ «Lindsey Pelas career info». 'lindseypelas.co', 01-10-2016. Arxivat de l'original el 26 de desembre de 2016.

## Enllaços externs

* Lindsey Pelas - Lloc web oficial
# Premi Internacional Alfonso Comín

El Premi Internacional Alfonso Comín és un guardó que concedeix anualment la Fundació Alfonso Comín. La primera edició d'aquest distintiu es va lliurar el 1984, i el seu objectiu és posar de manifest situacions límits i injustes, a més de reconèixer públicament persones o col·lectius compromesos en la tasca d'aconseguir un món més just socialment.
Des de la primera edició, l'entrega del Premi s'ha realitzat al Saló de Cent de l'Ajuntament de Barcelona, que des del 1993 n'és un dels patrocinadors. Al llarg de la seva història, el Premi Internacional Alfonso Comín ha reconegut personalitats com el sud-africà Nelson Mandela, el francès Abbé Pierre o el català Pere Casaldàliga, així com al Moviment dels Treballadors Sense Terra al Brasil, les dones afganeses de l'associació Rawa i la Marxa Global contra el Treball Infantil.

## Llistat de premiats

* 1984: Poble de Nicaragua
* 1985: José María de Llanos
* 1986: Nelson Mandela
* 1987: Leonardo Boff
* 1988: Poble de Palestina
* 1989: Universidad Centroamericana José Simeón Cañas i al seu rector, Ignacio Ellacuría
* 1990: Alexander Dubček
* 1991: Víctimes innocents del poble de l'Iraq
* 1992: Pere Casaldàliga
* 1993: A la ciutat de Tuzla (Bòsnia) i al diari Oslobođenje
* 1994: Als nens de la Guerra del Sudan
* 1995: Abbé Pierre
* 1996: Salima Ghezali
* 1997: Vandana Shiva
* 1998: Sola Sierra
* 1999: Poble kurd
* 2000: Federación de Asociaciones Pro-Inmigrantes extranjeros, Andalucía Acoge
* 2001: Movimento dos Trabalhadores Sem Terra del Brasil
* 2002: The Jerusalem Link
* 2003: Associació Revolucionària de Dones Afganeses
* 2004: School of the Americas Watch
* 2005: Chema Caballero
* 2006: José María Díez-Alegría i Gregorio López Raimundo
* 2007: Maha Al-Hadeethi
* 2008: Global March Against Child Labor i Kailash Satyarthi
* 2009: Arrels Fundació
* 2010: Comité Regional para la Promoción y Defensa de la Vida de Chicomuselo, Chiapas (Mèxic)
* 2011: Arcadi Oliveres
* 2012: Fathi Chamkhi
* 2013: Ignacio Ramonet
* 2014: Gustave Kiansumba, en representació dels immigrants i refugiats que arriscant la vida salten les tanques de Ceuta i Melilla.
* 2015: Maria Victòria Molins
* 2016: Comunitat de persones en cerca de refugi d'Eko, actualment al camp de Vasilika (Grècia)
* 2017: Oriol Mitjà Villar

## Referències

* 1 2 «L'Ajuntament reforça els acords de cooperació amb les entitats». Ajuntament de Barcelona. [Consulta: 12 octubre 2014].
* ↑ «El premi Alfonso Comín, per a Arrels Fundació». El Punt Avui, 22-12-2009. [Consulta: 12 octubre 2014].
* ↑ «Arcadi Oliveres rep el Premi Internacional Alfonso Comín pel seu treball en la construcció de la pau». Cugat.cat, 13-12-2010. [Consulta: 12 octubre 2014].
* ↑ «Fathi Chamkhi, 29è Premi Internacional Alfonso Comín». Xarxa SICOM, 28-11-2011. Arxivat de l'original el 2014-10-19. [Consulta: 12 octubre 2014].
* ↑ «Ignacio Ramonet recibe el XXX Premio Internacional Alfonso Comín» (en castellà). La Vanguardia, 22-10-2013. [Consulta: 12 octubre 2014].
* ↑ «Victòria Molins, Premi Internacional Alfonso Comín». CatalunyaReligió.cat, 26-10-2015. [Consulta: 26 octubre 2015].

## Enllaços externs

* Pàgina principal del Premi
# Xut a pals

En futbol americà, un xut a pals (també anomenat gol de camp), en anglès field goal (FG), és un xut dirigit contra els pals situats al final de la zona d'anotació del camp amb l'objectiu d'aconseguir tres punts.
Aquest xut s'executa normalment quan l'equip atacant no ha pogut avançar les 10 iardes reglamentàries en els tres primers dels quatre intents (downs) i la pilota està en una zona adequada per intentar el xut (entre les 0 i les 50 iardes aproximadament). En aquest moment es posa a jugar un dels que s'anomenen equips especials i adopta una formació normalment amb set jugadors a la línia de scrimmage, dos als extrems una mica més endarrerits i a unes 7 iardes el col·locador, i encara més endarrerit el xutador. En el moment adequat, l'esnàper llarg farà l'esnap cap al col·locador, que posarà la pilota a terra verticalment i el xutador la llençarà cap a la porteria, amb l'objectiu que la pilota passi per sobre del pal horitzontal i entre els verticals.

## Referències

* ↑ «xut a pals». Termcat. Departament de Cultura - Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 juliol 2024].
* ↑ Paz, Pamela. «¿Qué es un gol de campo y cuánto vale en la NFL? La explicación del field goal» (en castellà). mediotiempo, 07-02-2022. [Consulta: 29 juliol 2024].
* ↑ «Formación de Gol de Campo» (en castellà). Theplaybook.jimdo.com. [Consulta: 29 juliol 2024].
# David Gámiz Viana

David Gámiz Viana (La Llosa del Bisbe, 26 de juny de 1906 - Badalona, 19 de novembre de 1989) fou un futbolista català de les dècades de 1920 i 1930.

## Trajectòria

Nascut al País Valencià, es traslladà a Badalona, on es formà com a esportista. Començà a jugar al FC Badalona entre 1924 i 1926. La seva millor època la va viure al CE Europa, on jugà 5 temporades, tres d'elles a primera divisió. La temporada 1931-32 jugà al FC Barcelona i fou campió de Catalunya. Finalitzà la seva carrera a l'Hèrcules CF d'Alacant. Formà part amb assiduïtat de la selecció catalana de futbol, amb la qual disputà 4 partits. Un cop retirat formà part de l'Agrupació de Veterans Esportistes de Badalona.

## Palmarès

* Campionat de Catalunya de futbol:
** 1931-32

## Referències

* 1 2 3 4 5 Toni Closa; Josep Pablo, José Alberto Salas i Jordi Mas. Gran diccionari de jugadors del Barça. Editorial Base, 2015. ISBN 978-84-16166-62-6.
* 1 2 3 4 «Falleció David Gámiz». Mundo Deportivo, 20-11-1989. [Consulta: 17 febrer 2016].
* 1 2 3 4 5 «David Gámiz Viana». Gran Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 17 febrer 2016].
* ↑ «El homenaje a Cabedo». Mundo Deportivo, 27-09-1926 [Consulta: 1r desembre 2014].
* ↑ «En el campo del Español el homenaje a Patricio Caicedo». Mundo Deportivo, 18-03-1929 [Consulta: 26 novembre 2013].
* ↑ «Ayer en Vallejo». Mundo Deportivo, 26-07-1931 [Consulta: 1r octubre 2014].
* ↑ «En Vallejo». Mundo Deportivo, 27-07-1931 [Consulta: 1r octubre 2014].

## Enllaços externs

* Perfil a BDFutbol
# Vila Nova de São Pedro

Vila Nova de São Pedro és una freguesia portuguesa del concelho de Azambuja, amb 14,38 km² de superfície i 725 habitants (2001). Amb una densitat de població de 50,4 hab/km².
Té un important jaciment arqueològic de l'edat del coure anomenat Castro de Vila Nova de São Pedro

## Enllaços externs

* Vila Nova de São Pedro en freguesiasdeportugal.com Arxivat 2009-12-04 a Wayback Machine. (portuguès)
* Gobierno civil e información administrativa de Azambuja Arxivat 2009-12-18 a Wayback Machine. (portuguès)
# TK/KN-19

La carretera prefectural 19 (東京都道・神奈川県道19号町田調布線, Tōkyōto-dō Kanagawa kendō 19-gō Machida Chōfu-sen) és una carretera prefectural de primera classe compartida entre les prefectures de Tòquio i Kanagawa, comunicant les ciutats de Machida i Chōfu, ambdues localitzades a Tòquio.
La TK/KN-19 té una llargària total de 20,6 quilòmetres. Les seccions del recorregut a Tòquio i a Kanagawa tenen una llargària de 18.850 i 1.796 metres respectivament. En la major part de la carretera, aquesta rep el nom de "camí de Tsurukawa" (鶴川街道, Tsurukawa kaidō). La via enllaça amb la KN/TK-9, TK-12 i TK-18, entre d'altres, al llarg del seu recorregut.
El recorregut de la carretera 19 comença a la ciutat de Machida, al sud del Tòquio Occidental. Després, sempre en direcció sud, arriba fins al districte d'Asao, a la ciutat de Kawasaki, Kanagawa. Des d'ací, la carretera torna a anar en direcció nord fins a arribar a la ciutat d'Inagi, ja a Tòquio. Una vegada a Inagi i continuant en direcció nord, la via arriba al seu punt de termini, la ciutat de Chōfu.

## Referències

* ↑ http://www.douroweb.jp/region13032/c065tsurukawa.html
* ↑ 東京都道路現況調書 平成28年度. 東京都建設局道路管理課, 1 2016, p. 81.
* ↑ 川崎市道路統計書―平成28年4月1日現在― (PDF). 川崎市建設緑政局道路管理部管理課, 11 2016, p. 11 [Consulta: 13 juliol 2017].

## Enllaços externs

* Llista de carreteres prefecturals de Tòquio
* Llista de carreteres prefecturals de Kanagawa
# Saló de la Fama dels Compositors

El Saló de la Fama dels Compositors (en anglès, Songwriters Hall of Fame) és part de la National Academy of Popular Music. Va ser fundat el 1969 pel compositor Julian Mercer i els editors de música Abe Olman i Howie Richmond amb l'objectiu d'honrar a aquells compositors el treball dels quals hagi contribuït a engrossir les cançons més apreciades del cançoner popular mundial. La institució, no només se centra en homenatjar a compositors consagrats, sinó que també participa en el desenvolupament de nous talents de composició a través de tallers i beques. Hi ha molts programes dissenyats per ensenyar i descobrir nous compositors.
El Saló de la Fama només va existir de forma virtual fins al 2010, quan es va obrir una galeria dins del Museu dels Grammy a Los Angeles. La institució té l'objectiu d'obrir una instal·lació permanent a l'edifici Brill de Manhattan (Nova York).
Fins a 2010, havien estat inclosos 383 compositors en el Saló de la Fama dels Compositors. La banda britànica de Rock, Queen, va ser la primera a ser inclosa íntegrament el 2003. El 2017, Jay-Z es va convertir en el primer raper que va aconseguir el reconeixement com a compositor.

## Referències

* 1 2 «About us». songhall.org.
* ↑ «2003 Award and Induction Ceremony: Queen». songwritershalloffame.org. Arxivat de l'original el 17 de dssembre de 2010. [Consulta: 25 març 2017].
* ↑ «Jay-Z, el primer rapero en el salón de la fama de los compositores». El País, 24-02-2017.

## Enllaços externs

* Saló de la Fama dels Compositors
# Notoliparis kurchatovi

Notoliparis kurchatovi és una espècie de peix pertanyent a la família dels lipàrids.

## Descripció

* Fa 10,8 cm de llargària màxima.
* Nombre de vèrtebres: 50.

## Hàbitat

És un peix marí i batidemersal que viu entre 5.465 i 5.474 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al mar de Scotia.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Andriàixev A. P., 1975. A new ultra-abyssal fish, Notoliparis kurchatovi gen. et sp. n. (Liparidae) from the South-Orkney Trench (Antarctic). Trudy Inst. Okeanol. Akad. Nauk SSSR v. 103. 313-319.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Andriàixev, A. P., 1975. A new ultra-abyssal fish, Notoliparis kurchatovi gen. et sp. n. (Liparidae) from the South-Orkney Trench (Antarctic). Trudy Instituta okeanologii im. P.P. Shirshova v. 103: 313-319.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Miller, R. G., 1993. A history and atlas of the fishes of the Antarctic Ocean. Foresta Institute, Nevada.
* ↑ Andriàixev, A. P., 1998. A review of recent studies of Southern Ocean Liparidae (Teleostei: Scorpaeniformes). Cybium 22(3):255-266.

## Bibliografia

* Txernova, N. V.; Stein, D. L.; Andriàixev, A. P «Family Liparidae (Scopoli, 1777) snailfishes» (en anglès). California Academy of Sciences Annotated Checklists of Fishes, 31, 72, 2004.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Llanterna Coleman

La llanterna Coleman és un tipus de làmpada de pressió creada per l'empresa Coleman Company el 1914 que usava com combustible querosè o gasolina. Els models actuals fan servir querosè, gasolina, combustible Coleman (gas blanc) o propà i usen una o dues camises per produir una intensa llum blanca. Durant tota seva història s'han venut més de 50 milions de llanternes d'aquest tipus a tot el món.

## Història

El 1900, William Coffin Coleman venia làmpades de gasolina d'alta pressió. Aquests llums, especialment la llum d'arc penjant No. 6 'The Efficient', van ser fabricades per Irby & Gilliland a Memphis, Tennessee. No obstant això, les males vendes el van portar a adquirir la patent del llum i redissenyar-lo. Va començar a produir la làmpada el 1903, i el 1914 va introduir la llanterna Coleman, un disseny que incorporava diverses millores, com ara la pantalla d'insectes i la base plana.
Els models de doble-camisa 220 i 228 van ser els més venuts i van estar en producció des de 1927 fins de 1979.

## Referències

* ↑ http://www.fundinguniverse.com/company-histories/The-Coleman-Company-Inc-Company-History.html/
* ↑ Wishart, David. Encyclopedia of the Great Plains. U of Nebraska Press, 2004, p. 415.
* ↑ Price, Jay. Wichita's Legacy of Flight. Arcadia Publishing, 2003.
* ↑ http://www.robinsonlibrary.com/social/industries/manufacturing/coleman.htm Arxivat 2011-05-17 a Wayback Machine.

## Vegeu també

* Incandescència
* Enllumenat de gas
* Campingaz
* Llanterna de querosè
* Torxa de querosè
* Torxa de propà
* Quinqué

## Enllaços externs

* International Coleman Collectors Club
# Premi Enric Solbes d'Àlbum Il·lustrat Consorci Ribera i Valldigna

El premi Enric Solbes d'Àlbum Il·lustrat Consorci Ribera i Valldigna, també conegut com a Premi Internacional Enric Solbes d’Àlbum Il·lustrat és un premi a còmic infantil que forma part dels Premis Literaris Ciutat d'Alzira. Hi poden optar obres inèdites escrites en una de les llengües oficials de la península ibèrica, en anglès o francès. Es va convocar per primer cop el 2016 i porta el nom del dissenyador Enric Solbes. Patrocinat pel Consorci Ribera i Valldigna, té una dotació de 6.000 euros.

## Guanyadors

* 2016: Toni Cabo per Nanuq
* 2017 desert
* 2018: Seta Gimeno per Nina
* 2019: Canizales per Monstruo Verde. Finalistes: Blai Senabre i Anna Font per La cabra Serafina.
* 2020: Joan Subirana Subí, per La sopa de Tomàs
* 2021 Cristina Oleby i Pablo Pino per La fuga. Finalistes: Paloma Muiña i Anna Clariana
* 2022 Pilar Martin San Félix i Verònica Aranda per Nora i el soroll misteriós

## Referències

* 1 2 «Bases Premis literaris Ciutat d'Alzira». Editorial Bromera. [Consulta: 13 novembre 2021].
* 1 2 «Marià Veloy guanya el XXXIII Premi de Novel·la Ciutat d’Alzira amb una obra sobre Toreski, l’impulsor de la ràdio com a espectacle». Vilaweb, 12-11-2021 [Consulta: 13 novembre 2021].
* ↑ Brines, Rosa «Lluís-Anton Baulenas guanya el Ciutat d’Alzira amb la novel·la ‘Amics per sempre’». La Veu, 12-11-2016 [Consulta: 13 novembre 2021].
* ↑ «Vicent Borràs guanya el 29è Premi de Novel·la Ciutat d'Alzira amb «Què saps de Vidal Palau?»». Nació digital, 11-11-2017 [Consulta: 13 novembre 2021].
* ↑ Ferrero, S. «La política es bolca en la celebració del 30é aniversari dels Ciutat d'Alzira». La Veu, 10-11-2018 [Consulta: 13 novembre 2021].
* ↑ «Vicent Usó guanya el Ciutat d'Alzira amb una novel·la al voltant dels robatoris de bebés durant el franquisme». La Veu, 09-11-2019 [Consulta: 13 novembre 2021].
* ↑ «'Subi' s'endú l'Enric Solbes amb «La sopa d'en Tomàs»». Regió 7, 13-11-2020 [Consulta: 13 novembre 2021].
* ↑ «Rosa Sanchis, Belén Balaguer, Pilar Martin i Verònica Aranda guanyadores dels premis de narrativa juvenil, infantil i àlbum il·lustrat als PLCA 2022». Bromera, 04-11-2022 [Consulta: 18 novembre 2022].
# Xelkovitxikha

Xelkovitxikha (en rus: Шелковичиха) és un poble de l'óblast de Novossibirsk, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 347 habitants, pertany al districte de Novossibirsk.

## Referències

* ↑ «детский сад "Лукоморье"».
# Editor hexadecimal

Un editor hexadecimal (o editor d'arxius binaris) és un tipus de programa d'ordinador que permet a un usuari modificar arxius binaris. Els editors hexadecimals van ser dissenyats per editar sectors de dades de disquets o discs durs pel que de vegades s'anomenen "editors de sectors".
Utilitzant un editor hexadecimal un usuari pot veure o pot redactar el contingut intacte i exacte d'un arxiu al contrari que amb la interpretació del mateix contingut que un altre editor de nivell més alt. Per exemple, les dades intactes de la imatge (els raws), i la manera d'interpretar el mateix arxiu del programari d'edició d'imatges.
En la majoria dels editors hexadecimals les dades de l'arxiu són representades com a valors hexadecimals agrupats en dos grups de 8 bytes i un grup de 16 caràcters ASCII, els caràcters no reconeguts són representats normalment per un punt "." a ASCII.
La comanda estàndard de l'Unix shell od és usat per mostrar (encara que no editar) un arxiu en hexadecimal i octal.

## Enllaços externs

* Hexplorer - Editor hexadecimal per Windows de codi obert
* HxD - Editor freeware hexadecimal de disk y RAM.
* HT - (Editor hexadecimal/Disassembler de codi obert per DOS, Linux, Unix i Windows)
* BEYE
* Okteta - Editor Hexadecimal de KDE (per Linux, Unix, Windows i OS X)
# William Anderson (metge)

* Per a altres significats, vegeu «William Anderson».
William Anderson (Shoreditch, 18 de desembre de 1842 - Londres, 27 d'octubre de 1900) FRCS va ser un cirurgià anglès nascut a Shoreditch, Londres. Va ser professor d'anatomia a la Royal Academy de Londres i un important col·leccionista i estudiós de l'art japonès. Va ser el primer president de la Societat japonesa. La malaltia genètica d'Anderson-Fabry porta el seu nom.

## Biografia

Anderson es va formar a la City of London School, a la Lambeth School of Art (on va rebre una medalla d'anatomia artística) i a l'Hospital St Thomas (on també va guanyar nombrosos premis). Es va convertir en membre del Royal College of Surgeons el 1869. A l'Hospital St Thomas, el 1871 va ser nomenat registrador quirúrgic i ajudant de demostració d'anatomia. El 1873 es va traslladar a Tòquio, Japó, on va ser professor d'anatomia i cirurgia a l'Imperial Naval Medical College, i va donar conferències tant en anglès com en japonès, que va aprendre amb aquest propòsit. Aquí, va reunir les seves col·leccions i va començar el seu estudi de l'art japonès. Finalment, el 1895, va ser nomenat cavaller comandant de l'ordre japonesa del Sol Naixent. Va tornar a l'Hospital St Thomas de Londres el 1880 i finalment es va convertir en professor titular d'anatomia. Va ser elegit professor d'anatomia a la Royal Academy el 1891. Va publicar la primera descripció del trastorn genètic que més tard es coneixia com a malaltia d'Anderson-Fabry. Es va casar dues vegades.

## Col·leccionista

El 1881, el Museu Britànic va comprar la col·lecció d'Anderson de més de 2000 pintures japoneses i xineses, assegurant-se que tenia (i encara té) una de les col·leccions d'aquest tipus més grans en el seu camp a Europa. Entre 1882 i 1900, Anderson va donar la seva col·lecció d'aproximadament 2.000 llibres il·lustrats japonesos impresos en xilografia a l'actual Biblioteca Britànica. Va ser l'autor del
Catàleg descriptiu i històric d'una col·lecció de pintures japoneses i xineses al Museu Britànic (1886); i Les arts pictòriques del Japó (1886).

## Referències

* 1 2 «British Association of Dermatologists – WW2 and its Aftermath». bad.org.uk. Arxivat de l'original el 5 d’agost 2018. [Consulta: 5 agost 2018].
* 1 2 «Plarr's Lives of the Fellows Online». The Royal College of surgeons of England, 02-10-2009. [Consulta: 13 octubre 2010]. Nota: Plarr's Lives of the Fellows Online és un registre biogràfic dels Fellows del Royal College of Surgeons of England
* ↑ ANDERSON, WILLIAM British Journal of Dermatology, 10, 4, 01-04-1898, pàg. 113–117. DOI: 10.1111/j.1365-2133.1898.tb16317.x. ISSN: 0007-0963.
* ↑ British Museum online collection detabase

## Enllaços externs

* Biography from Plarr's Lives of the Fellows Online
# Teatre La Faràndula

El Teatre La Faràndula és un teatre de l'Ajuntament de Sabadell situat al carrer de la República, 33 de Sabadell, inaugurat el 30 de desembre de 1956 i amb un aforament de 1.060 espectadors.

## Edifici

Es tracta d'un edifici de 2.040 m² situat als terrenys de l'antiga Horta Duran i projectat pels arquitectes Guillem Arís i Josep Vila Juanico. Es va inaugurar després que el grup de teatre Joventut de la Faràndula, mitjançant una subscripció popular d'accions, n'impulsés la construcció. Aquesta formació el va gestionar fins al 1972, quan l'Ajuntament de Sabadell el va adquirir per convertir-lo en el teatre municipal de la ciutat.
Els vestíbuls i la platea es van rehabilitar el 1986. L'any 2002 es va dur a terme una reforma de més envergadura, efectuada pels arquitectes Robert Brufau i Manel Bosch i que va afectar primordialment la caixa escènica.
Des del 1982 és la seu estable de l'Associació d'Amics de l'Òpera de Sabadell i s'hi organitzen el cicle Òpera a Catalunya i la Temporada d'Òpera a Sabadell, conjuntament amb la temporada estable del grup de teatre Joventut de la Faràndula.

## Galeria d'imatges

* Entrada del Teatre La Faràndula
* Cartell del Teatre La Faràndula

## Vegeu també

* Llista de monuments de Sabadell
* Teatre Principal
* Sala Miguel Hernández

## Referències

* ↑ «Patrimoni arquitectònic». [Consulta: 17 juny 2023].
* 1 2 3 4 5 «Teatre Municipal La Faràndula de Sabadell | enciclopedia.cat». [Consulta: 17 juny 2023].

## Enllaços externs

* Pàgina web de la Joventut de la Faràndula
* Teatre Municipal La Faràndula Arxivat 2011-12-06 a Wayback Machine. a la pàgina web de l'Ajuntament de Sabadell
# Saló de la Fama del bàsquet grec

El Saló de la Fama del bàsquet grec és un Saló de la Fama per a jugadors de basquetbol professionals i entrenadors que participen en la Lliga grega de bàsquet. També hi tenen lloc jugadors i entrenadors que pertanyen a la selecció de bàsquet de Grècia.

## Membres

* Fanis Christodoulou
* Panagiotis Fasoulas
* Nikos Filippou
* - Nikos Galis - També pertany al Saló de la Fama de la FIBA
* Panagiotis Giannakis
* Giannis Ioannidis, també n'és membre com a entrenador
* Evangelos Koronios

## Enllaços externs

* Eurobasket.com Greek Basketball Hall of Fame (anglès)