OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Pere Gual i Villalbí

Pere Gual i Villalbí (Tarragona, 20 de setembre de 1885 - Barcelona, 12 de gener de 1968) fou un economista català.

## Biografia

Estudià a l'Escola Superior de Comerç de Barcelona i a Leeds (Anglaterra), i fou catedràtic de política econòmica i legislació duanera a la Universitat de Barcelona el 1915 i milità a la Lliga Regionalista. Fins al 1924 col·laborà amb l'Escola d'Alts Estudis Comercials de la Mancomunitat de Catalunya.
Durant la Dictadura de Miguel Primo de Rivera succeí Guillem Graell com a secretari del Foment del Treball Nacional i el 1927 fou membre de l'Assemblea primoriverista com a representant d'Activitats de la Vida Nacional. Després de la guerra civil espanyola fou ministre sense cartera en els VIII i IX governs de Franco, entre 1957-1965, i president del Consejo de Economía Nacional, des d'on fou un dels promotors del Pla d'Estabilització de 1957-1959 i procurador en Corts.
Va ser president de l'Ateneu Barcelonès de 1952 a 1961, com a resultat d'una ordre ministerial que canviava la dependència de l'Ateneu i l'assimilava a l'Ateneo de Madrid. Es tractava d'una junta que venia a substituir la dirigida pel falangista Luys Santa Marina. A diferència d'aquesta darrera amb més contingut ideològic, la de Pere Gual estava formada per estudiosos i professionals reconeguts entre els que es comptaven personatges com Ramon de Capmany i de Montaner, Joan Ainaud de Lasarte, Alfredo San Miguel o Josep Maria de Sagarra.
També fou membre de la Reial Acadèmia de Ciències Morals i Polítiques i entre altres condecoracions, ha rebut la Gran Creu d'Alfons X El Savi, la Gran Creu del Crist de Portugal; la Gran Creu del Regne de Tailàndia, la Medalla d'Or de la Província de Barcelona, la Medalla d'Or de la ciutat de Barcelona i la Gran Creu de Carles III.
Pere Gual morí a Barcelona la matinada del 12 de gener de 1968.

## Obres

* La educación comercial de nuestro pueblo (1917)
* Tratado de derecho mercantil internacional (1940)
* Curso de política económica contemporánea (1941-1961)
* Teoría y técnica de la política aduanera y de los tratados de comercio (1943)
* Memorias de un industrial de nuestro tiempo (1922)

## Bibliografia complementària

* Cortès Martí, Josep M. La tecnòpolis catalana 1900-1936. Pensament organitzatiu a Catalunya. Tarragona: Publicacions URV, 2013. ISBN 9788484242208. (Capítol 8. Pere Gual Villalbí. Pàg. 127-138)

## Referències

* ↑ Governs d'Espanya 1931-2008
* ↑ «Pere Gual i Villalbí». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Fitxa del Congrés dels diputats
* ↑ Santacana, Carles [et al.].. «L'Ateneu durant el franquisme». A: L'Ateneu i Barcelona : 1 segle i 1/2 d'acció cultural. Barcelona: Diputació de Barcelona : RBA-La Magrana, 2006. ISBN 8478718311. , pàg. 441
* ↑ Biografia al web de la RACEF
* ↑ «Ha fallecido don Pedro Gual Villalbí». La Vanguardia, 12-01-1968, pàg. 3.

## Enllaços externs

* Pere Gual i Villalbí a dialnet
# Park Ji-sun

    En aquest nom coreà, el cognom és Park.
Park Ji-sun (coreà: 박지선) (Inchon, 3 de novembre de 1984 - Seül, 2 de novembre de 2020) va ser una comedianta i actriu sud-coreana.

## Biografia

Park va néixer el 13 de novembre de 1984 al districte de Bupyeong, Inchon. Va estudiar i es va graduar en la Universitat de Corea abans de decidir convertir-se en comedianta. Va debutar en 2007 a través del 22è termini de contractació oberta per a humoristes del Korean Broadcasting System. Va aparèixer per primera vegada en el segment de sketchs còmics de Gag Concert anomenat "Gag Warrior 300", que la va portar a l'atenció del públic i va guanyar el premi a la nova actriu en els KBS Entertainment Awards de 2007.
Park tenia una malaltia crònica de la pell i una al·lèrgia a la llum solar. També havia estat rebent tractament per una afecció mèdica no revelada i havia dit a un periodista durant una trucada telefònica el 23 d'octubre de 2020 que anava a operar-se i a centrar-se en recuperar-se al novembre.
Park va morir el 2 de novembre de 2020, a trenta-cinc anys. El pare de Park va telefonar a la policia al no poder posar-se en contacte amb ella ni amb la seva mare, ja que no responien als seus telèfons. La policia va trobar a Park i a la seva mare mortes a la seva casa de Seül. Es va deixar una nota d'una pàgina presumptament escrita per la mare de Park. A causa de la petició de la família, el contingut de la nota no s'ha fet públic i no es realitzarà l'autòpsia. Però, segons l'agència de notícies Yonhap, la nota deia que la mare de Park no podia deixar que la seva filla sofrís sola a causa de la seva malaltia. No s'ha revelat la causa de la mort, encara que la policia sospita que es tracta d'un suïcidi, ja que no hi ha proves d'actuació delictiva.

## Referències

* ↑ «박지선 父, 딸 악플에 직접 남긴 글 재조명».
* ↑ «이대출신 곽현화ㆍ고대출신 박지선 … "학력위조 한적 없어요"» (en coreà), 24-12-2007.
* ↑ «Also from Ewha University and ancient times… KBS 22nd newcomer comedian selection». .
* ↑ «'개콘' 신인 개그맨 활약, 무섭네!» (en coreà).
* ↑ «김원효-박지선, KBS연예대상 코미디 신인상 영예» (en coreà).
* ↑ «故 박지선, 과거 지병 '햇빛 알레르기'도 개그로 승화해», 02-11-2020.
* ↑ «故 박지선 지병 '햇빛 알레르기', 어떤 질환?».
* ↑ «[단독故 박지선과 마지막 통화 "걱정 안 하셔도 돼요, 수술 후 회복 전념"]». Sports Chosun, 02-11-2020.
* ↑ «[Breaking Comedian Park Ji-sun found dead]». The Korea Herald, 02-11-2020. Arxivat de l'original el 2 novembre 2020.
* 1 2 «(3rd LD) Comedian Park Ji-sun found dead at home: police». Yonhap New Agency, 02-11-2020. Arxivat de l'original el 2 novembre 2020.
# Phreatobius cisternarum

Phreatobius cisternarum és una espècie de peix de la família dels heptaptèrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 5,5 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix demersal i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: entorns freàtics de l'illa Marajó a la desembocadura del riu Amazones (Brasil).

## Referències

* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Bockmann, F.A. i G.M. Guazzelli 2003. Heptapteridae (Heptapterids). p. 406-431. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Phrurolithus festivus

Phrurolithus festivus és una espècie d'aranyes araneomorfes de la família dels frurolítids (Phrurolithidae). Fou descrita per primera vegada l'any 1835 per C. L. Koch amb el nom de Macaria festiva. El 1839 C. L. Koch la va denominar Phrurolithus festivus.
Aquesta espècie es troba distribuïda per Europa, Turquia, el Caucas, Rússia, Xina, Corea i Japó.

## Descripció i hàbitat

Els mascles mesuren de 2,2 a 2,9 mm i les femelles de 2,4 a 3,2 mm. Es troba en hàbitats secs (prats secs, vinyes, etc.), en boscos assolellats i en bancs sorrencs a prop de l'aigua –d'un riu o llac–, fins a 1350 m d'altitud.

## Sinonímies

Segons el World Spider Catalog del 2 de gener de 2019, existeixen les següents sinonímies reconegudes:
* Macaria festiva C. L. Koch, 1835
* Drassus propinquus Blackwall, 1854
* Phrurolithum festivum Simon, 1864
* Micariosoma festivum Simon, 1878
* Liocranum celer O. Pickard-Cambridge, 1879
* Agroeca celer O. Pickard-Cambridge, 1893
* Micariosoma festivum Becker, 1896
* Scotina celer' Roewer, 1955

## Referències

* 1 2 3 (anglès) World Spider Catalog: Phrurolithus festivus C. L. Koch, 1835 en la família Phrurolithidae +base de dades
* ↑ Koch, C. L. (1835). Arachniden. In: Herrich-Schäffer, G. A. W. (ed.) Deutschlands Insecten., Heft 128-133.
* ↑ Koch, C. L. (1839a). Die Arachniden. C. H. Zeh'sche Buchhandlung, Nürnberg, Fünfter Band, pp. 125-158, Sechster Band, pp. 1-156, Siebenter Band, pp. 1-106.
* ↑ (anglès) Aranyes d'Europa: Phrurolithus festivus
# Pica-soques roquer oriental

El pica-soques roquer oriental (Sitta tephronota) és un ocell de la família dels sítids (Sittidae).

## Hàbitat i distribució

Viu als penya-segats, gorges, boscos de pins i deserts de l'est de Turquia, Caucas, Transcaucàsia i des de Turkmenistan cap a l'est fins al sud de Turkestan, nord d'Iraq, l'Iran, Afganistan i Pakistan.

## Referències

* ↑ «Pica-soques roquer oriental». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2022(català)
# Peu i capitell de creu de terme (Castellnou de Seana)

Peu i capitell de creu de terme és una obra de Castellnou de Seana (Pla d'Urgell) declarada Bé Cultural d'Interès Nacional.

## Descripció

El capitell a què es refereix és el nus o la magolla que sostenia la creu. En la base, a més de les inscripcions del segle xvi, n'hi ha altres que deixen constància de la santa missió de l'any 1951 (en el peu de la creu hi ha un escut amb la data 1580 i la inscripció: "BARTHOLOMEUS GOMAR, I.V.D SUIS SUMPTIBUS CONSTRUERE FECIT HANC CRUCEM"). Aquesta creu es trobava situada al capdavall de l c/ Major. Durant la guerra del 36 fou feta bocins, només se salvà aquesta magolla. Segons sembla fou sufragada per Bartomeu Gomà, catedràtic de la Universitat de Lleida, fill del poble, terratinent i home de gust.

## Referències

* ↑ «Peu i capitell de creu de terme». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 13 març 2019].
# Peu del peduncle

El peu del peduncle és la porció anterior del peduncle cerebral que conté els tractes motors (corticoespinal, corticopontí i corticobulbar), que viatgen des de l'escorça cerebral a la protuberància anular i la medul·la espinal.
En alguns textos més antics això s'anomena peduncle cerebral, però actualment es limita només a la part anterior de la substància blanca.

## Referències

* ↑ Consulta feta al Termcat. 2023.
# Pinyolenc

El Pinyolenc és una muntanya de 67 metres que es troba al municipi de la Riera de Gaià, a la comarca catalana del Tarragonès. Hi ha una ermita.

## Referències

* ↑ «la Riera de Gaià» (PDF). Nomenclàtor oficial de toponímia major de Catalunya p. 739. Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya. Arxivat de l'original el 26 de maig 2023. [Consulta: 26 maig 2023].
* ↑ Arrayás Morales, Isaías. Morfologia històrica del territorium de Tarraco en època tardo-republicana romana o ibèrica final (ss. III-I a.C.): cadastres i estructures rurals (PDF) (tesi). Universitat Autònoma de Barcelona, 2002, p. 810. ISBN 8468810088 [Consulta: 26 maig 2023].
# Pinyol

«Pinyol» té aquests significats:
* Pinyol o endocarpi, part interna del pericarpi que està en contacte amb la llavor
* Casa Pinyol, edifici modernista de l'arquitecte Pere Caselles i Tarrats de la ciutat de Reus (Baix Camp)
* Serra de Pinyol, serra entre els municipis de Bellprat i Santa Maria de Miralles a la comarca de l'Anoia
* Biografies:
** Enric Pinyol i Leal (Lleida, 1972), escriptor
** Joaquim Pinyol i Navàs (Tortosa, ? - 1896), empresari, banquer i polític català
** Joan Pinyol i Colom (Capellades, 1966), escriptor català
** Lluís G. Pinyol i Agulló (? - 1936), advocat i polític català
** Pere Pinyol (1952-2013), actor i director català
# Philip Wharton

Philip Wharton, primer duc de Wharton (21 de desembre de 1698 - Poblet, 31 de maig de 1731) fou un noble anglès.

## Biografia

Va ser un cas estrany en la història anglesa, l'únic des del segle xviii, en què un ducat va ser transferit a un menor d'edat que no era parent proper del monarca. Va ser l'últim descendent de la baronia original de Wharton. Va rebre el títol del baró després de la mort del seu pare el 1715, just un mes després de la unió amb la seva primera dona, Martha Holmes. Després va ser nomenat duc de Wharton el 1718, als 19 anys.
La seva vida va ser curta però plena de controvèrsies. Es va veure embolicat amb l'assumpte del "Club Hellfire" (Club del foc infernal) que va ser suprimit per "blasfèmia i profanació". Era conegut per freqüentar les cases de joc de Londres i per les sumes considerables que va perdre en la Companyia dels Mars del Sud (The South Sea Company) Finalment va entrar al servei del vell pretendent Jacobo Francisco Estuard, que li va concedir el títol jacobita de duc de Northumberland i després l'Ordre de la Lligacama.
Servint al pretendent, Wharton va viatjar a Roma i després a Madrid i va lluitar contra l'exèrcit anglès a Gibraltar. Per aquests actes i per haver contribuït a divulgar que Jordi II era il·legítim, va ser declarat proscrit i jutjat per alta traïció. El 3 abril de 1729, una resolució del Parlament el va privar dels seus títols i van esser confiscades les seves propietats.
Philip Wharton va morir el 31 de maig del 1731 al monestir de Poblet en companyia de la seva dona, amb greus problemes d'alcoholisme i en completa indigència. Va ser, però, enterrat al monestir de Poblet (Tarragona). Va morir sense hereus.
Antigament la seva tomba se situà a l'atri de l'església abacial, no fou fins a la restauració monàstica quan Franco va decidir treure del seu lloc primigeni la tomba, ara situada prop la sagristia nova.

## Vida maçònica

La seva història maçònica és igualment de tots colors. Sense haver estat mestre de la seva Lògia "King's Arms" a prop de la catedral de Sant Pau, a Londres se les va arreglar per a ser elegit sisè Gran Mestre el 24 de juny de 1722. Va estar en el càrrec dos anys, en els quals se signen les Constitucions de 1723.
A partir d'aquesta data, ja que va dimitir a finals d'any, no va fer molt més a Anglaterra encara que va constituir la primera lògia en sòl estranger que figura en els arxius de la Gran Lògia d'Anglaterra: la Número 50, "French Arms" (Armes franceses), al carrer de San Bernardo a Madrid, de la qual arribà una sol·licitud de reconeixement que va ser rebuda el 17 d'abril del 1728 i concedida el 27 de març del 1729, gairebé sis anys després que el duc de Wharton hagués dimitit com a oficial (posteriorment seria la lògia número 1 del Gran Orient d'Espanya). El seu nom va ser relacionat amb l'ordre dels Gormogons.
La lògia de recerca de la Gran Lògia d'Espanya porta avui el seu nom.
# Philipp Bouhler

Philipp Bouhler (Múnic, 11 de setembre de 1899 - Altaussee, 19 de maig de 1945) va ser un alt funcionari del partit Nazi que va ser tant Reichsleiter i cap de la Cancelleria del Führer del NSDAP com SS - Obergruppenführer en les Allgemeine SS. Va ser un dels responsables del programa d'eutanàsia Aktion T4, mitjançant el qual es va assassinar més de 70.000 discapacitats a l'Alemanya Nazi.
Com a membre del Reial Cos de Cadets de Baviera, Bouhler participar en la Primera Guerra Mundial, on va ser greument ferit. Entre 1919 i 1920, va estudiar filosofia, i l'any següent va començar a col·laborar al diari Völkischer Beobachter, diari oficial del Partit Nacional Socialista Alemany dels Treballadors.
Bouhler va ser capturat i detingut el 10 de maig de 1945 per les tropes americanes. Es va suïcidar el 19 maig 1945 mentre es trobava en el camp de concentració dels Estats Units a Zell am See, a Àustria.

## Condecoracions

* Creu de Ferro de segona classe (Eisernes Kreuz 2. Klasse), 1914]
* Creu d'Honor dels Combatents de 1914-18 amb espases
* Orde de Sang
* Insígnia de Ferits
* Orde de Sang.
* Insígnia d'Or del NSDAP.
* Orde del Mèrit Militar (Baviera).
* Creu al Mèrit de Guerra de 2a classe
* Creu al Mèrit de Guerra de 1a classe
* Medalla als 10 anys de servei al NSDAP
* Medalla als 15 anys de servei al NSDAP
* Medalla als 25 anys de servei al NSDAP
* Anell d'honor de les SS.
* Espasa d'honor de les SS.
* Xevró d'honor de la Vella Guàrdia

## Enllaços externs

* Documentos de Philipp Bouhler, 1933-1934, en la Biblioteca de Manuscrits Seeley G. Mudd, Universitat de Princeton
* Adolf Hitler: A Short Sketch of His Life escrita por Bouhler
# Pierre Giguet

Pierre Giguet (Véron, 10 d'abril de 1794 - 10 d'abril de 1883) fou un hel·lenista francès del segle xix, traductor de diverses obres.

## Elements biogràfics

Nascut l'any 1794, es gradua a l'Escola politècnica l'any 1813.
Després que Louis XVIII tanqués l'escola l'any 1816, esdevingué notari a Maubeuge.
El 1845, es retira a Sens, on tradueix Homer, Heròdot, i la Septuaginta.
A part de la seva activitat de traductor, fou també l'autor de diverses obres, tant en relació amb el grec com amb qüestions militars.
Morí el 1883.

## Publicacions
### Traduccions
#### Homer

Publicada per primer cop l'any 1843, la seva traducció de la Ilíada i l'Odissea fou reeditada l'any 1846 (amb mapes), 1852 (amb una "Enciclopèdia Homèrica"), 1854 (idem), 1860 i 1870.
La seva traducció va servir de base a les "Beautés d'Homère", un resum de la Ilíada i l'Odissea anotada per Feillet (1865) represes sota el títol "L'Iliade et l'Odyssée abrégées et annotées" el 1876 (reeditada l'any 1898 i el 1907).
Conrad Roure, en la seva versió al català de la Ilíada, publicada al Diari Català el 1879, es basà principalment en el text francès de P. Giguet.

#### Heròdot

La seva traducció de les "Històries" d'Heròdot va aparèixer l'any 1864.

#### La Bíblia dels Setanta

El 1859, Giguet va publicar una traducció dels llibres de Job, Ruth, Tobit, Judith i Esther prenent per base no pas la Vulgata llatina (com era d'ús llavors) ni el text hebreu massorètic (com s'ha imposat usualment des d'aleshores), sinó el text grec de la Septuaginta.
El 1865, sota el títol "La sainte Bible, traduction de l'Ancien Testament d'après les Septante", va publicar els dos primers volums d'una traducció integral, seguits l'any 1872 de dos altres volums.

### Llengua grega

* Vocabulaire des racines grecques, 1847
* Grammaire grecque simplifiée, 1856.

### Altres obres

* Histoire militaire de la France, tome premier, 1849
* Histoire militaire de la France, Tome second 1849
* Histoire de la campagne d'Italie, 1853

## Notes i referències

* ↑ Segalá y Estalella, Luis. El Renacimiento Helénico en Cataluña. Discurso inaugural leído en la solemne apertura del curso académico de 1916 a 1917 ante el Claustro de la Universidad de Barcelona (pdf) (en castellà). Barcelona: Tipografía La Académica, de Serra Hnos. y Russell, 1916, pàg. 85 [Consulta: 10 agost 2017].
* ↑ Basant-se en el cànon de l'Antic Testament dins l'Església Catòlica, no traduí el "primer llibre d'Esdres", ni tampoc el "tercer i quart llibre dels Macabeus"
# Platypelis mavomavo

Platypelis mavomavo és una espècie de granota que viu a Madagascar.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Andreone, F. 2004. Platypelis mavomavo. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 3 d'abril del 2008.
# Platypelis milloti

Platypelis milloti és una espècie de granota que viu a Madagascar.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Raxworthy, C. & Glaw, F. 2004. Platypelis milloti. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 3 d'abril del 2008.
# Platypelis barbouri

Platypelis barbouri és una espècie de granota que viu a Madagascar.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Vallan, D. & Andreone, F. 2004. Platypelis barbouri. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 2 de febrer del 2008.
# Platges de Comte

Les platges de Comte estan formades per un conjunt de cales petites a la costa occidental de l'illa d'Eivissa. Les seues dimensions són de 800 metres de longitud i 15-30 metres d'amplària. Les aigües destaquen per la seua claredat, cosa que les fa idònies per a la pràctica del snorkel. Es troben al municipi de Sant Josep de sa Talaia i a uns 10 km de Sant Antoni de Portmany. Prenen el nom del Comte Nunó Sanç, un dels conqueridors catalans de l'illa d'Eivissa. Envoltades per dos laterals rocosos, aquestes platges sorrenques ofereixen una petita cala extra al final d'un dels extrems, a la qual només podran arribar a través dels graons excavats a la roca. La platja garanteix un bany segur per a tots, en especial els nens. Hi ha molt poques zones d'ombra. Hi ha restaurants, bars, WC, socorristes... Sobre les dues platges principals s'hi pot trobar un bar-cafeteria que serveix menjars i begudes fresques. Als voltants hi ha 3 restaurants accessibles a peu. Les vistes del mar i els illots de Ponent, amb els seus diferents colors, el portaran a l'illa que sembla haver estat sembrada enmig del mar. A la banda sud i molt propera, hi ha el Racó d'en Xic, una petita cala tancada amb aigües clares. A aquesta cala es practica el nudisme.
L'escull Llarg és situat enfront de Platges de Comte, al nord-oest de s'escull de Punxes i al sud-oest de s'escullet de Pas.

## Referències

* ↑ Enciclopèdia d'Eivissa i Formentera, Platges de Comte
* ↑ Enciclopèdia d'Eivissa i Formentera, Escull Llarg

## Enllaços externs

* http://eivisssa.blogspot.com/2009/04/platges-de-compte-cala-conta.html
* http://www.ibiza-spotlight.es/playas/cala_conta_e.htm
* Mapa d'ubicació
# Plexicushion

El plexicushion és un tipus de pista dura de tennis, que es fa servir en alguns campionats, essent el més important d'ells l'Open d'Austràlia. Aquesta superfície va aparèixer per primer cop el 2008 per substituir un altre tipus de pista dura que havia causat força controvèrsia, la Rebound Ace que també es feia servir a l'Open d'Austràlia, per tal de reduir les lesions que patien els jugadors que eren sobretot de turmell. Aquest canvi va comportar molta controvèrsia a nivell nacional, ja que el Rebound Ace era fabricat per una empresa australiana, i en canvi el Plexicushion és fabricat per una empresa dels Estats Units.
La superfície és fabricada per l'empresa Plexipave amb un substrat de plexicushion (una barreja de làtex, cautxú i partícules de plàstic) i es tracta d'una superfície 100% acrílica. Aquesta superfície permet un bot més uniforme de la pilota i una major regularitat en la velocitat de la pista davant dels canvis de temperatura. La Federació Internacional de Tennis ha classificat la pista de Plexicushion utilitzada a l'Open d'Austràlia, la Plexicushion Prestige, com una pista de categoria 4 (mitja-ràpida) i de tipus A (acrílica).

## Referències

* 1 2 Carbonell, Carlos «La pista de Australia, la que más ha cambiado» (en castellà). adn.es, 18-01-2011 [Consulta: 5 juliol 2011].
* ↑ «Classificació de les pistes ITF» (en anglès). ITF. Arxivat de l'original el 25 de desembre 2012. [Consulta: 6 juliol 2011].

## Enllaços externs

* Web oficial de Plexiplave Arxivat 2011-04-07 a Wayback Machine.
* Web oficial del Tennis Austràlia Arxivat 2008-08-28 a Wayback Machine.
# Poema experimental

«Poema experimental» té aquests significats:
* Una forma de poesia. Vegeu poesia experimental.
* El poema de Joan Brossa de 1941 Poema experimental.
* El poema de Joan Brossa de 1947 Poema experimental.
# Poggiomarino

Poggiomarino és un municipi italià, situat a la regió de Campània i a la Ciutat metropolitana de Nàpols. L'any 2004 tenia 20.516 habitants.
# Poggiodomo

Poggiodomo és un comune (municipi) de la Província de Perusa, a la regió italiana d'Úmbria, situat uns 80 km al sud-est de Perusa.
L'1 de gener de 2018 tenia 102 habitants.
Poggiodomo limita amb els municipis de Cascia, Cerreto di Spoleto, Monteleone di Spoleto, Sant'Anatolia di Narco i Vallo di Nera.

## Evolució demogràfica

* Gràfica d'evolució de Poggiodomo entre 1861 i
* Font: Istituto Nazionale di Statistica (ISTAT) - Elaboració gràfica de Viquipèdia

## Referències

* ↑ «Resident population on 1st January 2018» (en anglès). ISTAT. [Consulta: 11 març 2019].
* ↑ «Istituto Nazionale di Statistica» (en italià). Statistiche I.Stat.

## Enllaços externs

* Thayer's Gazetteer of Umbria (anglès)