OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# USB Implementers Forum

El Fòrum d'Implementadors de BUS (FIBUS) o USB Implementers Forum (USB-IF) és una organització sense afany de lucre amb l'objectiu de promoure i donar suport a la tecnologia Universal Serial Bus (USB) o Bus Universal Sèrie (BUS).
Les principals activitats del Fòrum són: la promoció i màrqueting des estàndards: USB, Wireless USB i USB On-The-Go, i del manteniment de les especificacions i del programa de certificació.
Intel va tenir la iniciativa del desenvolupament de l'USB, i juntament amb IBM, Nortel, Compaq, Microsoft, DEC i NEC, van crear l'USB-IF. Aquest fòrum va ser fundat el 1995 pel grup de companyies responsables del desenvolupament de l'USB.
El 1996 van llançar la impopular primera especificació, USB 1.0; fins que el 1998 van llançar la famosa USB 1.1.
Entre les empreses més rellevants hi ha:
* Apple Inc.
* Intel Corporation
* Hewlett-Packard Company
* NEC Corporation
* Microsoft Corporation
* Agere Systems Inc.
Actualment, el Fòrum agrupa 744 companyies.
Els comitès de treball que constitueixen l'USB-IF, són:
* Device Working Group (Grup de Treball de Dispositius)
* Compliance Committee (Comitè d'Adequació)
* Màrqueting Committee (Comitè de Màrqueting)
* On-The-Go Working Group (Grup de Treball d'USB On-The-Go)

## Vegeu també

* USB
* Wireless USB
* USB On-The-Go

## Referències

* ↑ «About USB Implementers Forum, Inc.» (en anglès). [Consulta: 1r agost 2014].
* ↑ «Por qué es difícil conectar un USB y otros secretos de su nacimiento» (en español), 25-07-2013. Arxivat de l'original el 2015-06-26. [Consulta: 1r agost 2014].
* ↑ «USB.org - Company List» (en anglès). Arxivat de l'original el 2016-04-21. [Consulta: 1r agost 2014].

## Enllaços externs

* www.usb.org Lloc oficial USB-IF
# USRobotics

USRobotics és una companyia nord-americana de desenvolupament i fabricació de maquinari per a l'àrea de comunicació. Es va especialitzar en la fabricació de mòdems, equips per a VoIP i wireless.

## Història

USR va ser fundada el 1976 a Chicago, Illinois (i posteriorment es va traslladar a Skokie, Illinois), per un grup d'empresaris, inclòs Casey Cowell, que va actuar com a CEO en la major part de la història de l'empresa i Paul Collard, que va crear mòdems a mitjans de la dècada de 1980. El nom de l'empresa és una referència a la ficció d'Isaac Asimov, que s'acredita com a inventor del terme robòtica. Les històries de robots d'Asimov van presentar una empresa fictícia anomenada US Robots and Mechanical Men. Cowell va afirmar, en una convenció popular de BBS, que ells van batejar l'empresa com homenatge a Asimov i perquè en les seves obres de ciència-ficció, la US Robots va acabar convertint-se en "l'empresa més gran de l'univers".

## Compres i fusions

USR va adquirir Palm, Inc. el 1995 i posteriorment es va fusionar amb 3Com Corporation el juny de 1997. Després es va recrear com a spin-off de 3Com el juny de 2000, assumint tot el negoci de mòdems de clients de 3Com excepte la part relacionada amb Palm, que s'havia escindit com a "Palm" tres mesos abans. Altres parts de l'USR original van continuar formant part de 3Com com a CommWorks Corporation. Aleshores, USR va crear ràpidament la seva cartera de dispositius, que inclou no només mòdems d'accés telefònic tradicionals, sinó també components de xarxes per cable i sense fil.

## Galeria d'imatges

* Un fax mòdem antic, de 14.400 bps, d'USRobotics (1994).
* Router de USRobotics.

## Referències

* ↑ «U.S. Robotics». Arxivat de l'original el 24 Eylül 2017. [Consulta: 24 Eylül 2017].
* ↑ «U.S. Robotics Corporation». Arxivat de l'original el 24 Eylül 2017. [Consulta: 24 Eylül 2017].
* ↑ «Investors bless 3Com-USR merger». [Consulta: 2 maig 2017].
# Verkhoturka

Verkhoturka (en rus: Верхотурка) és un poble de l'óblast de Sverdlovsk, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 24 habitants.

## Referències

* ↑ Статья об открывшемся новом ФАПе в посёлке Белоречка
* ↑ «Поселок Басьяновский». Свердловская областная универсальная научная библиотека им. В. Г. Белинского. [Consulta: 18 agost 2019].
* ↑ «Об отнесении рабочего поселка Басьяновский, расположенного на территории Верхнесалдинского района, к категории сельских населенных пунктов к виду поселок, Закон Свердловской области от 21 июля 2004 года №54-ОЗ». docs.cntd.ru. Arxivat de l'original el 2018-04-23. [Consulta: 22 abril 2018].
# UTC+07:00

UTC+07:00 és una zona horària d'UTC amb 7 hores més tard que l'UTC. El seu codi DTG és G-Golf.

## Zones horàries

* Krasnoyarsk Time (KRAT)
* Indochina Time (ICT)
* Waktu Indonesia Barat (WIB)
* Davis Time (DAVT)
* Khovd Time (KOVT)
* Christmas Island Time (CXT)
* Omsk Time (OMSK)

## Franges
### Temps estàndard (l'any sencer)

* Austràlia
** Illa Christmas
* Cambodja
* Indonèsia (occidental)
** Java
** Borneo Occidental
** Borneo Central
** Sumatra
* Laos
* Mongòlia (occidental)
** Província de Bayan-Ölgii
** Província de Khovd
** Província d'Uvs
* Tailàndia
* Vietnam

#### Omsk Time

* Rússia
** Krai de l'Altai
** República de l'Altai
** Óblast de Novossibirsk
** Óblast d'Omsk
** Óblast de Kemerovo

## Geografia

UTC+07 és la zona horària nàutica que comprèn l'alta mar entre 97,5°E i 112,5°E de longitud. En el temps solar aquest fus horari és el corresponent el meridià 105° est.

## Història

L'óblast de Kémerovo de Rússia abans utilitzava l'UTC+7, però des del 28 de març del 2010 utilitza l'UTC+6.
En el 2011, a Rússia es va traslladar l'horari d'estiu durant tot l'any i l'Omsk time es va fixar permenet en lloc de canviar a UTC+6 va canviar a UTC+7.

## Referències

* ↑ Keputusan Presiden Republik Indonesia Nomor 41 Tahun 1987 Tentang Pembagianwilayah Republik Indonesia Menjadi 3 (TIGA) Wilayah waktu
* ↑ Territori de Rússia està dividida en nou zones horàries. ГАРАНТ (rus)
# Ulpià de Gaza

Ulpià de Gaza (en llatí Ulpianus, en grec antic Οὐλπιανός) fou un matemàtic grec egipci germà d'Isidor de Pelúsion i nadiu de Gaza.
Va ensenyar matemàtiques a la ciutat d'Atenes i era famós pels seus coneixements en la matèria. Va viure al començament del segle v. Tot i que Suides el menciona, no deixa constància de cap obra seva.

## Referències

* ↑ 1.Ulpianus of Gaza a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 1280
# Via Balbia

La Via Balbia o Litoranea Balbo, després de 1940, és una autopista que recorre tota la costa de la colònia de la Líbia italiana. Després de la dècada de 1960, es va convertir en la Autopista Costanera de Líbia (en àrab الطريق الساحلي الليبي).

## Història

La litoranea es va construir entre 1935 i 1937. Va rebre el nom de Via litoranea libica (Via litoral líbica) però, després de la mort, el 1940, d'Italo Balbo, governador italià de Líbia que n'havia afavorit la creació, va passar a anomenar-se Via Balbia. L'autopista va ser útil per tal de millorar la viabilitat i l'economia de la colònia italiana de Líbia.
El 1940 va ser utilitzat per les forces de l'Eix italo-alemany per atacar Egipte.
Es va projectar un ferrocarril al tram central de la Litoranea, per connectar Trípoli i Bengasi, però poc es va construir abans de l'esclat de la Segona Guerra Mundial que va aturar la construcció
Després de la Segona Guerra Mundial, la Litoranea Balbo va ser parcialment destruïda, però a la dècada de 1960 es va ampliar a quatre carrils en molts trams amb un nou nom, Autopista Litoral de Líbia que és part de la xarxa transcontinental africana en la ruta El Caire-Dakar

## Descripció

La carretera es va construir des de la frontera amb Tunísia fins a la frontera egípcia, i es va ampliar el 1940 per la Via della Vittoria fins a l'interior de l'oest d'Egipte. Segons la historiadora Baldinetti, la construcció va donar feina a més de 10.000 libis.
La litoranea, que tenia 1.800 km de llargada i 7 metres d'amplada, era asfaltada. A mig camí de la litoranea, a la frontera entre la Cirenaica italiana i la Tripolitània italiana, hi havia l'Arco dei Fileni (Arc dels Filenis), construït per ordre de Mussolini com a símbol de les seves ambicions colonials, dissenyat per l'arquitecte italià Florestano Di Fausto. Aquest va ser enderrocat el 1973 per Muammar Gaddafi.

## Referències

* ↑ Pini, G «La rete stradale dell’Impero» (en italià). Africa Italiana, 12, 01-12-1939. ISSN: 2160-3049.
* 1 2 Baldinetti, Anna. The Origins of the Libyan Nation : Colonial Legacy, Exile and the Emergence of a New Nation-State (en anglès). Nova York: Rouledge, 2014. ISBN 978-1-135-24501-6.
* ↑ Churchill, Winston. Their finest hour, 1949. ISBN 978-0-395-07536-4.
* ↑ McLaren, Brian. Architecture and tourism in Italian colonial Libya : an ambivalent modernism. Seattle: University of Washington Press, 2006. ISBN 0-295-98542-9.
* ↑ Bulegma, El Hadi Mustapha; Kezeiri, Saad Khalil. Al Jamahiriya: Dirasa fil Jughrafia (en àrab). Surt: Ad Dar al Jamahiriya lil nashr wa tawzee wa e'lan, 1995.
# Via Augusta, 138-154

Via Augusta, 138-154 és un edifici de Barcelona protegit com a Bé Cultural d'Interès Local que va acollir la Mútua Escolar Blanquerna i actualment és la seu de l'Institut Menéndez y Pelayo.

## Descripció

L'edifici està situat al districte de Sarrià-Sant Gervasi, enfrontat amb la Via Augusta, en una parcel·la quadrangular. Es tracta d'un edifici entre mitgeres, molt ampli i amb un gran pati davanter, amb una morfologia en "L".
Es tracta d'un gran immoble amb una estructuració de l'espai molt diàfana i repetitiva, destinada i orientada a usos docents. Hi ha una gran preocupació per assolir el màxim de lluminositat als espais interiors. A la planta baixa s'hi situen els locals destinats a l'administració del centre, així com una gran sala d'actes i el gimnàs. La resta de plantes estan majoritàriament destinades a les aules. Un altre element que entronca bé amb la funcionalitat arquitectònica de l'època és la utilització col·lectiva de les terrasses.
Les diferents plantes tenen un gran component horitzontal, amb llargues obertures amb persiana de llibret, que inclús afecten al tram de curvatura de l'immoble. Aquesta horitzontalitat només es veu afectada en un tram, amb finestrals verticals correguts que prenen tota l'extensió de la façana. Aquest punt és el corresponent amb el forat d'escala.
L'edifici està ampliat per l'ala sud-est on s'ha afegit un cos quasi mimètic i uns nous espais de gimnàs pel costat de ponent. Tot el conjunt s'ha tractat amb un nou estuc de color que no té res a veure amb l'original, però que dona un aspecte unitari al conjunt. L'estat de conservació de l'immoble és bo.

## Història

L'edifici va ésser projectat a principis dels anys 30 per ubicar-hi la seu de la Mútua Escolar Blanquerna, que acollia des de pàrvuls fins a l'ensenyament superior. La concepció de l'edifici respon a l'aplicació dels criteris de l'arquitectura racionalista europea les edificacions escolars de l'època.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Mútua Escolar Blanquerna». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 12 desembre 2017].

## Enllaços externs

* «Mútua Escolar Blanquerna». Cercador Patrimoni Arquitectònic. Ajuntament de Barcelona.
# Via Augusta (desambiguació)

«Via Augusta» té aquests significats:
* Història: la Via Augusta fou una via romana que connectava Roma amb l'estret de Gibraltar.
* Geografia urbana: la Via Augusta (Barcelona) és una avinguda de Barcelona.
* Senderisme: el Sender Via Augusta és un itinerari cultural, ambiental i eco-turístic que travessa 13 regions europees
* Televisió: La Via Augusta fou una sèrie emesa per TV3 l'any 2007.
# Via Annia

La via Annia va ser una via romana que va construir el cònsol Tit Anni Lusc l'any 153 aC. Recorria el Vèneto i unia Adria amb Aquileia passant per Pàdua. Creuava la llacuna de Venècia, llavors quasi deshabitada, passant per Concordia Sagittaria. La carretera va tenir un paper significatiu en la romanització del Nòric.
Quan passava pels terrenys pantanosos, es va construir la calçada sobre pilars de pedra per elevar-la per sobre del terreny, i les voreres s'elevaven per damunt de la via per preservar-la d'inundacions. Es conserven tres itineraris que parlen d'aquesta via i indiquen la situació de les estacions (mansiones, plural de mansio) que hi havia entre Pàdua i Aquileia.
La via arribava a Altinum, on hi havia un ramal de la via Claudia Augusta que travessava els Alps i feia cap al limes del Danubi. Més endavant creuava la via Postúmia i acabava a Aquileia, una ciutat construïda com una fortalesa per defensar aquella part d0Itàlia de les invasions del nord i de l'est. La ciutat es va convertir en un important port fluvial que regulava i afavoria el comerç entre Venècia, Ístria, Iulia Emona (actual Ljubljana) i el Nòric.

## Referències

* ↑ «Via Annia». Veneto. Arxivat de l'original el 2014-01-07. [Consulta: 9 juliol 2022].
* ↑ Brusin, Giovanni. La via Annia da Altino ad Aquileia. Venècia: C. Ferrari, 1956, p. 32-35.

## Vegeu també

* Llista de vies romanes
# Via Ardeatina

La via Ardetina va ser una de les carreteres romanes que sortia de les portes de Roma i que conduïa directament a la ciutat d'Ardea, a uns 40 km.
Era un desviament de la Via Àpia, poc després de la seva sortida de Roma i arribava fins a Ardea, tal com la descriu Fest.
Passava pels poblets i estacions de Tor Narancia, Cicchignola i Tog di Nona fins a la Solfarata, a 15 milles romanes de Roma, un lloc on hi havia uns pantans d'aigua sulfurosa, que s'ha suposat que era el lloc que descriu Virgili a l'Eneida on diu que hi havia el famós Oracle del Faune.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Ardea». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 7 juliol 2022].

## Vegeu també

* Llista de vies romanes
# Vescomtat de Bruniquel

El vescomtat de Bruniquel fou una jurisdicció feudal del Llemosí a Occitània. La seva capital fou la vila de Bruniquel al Carcí.
El vescomtat apareix vers el 1080 essent vescomtes Arnau i Ademar que actuen junts. Després no se sap ben bé com segueix la successió, però cent anys després Balduí de Tolosa, tronc dels vescomtes de Lautrec, es titulava vescomte de Bruniquel. El Lautrec va passar als fills, i Bruniquel apareix en mans del seu germà (bastard) Bertran, cassat amb Comdors, vescomtessa de Montclar i Bruniquel, filla de Manfroi. Bertran V inicia una línia regular de vescomtes de la casa de Tolosa que es va acabar amb Reginald. Una filla Margarida, casada amb Ramon Roger I de Coserans, va morir abans que ell; el fill de Ramon Roger I, Roger, d'un primer matrimoni, va portar el títol de vescomte de Bruniquel, com a administrador en nom de Bertrana, germana de Margarita, que va assolir l'herència. Casada amb el cavaller Pere Trocelh (Trouseau), va deixar una sola filla, Isabel Trouseau (+1395), que es va casar amb Ramon Roger II de Coserans (+1392). L'herència va passar al fill comú Arnau Roger i mort aquest el 1440 la seva línia va seguir fins al segle xviii. Hipòlita de Foix, esposa del darrer vescomte Joan Lluís, fou empresonada i les seves úniques dues filles, Maria Teresa i Maria Anna es van dedicar a la vida religiosa.

## Llista de vescomtes

* Arnau, vers 1080
* Ademar vers 1080
* Desconegut vers 1100-1200
* Balduí de Tolosa vers 1200-1214
* Comtors vers 1214-?
* Bertran I 1214-1249
* Bertran II 1249-1304
* Guillem I 1304-1310
* Reginald 1310-1328
* Margarida (morta vers 1328)
** Roger, fillastre, administrador titulat vescomte vers 1328-1330
* Bertrana de Tolosa 1328-1360
* Isabel 1360-1395
* Ramon Roger I de Coserans (espòs) 1360-1392
* Arnau Roger 1395-1440
* Ramon Roger II 1440-8 de gener de 1450
* Mafré (Maffre) 1450-26 de maig de 1500
* Francesc Roger I vers 1500-1550
* Bernat Roger vers 1550-1563
* Joan Roger vers 1563-1591
* Francesc Roger II vers 1591-1649 (casat 1597)
* Joan Pere vers 1649-16?? (casat 1623)
* Joan Lluis ?? (casat 1649)

## Referències

* Casa de Comenge a Bruniquel
* Armorial del país d'Oc Arxivat 2012-03-26 a Wayback Machine.
* dinastia de Comenge
# Cherry Tree

«Cherry Tree» té aquests significats:
* Cherry Tree (Oklahoma), població de l'estat estatunidenc d'Oklahoma
* Cherry Tree (Pennsilvània), borough de l'estat estatunidenc de Pennsilvània
# The Accusing Toe

The Accusing Toe és un curtmetratge de comèdia estatunidenca de 1918 dirigit per King Vidor.

## Repartiment

* Ruth Hampton: Edith
* Thomas Bellamy: noi negre
* Ernest Butterworth Jr.: noi blanc
* Wharton Jones
* Dale Faith
* Sadie Clayton
* Jutge Willis Brown: ell mateix

## Referències

* ↑ «Progressive Silent Film List: The Accusing Toe». Silent Era. [Consulta: February 16, 2008].
# Cabaret Voltaire

* Per a altres significats, vegeu «Cabaret Voltaire (grup)».
El Cabaret Voltaire va ser un cabaret fundat el 5 de febrer del 1916 per Hugo Ball a Zúric, amb finalitats artístiques i polítiques. Es trobava en la planta superior d'un teatre de les serioses exhibicions del qual es burlaven les obres interpretades al cabaret.
En aquest, normalment, s'experimentaven noves tendències artístiques. Va ser aquí on alguns pensen que es va fundar el moviment dadaista. A més, els surrealistes, corrent que descendia directament del dadaisme, el feien servir com a lloc de trobada.
Amb el pas del temps, el local es trobava en mal estat, i l'hivern del 2002 un grup d'artistes autodenominat neodadaistes, organitzat per Mark Divo, van "okupar" el Cabaret Voltaire. Reclamaven que aquest local era un símbol per a una nova generació d'artistes que s'alineaven dintre d'un corrent que tracta de fer renéixer el moviment dadà. Durant un període d'uns tres mesos, va haver-hi una sèrie d'interpretacions, festes, tardes poètiques i projeccions de cinema. Entre els artistes que van participar-hi, hi havia Ingo Giezendammer, Mikry Drei, Lennie Llig, Leumund Cult, Aiana Calugar i Donen Jones. L'habitatge es va decorar tant per fora com per dins.
Milers de ciutadans van participar en l'experiment. El 2 de març del 2002, la policia va expulsar els okupes, moment des del qual l'edifici es va convertir en un museu en record del dadaisme.
Els esdeveniments recents inclouen l'exposició Dreamachine: David Woodard, Sheela Birnstiel, Christian Kracht el 2008.

## Referències

* ↑ Diccionario de Arte I. Barcelona: Spes Editorial SL (RBA), 2003, p.78. ISBN 84-8332-390-7 [Consulta: 23 novembre 2014].
* ↑ Dreamachine: David Woodard, Sheela Birnstiel, Christian Kracht, 2 de maig - 24 d'agost de 2008.
* ↑ Paunić, N., Cabaret Voltaire Securing its Future, Widewalls, Febrer de 2016.

## Enllaços externs

* El Cabaret Voltaire Arxivat 2007-09-30 a Wayback Machine..
# Sant Grau d'Anglerill

Sant Grau d'Anglerill és una edificació religiosa que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic Català de Navès (Solsonès).

## Descripció

Sant Grau d'Anglerill és una església amb trets preromànics, romànics i amb modificacions al segle xviii que podem trobar a Linya. És de planta rectangular i d'una sola nau.
* Preromànic: En resta la part baixa de les parets i dues finestres en espitllera, una a llevant i l'altra a migdia.
* Romànic: Modificacions. Una finestra de doble esqueixada i un arc monolític a la paret sud.
* Segle XVIII: Nou alçament de parets i allargament de la nau. Es va refer de nou l'arc de la porta, on apareix la data de 1664 i es van obrir noves finestres. La construcció és de parament de carreus irregulars.

### Notícies històriques

L'església de Sant Grau es troba tocant a l'antiga masia d'Anglerill, amb restes de construccions medievals. Té pintures de l'època clàssica en l'interior, recobertes en part per una capa de calç, que representaven animals fabulosos i antigues al·legories, però a principis de segle van ser tapades, per considerar-les irreverents. L'església de Sant Grau d'Anglerill, era sufragània de l'església de Sant Martí de Vilapedrers.

## Referències

* 1 2 «Sant Grau d'Anglerill». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 23 setembre 2014].

## Vegeu també

* Llista de monuments de Navès
# Parròquia de Kazdanga

La Parròquia de Kazdanga (en letó: Kazdangas pagasts) és una unitat administrativa del municipi d'Aizpute, Letònia. Abans de la reforma territorial administrativa de l'any 2009 pertanyia al raion de Liepaja.

## Pobles, viles i assentaments

| Bojas Cildi Kannenieki Kapši Kazdanga (centre parroquial) Mazbojas | Rokaiži Tebras Valata Vecpils Ziemciems |

## Vegeu també

* Organització territorial de Letònia
* Localitats de Letònia
* Palau de Kazdanga
* Casa Senyorial de Boja
# Rei de Troia

Els reis de la Tròade o reis de Dardània, posteriorment dividits ens dos regnes; Dardània i Troia, foren foren, segons la mitologia grega, el governants de la Tròade, regió de les ciutats de Troia i Dardània, des de la fundació mítica pel príncep de Creta Escamandre de la primera població assentada a la zona fins a la destrucció de les dues ciutats en finalitzar la Guerra de Troia.

## Llista de reis

* Escamandre, príncep de Creta i fundador del primer assentament de població
* Teucre, fill de l'anterior

### Reis de Dardània

* Dàrdan, espòs de Batia, filla de Teucre
* Erictoni, fill de l'anterior
* Tros, fill de l'anterior. En honor seu es va anomenar la regió com Tròade
Quan el príncep Ilos fundà Troia, abandonà Dardània, en morir el rei Tros es repartiren les possessions entre els dos germans; Dardània per a Arsàrec i Ilion per a Ilos.
| Reis de Dardània Arsàrec, fill de l'anterior Capis, fill de l'anterior Anquises, fill de l'anterior i últim rei de Dardània | Reis de Troia Ilos, fill de l'anterior. Va fundar la ciutat d'Ilion (Troia) a prop de Dardània Laomedont, fill de l'anterior. Sota el seu regnat es construïren les famoses muralles de Troia. Fou assassinat per Hèracles Príam, fill de l'anterior i últim rei de Troia |
Amb la Guerra de Troia, les dues ciutats quedaren enrunades. Enees (fill d'Anquises de Dardània) casat amb Creusa (filla de Príam de Troia) emigrà fins al Laci, on el seu fill Ascani va fundar Alba Longa i els seus descendents serien Ròmul i Rem, fundadors mítològics de Roma.
# Gerbillus

Gerbillus és un gènere de jerbus petits.
Tradicionalment el gènere Microdillus ha estat inclòs dins del gènere Gerbillus.

## Taxonomia

* Subgènere Gerbillus
** Gerbillus acticola
** Gerbillus agag
** Gerbillus andersoni
** Gerbillus aquilus
** Gerbillus cheesmani
** Gerbillus cosensi
** Gerbillus dunni
** Gerbillus floweri
** Gerbillus gerbillus
** Gerbillus gleadowi
** Gerbillus hesperinus
** Gerbillus hoogstraali
** Gerbillus latastei
** Gerbillus nancillus
** Gerbillus nigeriae
** Gerbillus occiduus
** Gerbillus perpallidus
** Gerbillus pulvinatus
** Gerbillus pyramidum
** Gerbillus rosalinda
** Gerbillus tarabuli
* Subgènere Hendecapleura
** Gerbillus amoenus
** Gerbillus brockmani
** Gerbillus famulus
** Gerbillus grobbeni
** Gerbillus henleyi
** Gerbillus juliani
** Gerbillus mesopotamiae
** Gerbillus muriculus
** Gerbillus nanus
** Gerbillus poecilops
** Gerbillus principulus
** Gerbillus pusillus
** Gerbillus watersi

## Referències

* Wilson, D. E.; Reeder, D. M. (editors). Mammal Species of the World. A Taxonomic and Geographic Reference (en anglès). 2 volums. 3a edició. Baltimore: Johns Hopkins University Press, 2005. ISBN 978-0-8018-8221-0.
Espècies vivents de jerbus petits :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia  · Família: Muridae :
Tribus Ammodillini, Desmodilliscini, Gerbillurini i Taterillini :
Tribu Gerbillini :
Categoria :