OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Eugene Rousseau (saxofonista)

Eugene Rousseau (Blue Island, 23 d'agost de 1932 - Bloomington, 26 d'agost de 2024) va ser un saxofonista de clàssica estatunidenc. Tocava principalment saxos d'alt i soprano.

## Biografia

Eugene Rousseau va estudiar al conservatori de París amb una "beca Fulbright" amb Marcel Mule el 1962. Després dels seus estudis al Conservatori de París, va obtenir el títol de doctor a la Universitat d'Iowa, on el seu professor principal era Himie Voxman. Amb Paul Brodie, un altre deixeble de Marcel Mule, va ser co-organitzador del primer Congrés Mundial de Saxòfon a Chicago el 1969. Durant el 2005, Rousseau va ocupar la presidència del Comitè Organitzador del XIII Congrés Mundial de Saxòfon, celebrat a Minneapolis, Minnesota. L'Aliança nord-americana de saxòfon el va distingir amb el seu màxim premi, un membre honorari vitalici.
Des del 1972 va ser consultor de la investigació del saxo a la Yamaha Corporation. «L'embocadura del saxòfon Eugene Rousseau» està disponible comercialment des de finals dels anys 1970. El 1985, va gravar un programa de vídeo per a Yamaha Corporation anomenat Steps to Excellence. Rousseau va ser president de l'Aliança nord-americana de saxòfon (1979-1980) i del Comitè Internacional del Saxofon (1982-1985). El 1993 va ser designat membre honorari del professorat del Conservatori de Praga. El 2003, Rousseau va organitzar el 13è Congrés Mundial de Saxòfon a la Facultat de Música de la Universitat de Minnesota.
Rousseau era saxofonista i professor d'orquestra. Va ensenyar a la Universitat d'Indiana del 1964 al 2000. Va ser succeït com a professor de saxo per Otis Murphy, ell mateix antic estudiant de Rousseau. Rousseau es va incorporar a la facultat de l'Escola de Música de la Universitat de Minnesota la tardor del 2000. Es va retirar de la docència el 2015. Des de 1991 va impartir anualment un màster al Mozarteum de Salzburg.
Rousseau va escriure un llibre que es va publicar a França amb el títol de Marcel Mule: sa vie et le saxophone i també a Amèrica amb el títol de Marcel Mule: His Life and the Saxophone. També va publicar dos llibres de mètodes: The E. Rousseau Beginning Saxophone Method (Anglès, alemany, japonès) i Saxophone High Tones (anglès, francès, alemany). A més, va publicar moltes transcripcions per a la interpretació del saxòfon.

## Referències

* ↑ «Eugene Rousseau | Yamaha Artists». [Consulta: 25 setembre 2024].
* ↑ «Eugene Rousseau Obituary (1932 - 2024) - Legacy Remembers». [Consulta: 25 setembre 2024].
* 1 2 «IU Feature: The saxophone is passed: IU News Room: Indiana University». [Consulta: 25 setembre 2024].
* ↑ Sax, Mule & Co, Jean-Pierre Thiollet, H & D, 2004, p. 139
* 1 2 3 "Eugene Rousseau - Biography". Yamaha. Retrieved April 4, 2013.

## Enllaços externs

* https://rousseaumouthpieces.com/
* https://web.archive.org/web/20110311043722/http://www.indiana.edu/~alldrp/members/rousseau.html/at the Wayback Machine (arxivat l'11 de març de 2011)
# Renville

Renville és una població dels Estats Units a l'estat de Minnesota. Segons el cens del 2000 tenia 1.323 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Renville tenia 1.323 habitants, 508 habitatges, i 329 famílies. La densitat de població era de 367,5 habitants per km².
Dels 508 habitatges en un 33,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 55,7% hi vivien parelles casades, en un 5,9% dones solteres, i en un 35,2% no eren unitats familiars. En el 32,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 19,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,44 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,11.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,2% tenia menys de 18 anys, un 8,1% entre 18 i 24, un 21,3% entre 25 i 44, un 19% de 45 a 60 i un 25,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 83,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 37.206 $ i la renda mediana per família de 47.315 $. Els homes tenien una renda mediana de 35.337 $ mentre que les dones 21.576 $. La renda per capita de la població era de 16.139 $. Entorn del 7,5% de les famílies i el 10% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Renville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Renville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 7 agost 2010].
# Bonastruc ça Porta

Bonastruc ça Porta (Girona, 1194 - Acre?, 1270), fou rabí de l'aljama de Girona i metge. El seu nom hebreu era Moixé ben Nahman, per la qual cosa és anomenat també Nahmànides. També se'l coneix en hebreu com a Ramban, acròstic de Rabbi Moixé ben Nahman. Guerson ben Salomó possiblement fou net seu i, per tant, Leví ben Guerson (Guersònides) el seu besnet.
Nahmànides fou un destacat filòsof, talmudista i cabalista. Admirador de Maimònides, s'oposà a les seves tendències intel·lectualistes i derivà fins a qüestions de la càbala, dins les quals compongué un musta gab per ser recitat el primer dia de l'any. Aquest musta gab és la mostra més antiga de poesia cabalística peninsular. Algunes altres obres cabalístiques seves són Oçar ha-hayyim (Tresor de la vida) i Deraixà (Investigació). Igualment, escrigué mantes obres didàctiques, entre les quals hom troba Igguéret ha-qódeix (Epístola de la santedat) i Torat ha-adam (La llei de l'home).
Quant a la seva vida pública, l'actuació més remarcable fou la participació en una controvèrsia pública amb el cristià convers Pau Cristià, celebrada a Barcelona el 1263, davant el rei Jaume el Conqueridor i de Ramon de Penyafort. Ambdós contrincants es van considerar vencedors de la controvèrsia i, com a resultat d'aquesta discussió, Nahman fou condemnat a l'exili. A causa d'això, sojornà a Castella i a Provença, abans de traslladar-se a Terra Santa, on morí el 1270.
Deixeble de Nahman fou el rabí Salomó ben Adret de Barcelona (1250-1310), autor d'un estudi polèmic contra el Pugio fidei de Ramon Martí. Durant més de 40 anys fou la més alta autoritat religiosa dels hebreus d'Europa i fins d'Àsia i Àfrica.
A la ciutat de Jerusalem hi té dedicat un carrer, l'avinguda Ramban.

## Referències

* ↑ Armengol, Montse; Forcano, Manuel «Jueus a Catalunya» (paper). Sàpiens. Sàpiens Publicacions [Barcelona], núm.128, 01-04-2013, p.24. ISSN: 1695-2014.
* ↑ Moritz Steinschneider, Jewish literature from the eighth to the eighteenth century (anglès)
* ↑ Enciclopèdia Jueva
* ↑ Estanyol i Fuentes, Maria Josep. Els jueus catalans: les seves vivències i influència en la cultura, l'economia i la política dels reialmes catalans. PPU, 2009, p. 60. ISBN 8447710629.

## Vegeu també

* Pedro Alfonso
* Disputa de Barcelona

## Bibliografia

* Torres i Amat, Fèlix. Memorias para ayudar a formar un diccionario crítico de los escritores catalanes y dar alguna idea de la antigua y moderna literatura de Cataluña (en castellà). Barcelona: Imprenta de J. Verdaguer, 1836, p. 454-455 [Consulta: 7 octubre 2013].

## Enllaços externs

* «Bonastruc ça Porta». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Euripont

Euripont (grec antic: Εὐρυπῶν, llatí: Eurypon; de vegades anomenat Eurició, grec antic: Εὐρυτίων, llatí: Eurityon) va ser el tercer rei llegendari d'Esparta de la casa dels pròclides, que va donar el seu nom a la dinastia coneguda després com a euripòntida. Era fill de Soos, també rei d'Esparta.
Plutarc diu que durant el seu regnat es va relaxar el poder reial i que va ser un demagog. Poliè diu que va fer la guerra contra els arcadis a Mantinea. Pausànias també en parla.

## Referències

* ↑ Eurypon a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 112
# La ciutat

* Per a altres significats, vegeu «La Ciutat (diari)».
La ciutat és una pintura a l'oli pintada per August Strindberg el 1903 que es conserva a la col·lecció del Nationalmuseum d'Estocolm (Suècia). A l'abril de 2016, la pintura La ciutat va ser seleccionada com una de les deu més grans obres artístiques de Suècia pel projecte Europeana.

## August Strindberg com a pintor

August Strindberg no havia tingut cap estudi sobre l'art. Es va dedicar a la pintura només durant períodes i pintat principalment paisatges, sobretot marins amb espectaculars ones i cels. Va pintar durant els períodes de crisis, quan ell passava per un temps difícil per escriure. No va tenir la seva consagració com a pintor fins molt després de la seva mort.
Ha arribat a ser vist com un exemple en expressionisme com a forma d'art a Suècia. En la dècada de 1870, va passar un temps amb diversos joves artistes com Carl Larsson i uns altres en la colònia francesa de Grez-sur-Loing i, a continuació, va ser quan va iniciar els seus primers acostaments en la pintura. També va ser un crític d'art.
August Strindberg va pintar el mar en tempestat, amb el formiguer de les ones, núvols borrascosas en el cel, i ones batent en contra les costes rocoses. La seva manera va romandre com una característica especial personal en tota la seva obra pictòrica.

## Composició

La ciutat és una pintura a l'oli que la va realitzar amb paleta i una gruixuda capa de color que col·locava sobre el llenç. És una pintura de paisatge, amb la vista d'una ciutat al fons reflectida sobre l'aigua. Està dominada per un paisatge fosc amb un gran espai que ocupa el cel i els núvols, amb un cromatisme en blanc, negre i gris.
| « | En el meu temps lliure quan pinto. Per tal de dominar el material escullo un llenç de mida mitjana, perquè pugui obtenir la pintura acabada en dues o tres hores, sempre que la meva inspiració duri. ... Un ganivet de paleta és el que uso per a aquest propòsit. ... Un lleuger toc aquí i allà amb el dit, on es mesclen els colors recalcitrants, i dissipen els tons aspres, es dispersa, es dissol! | » |
| — - August Strindberg el 1894 |||

## Galeria

Obres similars del mateix autor:
* Vita Märrn, 1892
* Underlandet, 1894
* Marin, 1894
* Kustlandskap II, 1903
* Björken I (Höst)

## Referències

* ↑ «Europeana 280 Blog» (en anglès). Arxivat de l'original el 2016-05-01. [Consulta: 24 maig 2016].
* ↑ Vad hade de på paletten?: Bruno Liljefors (1860-1939), Georg von Rosen (1843-1923), prins Eugen (1865-1947) och August Strindberg (1849-1912).
* ↑ «KonStaden Tillkomstår: 1903» (PDF). nationalmuseum. Arxivat de l'original el 2016-03-05. [Consulta: 24 maig 2016].
# Sened (desambiguació)

«Sened» té aquests significats:
* Sened, ciutat i delegació de la governació de Gafsa a Tunísia
* Sened, faraó egipci
* Sened, antiga parla amaziga de Tunísia
# Eugeni I de Bizanci

Eugeni I (en grec antic: Εύγένιος Α') va ser bisbe de Bizanci de l'any 237 al 242.
El seu mandat el va exercir durant el mandat de l'emperador Gordià. Jordi Cedrè l'anomena segon bisbe, que s'interpreta en el sentit de que va ser el segon bisbe durant el regnat d'aquell emperador. Va succeir al bisbe Castí, i el va succeir Tit I.

## Referències

* ↑ «Eugenius I» (en anglès). Ecumenic Patriarchate of Constantinople.. [Consulta: 24 juny 2023].
# Eufrasi d'Iliturgi

Eufrasi és venerat com a sant patró d'Andújar (Andalusia). La tradició el fa primer bisbe de la ciutat i un dels Set barons apostòlics de la Bètica. D'existència incerta, al voltant seu hi ha diverses llegendes i tradicions.

## Llegenda

No sabem res sobre la vida d'aquest bisbe. Segons la tradició, va evangelitzar la ciutat d'Iliturgi (situada a Mengíbar o Cuevas de Lituergo, a la província de Jaén, tot i que la tradició la ubicava a Andújar), on va ser el primer bisbe. Hi hauria mort màrtir.
Segons aquesta tradició, Eufrasi va ésser un dels Set barons apostòlics, missioners que havien estat ordenats a Roma i enviats pels sants Pere apòstol i Pau de Tars a evangelitzar la Bètica al segle i, repartint-se en diferents ciutats i essent martiritzats tots ells.

## Historicitat

* Article principal: Set barons apostòlics
Les fonts més antigues que citen els barons daten del segle X i podrien remuntar-se als segles VIII o IX; semblen, però, obres hagiogràfiques on, sense fonament històric, s'enaltia l'església andalusa, llavors sota el domini musulmà. En fonts anteriors, tant històriques com litúrgiques, i fins i tot a la mateixa zona, no s'esmenten mai aquests sants. Segurament es tracta d'una llegenda pietosa de l'època visigoda, elaborada amb la intenció de reforçar els vincles de l'Església local amb Roma, fent que l'evangelització hispànica fos directament obra de la predicació de deixebles de l'apòstol Pere.
La llegenda tingué molt èxit, especialment a partir de la seva difusió en els falsos cronicons dels segles xvi i xvii i, particularment, de la falsa crònica de Dextre, que oferia molts detalls sobre els sants i la seva activitat en la Bètica, tots ells obra del falsificador jesuïta Jerónimo Román de la Higuera.

## Veneració

Les seves suposades restes van ésser traslladades, durant la invasió musulmana, a Galícia, a la vall del riu Mao, a la província de Lugo, essent instal·lades a la parròquia de Santa Maria do Mao (O Incio).
És patró d'Andújar i de la diòcesi de Jaén des del començament del segle xvii, on se celebra el 15 de maig, o el diumenge més proper a aquesta data.

## Notes

* ↑ Una altra llegenda els fa companys de Sant Jaume el Major durant el seu viatge a Hispània. Els altres barons van ser els sants: Hesiqui de Carcere (Cazorla o Cieza), Cecili d'Elvira, Ctesifon de Bergi (Berja), Torquat d'Acci (Guadix), Indaleci d'Urci (prop d'Almeria) i Secundi d'Abula (a Almeria).

## Enllaços externs

* "San Eufrasio, varón apostólico", en : www.galiciadixital.com.
* El viaje de San Eufrasio de Jaén a Roma, volando.
# Ingeborg Gleichauf

Ingeborg Gleichauf (Friburg de Brisgòvia, 20 de juliol de 1953) és una escriptora i filòsofa alemanya.
Va créixer a Titisee-Neustadt i es va traslladar a Friburg després de graduar-se del batxillerat el 1972. Allà va estudiar germanística i filosofia. Es va doctorar el 1994 a la Universitat de Friburg de Brisgòvia amb una tesi doctoral sobre l'escriptora Ingeborg Bachmann.
El seu llibre sobre Simone de Beauvoir va guanyar el Preis der Jungen Kritiker. Ha publicat biografies sobre Hannah Arendt i Gudrun Ensslin i escriu al lloc web literaturkritik.de. Gleichauf està casada, té tres fills i viu a Friburg.

## Obra publicada

* Mord ist keine Kunst: der Roman "Malina" von I. Bachmann und seine Verwandlung in ein Drehbuch und in einen Film. Kovač, Hamburg 1995, ISBN 3-86064-263-4 (Freiburg (Breisgau), Univ., Diss., 1994).
* Hannah Arendt. Dt. Taschenbuch-Verl, München 2000, ISBN 3-423-31029-4.
* Denken aus Leidenschaft: sieben Philosophinnen und ihre Lebensgeschichte. 2001.
* Ich habe meinen Traum: sieben Dichterinnen und ihre Lebensgeschichte. Beltz und Gelberg, Weinheim 2003, ISBN 3-407-80885-2.
* Was für ein Schauspiel!: deutschsprachige Dramatikerinnen des 20. Jahrhunderts und der Gegenwart. Grambin/Aviva, Berlin 2003, ISBN 3-932338-17-0.
* Ich will verstehen: Geschichte der Philosophinnen. Dt. Taschenbuch-Verl., München 2005, ISBN 3-423-62214-8 . [en català: Vull comprendre: història de dones filòsofes. Barcelona: La Desclosa, DL 2007. [[Especial:Fonts bibliogràfiques/978-84-96591-10-3|ISBN 978-84-96591-10-3]].]
* Frauen können alles, aber was wollen sie? die Frauenbewegung zwischen Abgesang und Erfolg. Evang. Akad., Karlsruhe 2006, ISBN 978-3-89674-124-0.
* Sein wie keine andere. Simone de Beauvoir – Schriftstellerin und Philosophin. Dt. Taschenbuch-Verl., München 2007, ISBN 978-3-423-62324-7.
* Worte, mir nach! acht Dichterinnen und ihr Leben. Dt. Taschenbuch-Verl., München 2008, ISBN 978-3-423-62346-9.
* Denken aus Leidenschaft: acht Philosophinnen und ihr Leben. 2008.
* Heimatkunde Schwarzwald. Hoffmann und Campe, Hamburg 2009, ISBN 978-3-455-38051-4.
* Jetzt nicht die Wut verlieren: Max Frisch, eine Biographie. Nagel & Kimche, München 2010, ISBN 978-3-312-00989-3.
* Homezone: Ausflüge in die fremde Nähe. Geschichten, Klöpfer & Meyer, Tübingen 2012, ISBN 978-3-86351-039-8.
* Ingeborg Bachmann und Max Frisch. Eine Liebe zwischen Intimität und Öffentlichkeit. Piper, München/Zürich 2013, ISBN 978-3-492-30629-4.
* Poesie und Gewalt: Das Leben der Gudrun Ensslin. Klett-Cotta, Stuttgart 2017, ISBN 978-3-608-94918-6.

## Referències

* ↑ Gabi Thiele: Denken ist erotisch - Philosophin Ingeborg Gleichauf aus Neustadt, Badische Zeitung, 9. Mai 2002, Zugriff am 12. Januar 2012.
* ↑ Ingeborg Gleichauf im Interview des NWR am 19. Januar 2017
* ↑ hanser-literaturverlage.de: Ingeborg Gleichauf Arxivat 2011-09-24 a Wayback Machine., Zugriff am 12. Januar 2012.
* ↑ «Dones en la història, una batalla contra l'anonimat». Vilaweb, 05-01-2008. [Consulta: 14 novembre 2020].
# Euro Truck

«Euro Truck» té aquests significats:
Euro Truck fa referència a la sèrie Euro Truck Simulator de l'empresa SCS Software es basa també en la conducció de camions, però als països europeus.
* Euro Truck Simulator
* Euro Truck Simulator 2
Altres simuladors de SCS Software:
* UK Truck Simulator [2010]
* German Truck Simulator [2010]
* Trucks & Tràilers [2011]
* Scania Truck Driving Simulator [2012]
# Serrat de la Rovira

«Serrat de la Rovira» té aquests significats:
* Serrat de la Rovira (Montesquiu), serra del municipi de Montesquiu (Osona, Catalunya)
* Serrat de la Rovira (Sant Feliu Sasserra), serra del municipi de Sant Feliu Sasserra (Bages, Catalunya)
* Serrat de la Rovira (Sant Quirze de Besora), muntanya de 639 msnm de Sant Quirze de Besora (Osona, Catalunya)
# Fasole cu cârnați

Fasole cu cârnați ("mongetes amb salsitxes", pronunciat en romanès: [faˈsole ku kɨrˈnat͡sʲ]) és un plat popular romanès, format per mongetes al forn i salsitxes. Una variació substitueix les salsitxes per afumătură (carn fumada).
El fasole cu cârnați es pot considerar també un plat tradicional de l'exèrcit. El preparen els cuiners de l'exèrcit i el serveixen a les masses durant les celebracions del Dia Nacional (l'1 de desembre) a Bucarest i Alba Iulia. Els ingredients principals d'aquest plat són: mongetes, porc fumat, pastanagues, cebes, tomàquets, xirivia, salsa de tomàquet i llorer.

## Referències

* ↑ «Le président Traian Basescu, le ministre de la Défense ne serait pas assister aux cérémonies Décembre 1» (en francès). www.9to5.ro. Arxivat de l'original el 2012-07-19.
# Eufrasio López de Rojas

Eufrasio López de Rojas (Andújar, 1628 - Jaén, 1684) va ser un arquitecte espanyol.
Va néixer a una família de picapedrers, fou aprenent de Juan de Aranda Salazar a Jaén i es va casar amb María Martínez del Castillo, de família també de picapedrers.
Va ser nomenat mestre major de la Catedral de Granada l'any 1666, però romangué poc temps a aquest lloc, ja que va tornar a Jaén en ser nomenat també mestre major per a treballar a la seva Catedral. La façana d'aquest temple és l'obra per la qual és més conegut. L'any 1679 va executar el cor i la traça de la torre de l'església de Sant Joan Evangelista de Mancha Real. A Linares va realitzar la façana principal de l'església de Sant Francesc i a Baeza la portada de la parròquia de Sant Pau.
Va ser enterrat, segons va demanar al seu testament, al convent de les Carmelites Descalces de Jaén, al costat de l'altar de Sant Josep.
# Reacció de Sommelet

La reacció de Sommelet és una reacció orgànica en què un halur benzílic és transformat en un aldehid aromàtic per mitjà d'una hexamina (la més emprada és l'hexametilentetraamina) i aigua
Aquesta reacció va ser introduïda l'any 1913 quan Marcel Sommelet observà que quan un compost quaternari provinent del clorur de benzil i una hexamina són escalfats en aigua, o en alcohol aquós, la reacció dona benzaldehid. Aquesta reacció ha esdevingut general per a la síntesi d'aldehids aromàtics. Sommelet va aconseguir aïllar la metilamina com a subproducte de la reacció i suggerí com a mecanisme de reacció una primera hidròlisi del compost quaternari a metilen-benzilamina, que s'isomeritza llavors a benzilidenmetilamina, essent el benzaldehid i la metilamina derivats de la hidròlisi àcida del darrer.
Una reacció conceptualment relacionada amb aquesta és la reacció de Duff, en què un halur és reemplaçat per un arè. A la síntesi d'aldehids de Kröhnke l'agent oxidant és una combinació de piridina i p-nitrosodimetilanilina.

## Referències

* ↑ Gran Enciclopèdia Catalana
* ↑ Marcel Sommelet «Sur un mode de décomposition des halogénoalcoylates d'hexaméthylène - tétramine». Compt. rend., 157, 1913, pàg. 852–854.
* ↑ The Smithsonian/NASA Astrophysics data System
* ↑ Über alpha-Keto-aldonitrone und eine neue Darstellungsweise von alpha-Keto-aldehyden Fritz Kröhnke, Erich Börner Berichte der deutschen chemischen Gesellschaft
* ↑ Über Nitrone, II. Mitteil. F. Kröhnke, Berichte der deutschen chemischen Gesellschaft
# Born a King

Born a King (àrab: وُلِدَ مَلِكاً, Wulida malik$^{an}$) és una història històrica dramàtica coming-of-age del 2019 dirigida per Agustí Villaronga. La pel·lícula és protagonitzada per Abdullah Ali, Ed Skrein, Hermione Corfield, Laurence Fox i James Fleet.

## Argument

El 1919, després del col·lapse de l'Imperi Otomà, el jove de 14 anys Faisal és enviat pel seu pare, Abd-al-Aziz ibn Saüd, a una alta missió diplomàtica a Londres per assegurar la formació del que seria el Regne d'Aràbia Saudita. El jove Faisal negocia el futur del seu país i de la seva família amb polítics experimentats com Winston Churchill i Lord Curzon, i manté una amistat amb la princesa Mary.

## Repartiment

* Abdullah Ali - príncep Faisal
* Ed Skrein - Philby
* Hermione Corfield - princesa Mary
** Yousef Alsaid interpreta Faisal de bebè
* Laurence Fox - Lawrence d'Aràbia
* Rawkan Binbella - Ibn Saud
* James Fleet - rei Jordi V
* Celyn Jones - Winston Churchill
* Rubén Ochandiano - Al Thunayyan
* Aidan McArdle - Humphrey Bowman
* Marina Gatell - Stella
* Kenneth Cranham - Lord Curzon
* Lewis Reeves - príncep de Gal·les

## Producció

Va acabar el rodatge a finals de 2017. La producció de la pel·lícula va durar gairebé quatre anys anys. Les ubicacions de rodatge inclouen Londres, Riad i Diriyah. La pel·lícula és el debut cinematogràfic de l'actor saudita Abdullah Ali.

## Estrena

Fou estrenada al Barcelona Sant Jordi International Film Festival (BCN FILM FEST) el 25 d'abril 2019. El 26 de setembre de 2019 la pel·lícula fou estrenada als Emirats Àrabs Units, Oman, Kuwait, Bahrain i Aràbia Saudita i els primers quatre dies va guanyar $972.962.

## Recepció

Born a King fou guardonada amb el premi a la millor pel·lícula del Festival Inward Eye Film Festival 2019 per a cinema independent.

## Referències

* ↑ «'Born a King': Prince Faisal's role in creating Saudi Arabia coming to big screen» (en anglès). [Consulta: 21 setembre 2019].
* ↑ «Ed Skrein, Hermione Corfield, Laurence Fox wrap 'Born A King' (exclusive)», 12-12-2017.
* 1 2 «Born A King Wraps Shooting», 13-12-2017.
* 1 2 John Hopewell «Agusti Villaronga’s ‘Born a King’ Catches Box Office Fire in UAE, Saudi Arabia». Variety, 04-10-2019 [Consulta: 12 juliol 2020].
* ↑ «A new film, 'Born A King' will follow the life of the Third Saudi Prince and break stereotypes about the country». [Consulta: 21 setembre 2019].
* ↑ «Born a King» (en anglès). [Consulta: 21 setembre 2019].
* ↑ Jack Dutton. «Born A King wins Best Film award at UK film festival». The National, 22-11-2019. [Consulta: 12 juliol 2020].

## Enllaços externs

* Born a King - Lloc web oficial
# Euroborg

L'Euroborg és un estadi de futbol situat a la ciutat de Groningen als Països Baixos. L'estadi té una capacitat d'aproximadament 23.000 aficionats, i hi juga com a local el FC Groningen. L'estadi també compta en les seves instal·lacions amb un casino, una sala de cinema, una escola i una estació de tren.

## Enllaços externs

* Lloc web oficial de l'estadi Euroborg (en neerlandès) Arxivat 2009-03-18 a Wayback Machine.. Enllaç consultat el 7 de maig del 2009.