OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cursa cap al mar

La cursa cap al mar fou un conjunt d'operacions militars al front occidental de la Primera Guerra Mundial, entre mitjan setembre i final d'octubre de 1914. Després de la primera batalla del Marne i la retirada alemanya fins a l'Aisne, ambdós bàndols iniciaren una sèrie de maniobres de flanqueig mutu i posterior atrinxerament, en què intentaven sobrepassar a l'enemic pel seu flanc septentrional.
Inicialment el front finalitzava al riu Aisne; llavors els alemanys maniobraren cap al flanc aliat i van ocupar les posicions a Chemin des Dames, a la riba occidental del riu, Al seu torn, els aliats els flanquejaren per l'oest, per trobar-se amb noves línies alemanyes. El procés s'anà repetint fins a arribar al mar del Nord, amb les batalles de La Bassée, la primera d'Ieper i la de l'IJzer, a final d'octubre. La conseqüència fou una línia de front amb trinxeres contínues en uns 300 km, que posteriorment s'estengué a tota la línia del front occidental fins a la frontera suïssa.

## Referències

* ↑ Amez, Benoît. Vie et survie dans les tranchées belges (en francès). Waterloo: Editions Jourdan. ISBN 9782874663185.
# Aziza Sbaity

Aziza Sbaity (17 de novembre de 1991) és una velocista libanesa.
És la rècord nacional libanesa dels 100 metres i ha representat el seu país en un campionat del món a l'aire lliure i dos en cobert.
Nascuda a Monròvia de mare liberiana i pare libanès, Sbaity es va traslladar amb la seva família al Líban a 10 anys, escapant de la guerra civil a Libèria. Va créixer a Kafra, districte de Bint Jbeil, i va estudiar a SABIS.
El novembre de 2023, Sbaity va ser nomenada a la llista de les 100 dones de la BBC.

## Referències

* ↑ «Aziza Sbaity». IAAF. [Consulta: 10 març 2014].
* ↑ «From Monrovia to Beirut, Meet Aziza Sbaity, Lebanon’s Track & Field Star». About Her.
* ↑ «Meet Aziza Sbaity, the Lebanese Sprinter Who’s an Unstoppable Force on (and Off) the Tracks». GQ Middle East, 24-08-2023.
* ↑ «Aziza Sbaity, Lebanese athlete who caught BBC’s eye». L'Orient Today, 30-11-2023.
* ↑ «Ashgabat 2017 | The 5th Asian Indoor and Martial Arts Games (Indoor Athletics) Athlete Profile : SBAITY Aziza», 12-07-2019. Arxivat de l'original el 2019-07-12. [Consulta: 7 gener 2024].
# Àhmad ibn al-Khassib al-Jarjaraí

Àhmad ibn al-Khassib al-Jarjaraí —àrab: أبو العباس أحمد بن الخصيب الجرجرائي, Abū l-ʿAbbās Aḥmad b. al-Ḫasīb al-Jarjarāʾī— (mort en 879) fou un visir abbàssida.
Fill d'un governador d'Egipte va ser nomenat tutor del príncep Al-Múntassir, i quan aquest va arribar al tron (861-862) el va nomenar visir (desembre del 861). A la mort del califa va ser element decisiu en la proclamació del seu nebot Al-Mustaín, però degut l'hostilitat de la guàrdia turca de Samarra cap al visir, el califa el va enviar desterrat a Creta el juliol del 862.

## Bibliografia

* Sourdel, Dominique. Le Vizirat Abbaside de 749 à 936 (132 à 224 de l'Hégire) (en francès). Damasc: Institut Français de Damas, 1959-1960.
# Cornelia de captivis

Cornelia de captivis va ser una llei romana establerta pel dictador Luci Corneli Sul·la cap a l'any 673 de la fundació de Roma, que regulava els testaments dels qui gaudint de plena ciutadania i dret a testar morien captius, i que legalment s'establia que morien a Roma. També determinava el nombre de testimonis necessari en les darreres voluntats.

## Referències

* ↑ Puente y Franco, Antonio de. Historia de las leyes, plebiscitos y senadoconsultos más notables des de la fundación de Roma hasta Justiniano. Madrid: Imprenta de Vicente de Lalama, 1840, p. 35-36 [Consulta: 11 abril 2022].
# Casa de visites Jesús Falcón

La Casa de visites Jesús Falcón (en castellà, Casa de visitas Jesús Falcón) és un recinte edificat per donar allotjament als familiars d'universitaris estrangers durant la seva visita, a la vegada que compleix la funció d'espai de lleure per als estudiants durant els caps de setmana. El recinte està ubicat a la qual es coneix com a finca San Vicente del municipi cubà d'Agramonte, concretament a 8 km del seu centre urbà i a 16 km. de Jagüey Grande.

## Història

Des de 1959, any del triomf de la revolució antimperialista liderada per Fidel Castro, fins a la dècada dels 90, funcionà com a escola de secundària dins del programa de la Revolució cubana per a erradicar l'analfabetisme a l'illa. D'ençà, ostenta el codi AG31 en el registre de centres escolars. A partir de l'època de major crisi econòmica del país, just després de la implosió de la Unió Soviètica l'any 1991, es produí un replegament dels centres escolars a les àrees urbanes. Aquest fet va provocar el tancament de les instal·lacions durant més de 10 anys, període en què s'aprofità per remodelar els edificis i condicionar-los per a la seva nova funció. L'any 2005 i 2006, el recinte funcionà com a seu hospitalària i centre de recuperació per a aquells pacients, tant fossin nacionals com estrangers, que venien a operar-se de problemes oftalmològics. Aquest espai treballava per la Operación Milagro, pla sanitari entre Cuba i Veneçuela integrat dins dels programes de l'ALBA.

## Actualitat

A partir del curs escolar 2007-2008, l'espai canvià les seves funcions i s'enfocà a l'àmbit acadèmic. Sense perdre els lligams amb l'ALBA, passa a convertir-se en allotjament, amb capacitat per a 250 persones aproximadament, destinat a amics i familiars en règim de visites a universitaris que han vingut a Cuba a cursar els seus estudis. Paral·lelament, durant els caps de setmana, serveix com a recinte d'oci per als universitaris estrangers (majoritàriament de Veneçuela, Bolívia i Paquistan). És per això que compta amb una biblioteca, diverses botigues, dues pistes de bàsquet, dues de voleibol i un bar. El pla d'inversions previst a partir de 2007 contempla la construcció d'una piscina i una discoteca dins la gamma d'instal·lacions de lleure del recinte.
La casa de visites dona feina a un total de 84 treballadors, concentrats sobretot en tasques de restauració, neteja i seguretat. Alguns d'aquests treballadors organitzen la seva jornada de treball alternant un torn de 24 hores amb un de descans de 48. En l'àmbit polític, el centre hi té constituït un nucli del Partit Comunista de Cuba d'entre 8 i 10 membres, un comitè de base de la Unió de Joves Comunistes i un nucli de la Confederació de Treballadors de Cuba.
* Plaça central
* Pista de bàsquet
* Pista de voleibol
* Passadís principal
# Copa Catalunya de futbol masculina 2015-2016

La Copa Catalunya 2015-2016 fou la 27a edició de la Copa Catalunya de futbol, una competició a eliminatòries úniques al camp de l'equip de menor categoria i organitzada per la Federació Catalana. Participaren els campions de Grup de la Primera Catalana i els equips de Tercera Divisió, Segona Divisió B i Segona Divisió estatals. La competició començà el dia 31 de juliol de 2015 i acabà el 30 de març de 2016 amb la final, a l'Estadi Nova Creu Alta de Sabadell entre el CE Sabadell i el FC Barcelona B, amb el resultat de 2 gols a 0 a favor del CE Sabadell.

## Primera eliminatòria

El sorteig de la primera eliminatòria es va fer el 30 de juny de 2015.
Exempt: Reus Deportiu

## Tercera eliminatòria

Exempt: Rubí

## Quarts de final

El sorteig dels quarts de final es va fer el 31 d'agost de 2015.

## Semifinals

El sorteig de les semifinals es va fer el 13 d'octubre de 2015.

## Enllaços externs

* Federació Catalana de Futbol

## Referències

* ↑ Segura, Manuel. «2-0: El Sabadell suma su primera Copa Catalunya» (en castellà). Mundo Deportivo, 31-03-2016. [Consulta: 4 juliol 2018].
# Dècada del 160 aC
## Personatges destacats

* Antíoc IV Epífanes, rei selèucida (174 aC-163 aC)
* Antíoc V Eupator, rei selèucida (163 aC-162 aC)
* Demetri I Sòter, rei selèucida (162 aC-150 aC)
* Ptolemeu VI Filomètor, rei d'Egipte (180 aC-145 aC)
* Perseu de Macedònia, darrer rei de Macedònia (179 aC-168 aC)
# Angulema

* Per a altres significats, vegeu «Angoulême».
Angulema o Angolema (en francès i oficialment, Angoulême; en saintongès, Engoulaeme; en occità, Engoleime) és una ciutat de França al departament del Charente i a la regió de la Nova Aquitània, travessada pel riu Charente. S'hi celebra el Festival del Còmic d'Angulema.

## Història

Angulema és l'antiga Iculisma. Fou destruïda a mitjan segle ix pels normands. El comtat es va crear cap al 838.

## Fills il·lustres

* Léonard Mathieu (1754-1801) organista i compositor.
* Frédéric Brisson (1821-1900), pianista i compositor

## Llocs d'interès

* Centre National de la Bande Dessinée et de l'Image

## Referències

* ↑ «Angulema». Nomenclàtor mundial. Institut d'Estudis Catalans, 2022.
* ↑ Moll, Juli. «Topònims i gentilicis catalans d'arreu del mon (primera part)». Cercle Vallcorba.
* ↑ «Cómic. De Ponent acude al festival de Angulema» (en castellà). Diario Información, 31-01-2013. [Consulta: 10 juny 2013].
# Aziza

Aziza Abdurakhímovna Mukhamédova, rus: Ази́за Абдурахи́мовна Мухаме́дова, més coneguda pel nom d'Aziza (Taixkent, Unió Soviètica - 10 d'abril de 1964) és una cantant i compositora russa.

## Discografia

* 1989: Aziza
* 1997: Vso Ili Nichego (Всё Или Ничего)
* 2003: Cherez Stol'ko Let (Через Столько Лет)
* 2008: Razmyshleniye (Размышление)
* 2009: Po Beregu Shansona (По Берегу Шансона)
* 2013: Mlechnyy Putb (Млечный Путь)

## Referències

* ↑ http://aziza.info/biography.htm
* ↑ http://aziza.info/disc.htm
* ↑ https://www.discogs.com/%D0%90%D0%B7%D0%B8%D0%B7%D0%B0-Aziza/master/479532
* ↑ https://www.discogs.com/%D0%90%D0%B7%D0%B8%D0%B7%D0%B0-%D0%92%D1%81%D1%91-%D0%98%D0%BB%D0%B8-%D0%9D%D0%B8%D1%87%D0%B5%D0%B3%D0%BE/master/1123649
* ↑ https://www.discogs.com/%D0%90%D0%B7%D0%B8%D0%B7%D0%B0-%D0%A7%D0%B5%D1%80%D0%B5%D0%B7-%D0%A1%D1%82%D0%BE%D0%BB%D1%8C%D0%BA%D0%BE-%D0%9B%D0%B5%D1%82/release/5950683
* ↑ https://www.discogs.com/Aziza-%D0%A0%D0%B0%D0%B7%D0%BC%D1%8B%D1%88%D0%BB%D0%B5%D0%BD%D0%B8%D0%B5/release/4731155
* ↑ https://www.discogs.com/%D0%90%D0%B7%D0%B8%D0%B7%D0%B0-%D0%9F%D0%BE-%D0%91%D0%B5%D1%80%D0%B5%D0%B3%D1%83-%D0%A8%D0%B0%D0%BD%D1%81%D0%BE%D0%BD%D0%B0/release/4102328
* ↑ https://www.discogs.com/Aziza-%D0%9C%D0%BB%D0%B5%D1%87%D0%BD%D1%8B%D0%B9-%D0%9F%D1%83%D1%82%D1%8C/release/6759071
# Zeuktophyllum

Zeuktophyllum és un gènere amb dues espècies de plantes suculentes que pertanyen a la família de les aïzoàcies (Aizoaceae).
Zeuktophyllum va ser descrit pel N.E.Br., i publicat a Gard. Chron., ser. 3. 81: 12, a l'any 1927. L'espècie tipus és: Zeuktophyllum suppositum (L.Bolus) N.E.Br. (Mesembryanthemum suppositum L.Bolus)

## Taxonomia

* Zeuktophyllum calycinum
* Zeuktophyllum suppositum

## Referències

* ↑ Zeuktophyllum a PlantList
* ↑ «Zeuktophyllum». Conservatori i Jardí Botànic de Ginebra: Flora africana. [Consulta: 12 maig 2021].
* ↑ «Zeuktophyllum». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 12 maig 2021].
# Cornelia de injuriis

Cornelia de injuriis va ser una llei romana establerta pel dictador Luci Corneli Sul·la cap a l'any 673 de la fundació de Roma (potser l'any 81 aC) que donava poder d'actuar al que patia una injúria acompanyada d'una agressió o a aquell al qui se li violentava la seva casa; privava de certs drets als autors de libels o inscripcions infamants encara que les hagués publicat sense nom o amb nom suposat.

## Referències

* ↑ Puente y Franco, Antonio de. Historia de las leyes, plebiscitos y senadoconsultos más notables des de la fundación de Roma hasta Justiniano. Madrid: Imprenta de Vicente de Lalama, 1840, p. 37.
# Casa dei Bambini

El 6 de gener de 1907, Maria Montessori, al conegut barri de S. Lorenzo de Roma, va inaugurar la primera "llar d'infants" en abordar el seu compromís educatiu amb els fills de les famílies dels treballadors del veïnat. Això vol dir que la seva metodologia seria aplicada a infants amb diferents nacionalitats, nivells socioeconòmics i capacitat intel·lectual. Aquesta experiència està relacionada amb una idea del socialisme humanitari del pedagog, dirigit a la redempció de les persones i de la infància.
Bàsicament Montessori va pensar que una escola significava una continuació de l'experiència familiar, amb una atmosfera serena de benvinguda, de fet, era necessari posar els nens a la condició de poder començar amb un coneixement experimental.
Ella sempre havia tingut especial interès i dedicació en els infants, per això va decidir que el seu mètode tindria inicis amb infants de 3 a 7 anys. Cada infant hauria d'estar entregat en el seu treball: uns farien exercicis sensorials, altres s'exerciten a comptar, o toquen lletres, o dibuixen, teixeixen o simplement es dediquen a posar les coses en ordre. Així doncs, els infants tenen oportunitat de desenvolupar totes les seves activitats. Totes aquelles que formessin part de "la vida pràctica", que corresponen al benestar personal de l'infant (vestir-se, pentinar-se...) i el benestar de l'ambient (per exemple; la neteja de l'habitatge). Per tant, seran totes aquelles activitats que permetran a l'infant adquirir majors coneixements i domini d'ell mateix i del món que els envolta,
Una de les disciplines d'aquesta casa no podria mai obtenir-se amb mandats o prediccions, ni amb cap mitjà disciplinari utilitzat fins al moment en les escoles.

## Bibliografia

* El método de la Pedagogía científica aplicado a la educación de la infancia en las Case dei Bambini. Araluce, Barcelona. Traducció de Joan Palau i Vera, llicenciat en filosofia. No consta data d'edició.
# Dècada del 1590 aC

Resum dels esdeveniments de la dècada del 1590 aC:

## Esdeveniments

* 1594 aC, Samsuditana de Babilònia es enderrocat pels cassites aliats amb els hitites que saquegen Babilònia, però no aconsegueixen quedar-s'hi.
* 1590 aC, mort del rei hitita Mursilis I potser assassinat. El successor fou el seu cunyat Hantilis I

## Personatges destacats

* 1597 BC—Naixement d'Aaron, fill Amram i la seva dona Joquèbed.
# Aziza Siddiqui

Aziza Siddiqui (1983) és una activista afganesa. Va ser la coordinadora de drets de les dones de l'ONG afganesa Ajuda en Acció, en què va dirigir una recerca sobre la situació de les dones afganeses rurals i els va ensenyar els seus drets, de la mateixa manera que va organitzar formació en presa de decisions, malgrat ser personalment amenaçada per la seva feina.
Nascuda a l'Afganistan, Siddiqui va deixar el Pakistan quan tenia vuit anys a causa de la guerra, però va retornar-hi el 2003 per treballar pels drets de les dones. El 2007 va rebre el Premi Internacional Dona Coratge. Tanmateix, a causa de la seva notorietat, no va poder retornar de manera segura a l'Afganistan després d'això i, per tant, va obtenir asili als Estats Units.
El 2008 va començar a treballar com a treballadora social pel BIAS, el Servei Assistent Internacional Bilingüe, que ajudava els immigrants grans i discapacitats, asilats i refugiats. El 2009 Siddiqui va rebre el premi "persona extraordinària de l'any", que promou la diversitat mitjançant les arts i l'educació en arts.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «St. Louis Beacon», 14-08-2014. Arxivat de l'original el 2014-08-14. [Consulta: 3 juliol 2018].
* 1 2 «Honorees». [Consulta: 3 juliol 2018].
* ↑ «IIP Publications -» (en anglès). [Consulta: 3 juliol 2018].
* ↑ «AWIU » 2007 WOC – Aziza Siddiqui», 13-12-2014. Arxivat de l'original el 2014-12-13. [Consulta: 3 juliol 2018].
# Casa de volta

Les cases de volta són una construcció típica de la Província d'Alacant, concretament de Sant Vicent del Raspeig. Daten dels segles xvii, xviii i xix. Situades normalment properes a rutes de comunicació, tenien un ampli espai dedicat al bestiar, fonamentalment equí, i per contra tenien un reduït àmbit per a persones. Van tindre també usos de postes o parades.

## Ubicació

Totes les cases de volta responen a patrons d'ubicació similars encara que amb matisos. El tret general és el seu assentament en terres planes, si bé dins d'aquest és possible distingir variables geogràfiques (localitzades en terres absolutament planes, en glacis, en terrassa fluvial, etc.). D'altres amb una localització singular, sobre llomes, situades en el peu de mont d'un turó, construïts amb roca tallada de la muntanya a manera de cova, etc.

## Descripció general

La pedra és el material més emprat, toscament, sense llaurar i sense ordre en els paraments. Les voltes es realitzen a partir d'un entramat de troncs de mig calibre, amb molta grava i argamassa, aquesta és molt característica per la seua duresa, color rosenc i composició a base de calç, arena i guix. Tot el volteig és de suposar que descansaria sobre una armadura de fusta o cintra recolzat al seu torn sobre els carcanyols de l'alçat, plenes d'abundants cudols. El conjunt voltat se sol esquerdejar finalment amb calç blanca. Els cobriments descansen en forts murs amb grossors que van des d'1 metre a mig metre.
La composició varia d'una a tres crugies, però el normal és que hi haja dues, fet que depén del nombre d'habitants i també, d'animals. Les entrades són mitjançant arc de mig punt, més o menys rebaixat.

## Estructures domèstiques i aljubs

És òbvia la presència en les crugies de abeuradors. Aquests pessebres, adossats als murs a manera de bancs correguts, es realitzaven a base de cudols menuts, en ocasions amb algun fragment de teula romana. La seua ubicació concreta és indistinta i existeixen dos mòduls, un amb altura total major respecte al nivell del sòl en 1,5 metres i un segon mòdul d'1 metre aproximadament. En cases amb un tercer mòdul seria d'una mica menys de mig metre. Aquestes dades fan deduir que als dos primers mòduls solien dedicar-se al bestiar equí o boví, a causa que a aquests pessebres només hi arribaria aquesta classe d'animals. La presència de dos mòduls podria indicar la presència de dues espècies: els abeuradors més baixos per a ases i mules i els més alts per a cavalls. D'altra banda, el tercer tipus de abeuradors, estaven dedicats a altres animals més petits, donades les dimensions reduïdes de l'ambient, com una porcada.
Solien ser edificis molt foscos, doncs la llum exterior només penetrava com a norma general per xicotetes finestretes de les parets mestres. Com a elements constructius relacionats amb les cases de volta, estarien els aljubs.

## Referències

* ↑ «Geocaching - The Official Global GPS Cache Hunt Site» (en anglès). [Consulta: 4 maig 2020].
* 1 2 3 Moratalla Jávega, Jesús. Arqueología y Patrimonio Histórico en Sant Vicent del Raspeig (en castellà). Sant Vicent del Raspeig: Editorial Club Universitario, 1999.
# Discòlisi

La discòlisi, també anomenada quimionucleòlisi o nucleòlisi, és un tractament per a una hèrnia discal que intenta alleujar els símptomes neurològics associats mitjançant la destrucció enzimàtica o química o l'estovament del nucli polpós. Lyman W. Smith va informar per primera vegada del procediment el 1964 i va utilitzar quimopapaïna. La discòlisi mitjançant quimopapaina ja no es practica a causa del risc d'anafilaxi i de mielitis transversa.
La discòlisi també s'ha utilitzat per descriure una forma d'ozonoteràpia en què s'injecta una solució oxigen-ozó al disc intervertebral. Aquest mètode no està ben acceptat en part a causa de la manca d'estandardització de la tècnica, la formació i l'equipament. Als Estats Units, el procediment no té l'aprovació de la FDA. Els autors d'una revisió sistemàtica del 2018 van assenyalar que només hi havia un nombre reduït d'estudis de mala qualitat sobre els efectes de la discòlisi per ozó a la part baixa de l'esquena i, tot i que van informar d'eficàcia, no es van informar de complicacions potencialment greus. Els autors van concloure que la discòlisi per ozó requeria més estudis amb "metodologies adequades i consistents".

## Referències

* ↑ Kraemer, Juergen; Hasenbring, Monika; Kraemer, Robert; Taub, Ethan; Theodoridis, Theodoros; Wilke, Hans-Joachim. Intervertebral disk diseases : causes, diagnosis, treatment, and prophylaxis. 3rd. Stuttgart: Thieme, 2009, p. 7. ISBN 978-3-13-582403-1.
* ↑ Greenberg, Mark S.. Handbook of neurosurgery. 9th. Nova York: Thieme, 2020, p. 1093. ISBN 978-1-68420-137-2.
* ↑ Spinal Disorders: Fundamentals of Diagnosis and Treatment. Berlin: Springer, 2008, p. 20. ISBN 978-3-540-40511-5.
* ↑ Travagli, Valter; Bocci, Velio; Borrelli, Emma; Zanardi, Iacopo «The usefulness of ozone treatment in spinal pain». Drug Design, Development and Therapy, 9, 01-05-2015, pàg. 2677. DOI: 10.2147/DDDT.S74518. PMID: 26028964.
* ↑ Jadon, Ashok; Mehta, Palak. «Interventional Techniques for Diagnosis and Treatment of Back Pain». A: Essential orthopedics : principles and practice. New Delhi: Jaypee Bros., 2016, p. 1380. ISBN 978-93-5250-175-5.
* ↑ Costa, T.; Linhares, D.; Ribeiro da Silva, M.; Neves, N. «Ozone therapy for low back pain: A systematic review». Acta Reumatológica Portuguesa, 43, 2018, pàg. 172–181. PMID: 30414366.
# La Riera (Perafita)

La Riera és un mas a poc més de mig km al sud del nucli de Perafita (Lluçanès). Edifici orientat a migdia, la casa està dividida en dues parts, una destinada a habitatge i l'altra és un antic corral. El material emprat és pedra sorrenca. En el corral s'hi poden observar uns pilars rodons fets de pedra tova. A l'entrada hi ha una llinda datada a l'any 1807 si bé en l'interior de la casa hi ha una part més antiga.
Els primers documents que en parlen se situen a l'any 1326 tot citant a Pere i Elisenda de Riera en una permuta de terres. A finals del segle xvi hi han forces documents de ventes finalitzant la família de dit cognom el 1590 al vendre Francina Riera el mas a Valentí Noguera de Perafita a finals del segle xvii passa com a masoveria de Rocafiguera de Sora.

## Referències

* 1 2 «Masia la Riera». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24 setembre 2017].