OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# (11) Partènope

(11) Partènope és un asteroide gran i brillant del cinturó d'asteroides. Està compost d'una barreja metàl·lica de níquel-ferro amb silicats de ferro i magnesi.
Va ser descobert des de Nàpols l'11 de maig de 1850 per l'astrònom italià Annibale de Gasparis. Va ser el seu segon asteroide descobert. Va ser batejat en honor de Partènope, personatge de la mitologia grega.
Fins ara s'ha observat una ocultació estel·lar de Partènope (el 13 de febrer de 1987).

## Massa

Baer i Chesley l'any 2007 calcularen una massa i densitat de Partènope més alta basat en pertorbacions de l'asteroide de 90 km (17) Tetis. Baer i Chesley calcularen una massa de 6.3×10$^{18}$ kg amb una densitat de 3.3 g/cm³. Baer estimà una massa de 6.15×10$^{18}$ l'any 2008. Les estimacions de Viateau i Rapaport l'any 1997 i 2001 donaven una massa propera als 5×10$^{18}$ kg. amb una densitat de 2.7 g/cm³.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 16 octubre 2023].
* 1 2 3 4 5 6 7 8 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 23 gener 2024].
* ↑ Afirmat a: Dictionary of Minor Planet Names (sisena edició revisada i ampliada). Pàgina: 14. Editorial: Springer Science+Business Media. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès.
* ↑ «Consulta núm. 42486 a l'Optimot» (PDF). Optimot, 03-10-2014. [Consulta: 11 octubre 2014].
* 1 2 3 Baer, James; Steven R. Chesley «Astrometric masses of 21 asteroids, and an integrated asteroid ephemeris» (PDF). Celestial Mechanics and Dynamical Astronomy. Springer Science+Business Media B.V. 2007, 100, 2008, 2008, pàg. 27-42. Arxivat de l'original el 2011-02-24. Bibcode: 2008CeMDA.100...27B. DOI: 10.1007/s10569-007-9103-8 [Consulta: 13 novembre 2008]. Arxivat 2011-02-24 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2011-02-24. [Consulta: 18 octubre 2011].
* ↑ Jim Baer. «Recent Asteroid Mass Determinations». Personal Website, 2008. Arxivat de l'original el 2013-07-08. [Consulta: 6 desembre 2008].
Viccionari
# 21 Buttons

21 buttons és una empresa i una xarxa social especialitzada en moda, creada l'any 2015, per Marc Soler i Jaime Farrers, per tal de compartir imatges dels seus usuaris i usuàries, a través d'una aplicació i una web gratuïta. Les persones amb un compte registrat poden, des del seu perfil, compartir fotografies de les seves vestimentes (outfits), descobrir nous estils, combinar-los, etc. i, a més, comprar roba o guanyar diners. L'any 2019 l'empresa es va plantejar començar a usar, en el futur, el vídeo i la intel·ligència artificial. El 2019, l'ús de la xarxa a Europa s'havia estès per diversos països —Alemanya, Àustria, Bèlgica, Espanya, França, Itàlia i Regne Unit— i s'estava obrint el mercat a d'altres països no europeus, com ara, Brasil, Mèxic, Rússia i Turquia, amb l'objectiu de continuar creixent internacionalment.

## Referències

* ↑ «La red social de moda 21 Buttons se expande a seis nuevos países» (en castellà). La Vanguardia, 27-05-2019. [Consulta: 27 juny 2021].
* ↑ Almena, Francesc. «Los fundadores de 21 Buttons, premiados» (en castellà). Noticiero Textil, 03-12-2018. [Consulta: 1r abril 2021].
* ↑ Berengueras, Josep M. «Marc Soler, de 21 Buttons: "La publicidad del futuro es convertir al usuario en prescriptor"» (en castellà). El Periódico, 24-09-2019. [Consulta: 27 juny 2021].
# Abu-Àhmad ibn Abi-Bakr

Abu-Àhmad ibn Abi-Bakr ibn Hamad al-Kàtib fou un poeta i funcionari samànida de la primera meitat del segle x.
El seu pare Abu-Bakr fou secretari d'Ismaïl ibn Àhmad, (892-907) i visir d'Àhmad ibn Ismaïl (907-914) com a predecessor en el visirat de Abu-Abd-Al·lah Jayhaní. Ell mateix va exercir altes funcions a la cort.
Va anar a Bagdad i va retornar anys després a Bukharà on va morir. Va deixar poesia àrab de l'escola moderna de poetes abbàssides.

## Referències

* C. E. Bosworth, “Abu Ahmad B. Abi Bakr Kateb,” Encyclopædia Iranica, I/3, p. 251; una versió actualitzada es troba disponible en línia a http://www.iranicaonline.org/articles/abu-ahmad-b
# Acantholiparis opercularis

Acantholiparis opercularis és una espècie de peix pertanyent a la família dels lipàrids.

## Descripció

* El mascle fa 6,9 cm de llargària màxima i la femella 7.

## Hàbitat

És un peix marí i batidemersal que viu entre 227 i 3.610 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic nord: des de Kamtxatka fins a les costes centrals d'Oregon (els Estats Units).

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Stein, D. L., 1978. A review of the deepwater Liparidae (Pisces) from the coast of Oregon and adjacent waters. Proc. Cal. Acad. Sci. 127:1-55.
* ↑ Parin, N.V., V.V. Fedorov i B.A. Sheiko, 2002. An annotated catalogue of fish-like vertebrates and fishes of the seas of Russia and adjacent countries: Part 2. Order Scorpaeniformes. J. Ichthyol. 42(Suppl.1):S60-S135.
* ↑ Coad, B.W., 1995. Encyclopedia of Canadian fishes. Canadian Museum of Nature and Canadian Sportfishing Productions Inc. Singapur.
* ↑ Gilbert, C. H. i C.V. Burke, 1912. Fishes from the Bering Sea and Kamchatka. Bull. U.S. Bur. Fish. 30: 31-96.
* ↑ McAllister, D.E., 1990. A list of the fishes of Canada. Syllogeus Núm. 64. Nat. Mus. Nat. Sci., Ottawa, el Canadà. 310 p.
* ↑ Quast, J.C. i E.L. Hall, 1972. List of fishes of Alaska and adjacent waters with a guide to some of their literature. U.S. Dep. Commer., NOAA Tech. Rep. NMFS SSRF-658, 47 p.

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Txernova, N. V.; Stein, D. L.; Andriàixev, A. P «Family Liparidae (Scopoli, 1777) snailfishes» (en anglès). California Academy of Sciences Annotated Checklists of Fishes, 31, 72, 2004.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Aconti

En els antopòlips (cnidaris antozous), els acontis són uns filaments urticants que es troben replegats a l'interior de la mesoglea i que poden ser expulsats al medi exterior com a mesura defensiva.

## Referències

* ↑ Gili i Sardà, 1982, p. 17.

## Bibliografia

* Gili i Sardà, J. M. Fauna de cnidaris de les illes Medes. Institució Catalana d'Història Natural, 1982.
# Acotació (arts)

Acotació o didascàlia és un terme d'origen teatral que es refereix als moviments precisos i al posicionament dels actors en un escenari durant una representació o el rodatge d'un pla, segons ha quedat establert pel director. El terme deriva de la pràctica dels directors de teatre del segle xix, com W. S. Gilbert, que resolia la posada en escena en un escenari en miniatura que utilitzava blocs per representar cada un dels actors (es va veure a la pel·lícula de 1999 Topsy-Turvy de Mike Leigh).
En el teatre contemporani, el director normalment determina els blocking durant l'assaig, explicant als actors per on haurien de passar, per tal d'aconseguir l'efecte dramàtic apropiat i per assegurar que són vistos per l'audiència.
Cada escena d'una obra és normalment 'bloquejada' com una unitat, després de la qual el director es traslladarà a la pròxima escena. El posicionament dels actors en una escena afectarà normalment les possibilitats per a un subsegüent posicionament, llevat que es canviï l'escenari entre escenes. Una vegada que tot el blocking es completa es diu que es bloqueja plenament una obra i llavors comença el procés de 'poliment' o refinament. Durant l'assaig del blocking normalment l'assistent de direcció pren notes al voltant d'on es col·loquen els actors i dibuixen els moviments de l'escena.
És especialment important que l'assistent de direcció anoti les posicions dels actors, ja que el director no està normalment present en totes les actuacions.
Per extensió, el terme s'utilitza en el cinema per parlar del posicionament dels actors i de les càmeres.
# Agustí Vilar i Martínez

Agustí Vilar i Martínez (Sant Feliu de Llobregat, Baix Llobregat, 1955) és un professor i poeta català. Com a poeta ha publicat Com s'estima un poble (1980), que el 1979 guanyà el premi Martí i Dot de poesia, Octubre endins (1993); Mirades sense fulles (1996), i Sargantana-carícies (2003).
Estudià filologia catalana i exercí de professor de català a Sant Feliu de Llobregat, on tingué un paper cabdal en la formació de docents de la llengua, que posteriorment han impulsat el procés d'immersió lingüística a les escoles de primària. Participa en la vida cultural i en els moviments veïnals de la seva ciutat, tasca que ha continuat després de restar cec i sord, a l'inici de la dècada de 1990, discapacitat que l'ha portat també a participar en activitats d'entitats com l'ONCE o l'Associació Catalana per a la Integració del Cec (ACIC). Així, destaca la seva implicació i compromís amb la cultura, com a impulsor del premi de poesia Martí i Dot el 1975, o amb la política, com a promotor de les forces progressistes de la ciutat. Vinculat a Esquerra Republicana de Catalunya, formà part de les seves llistes a Sant Feliu de Llobregat en les eleccions municipals espanyoles del 2007. Pel que fa a la seva tasca social, va destacar en la formació del moviment veïnal de barri de Can Calders o en la defensa de les polítiques d'atenció a les persones amb discapacitat.
L'any 2015 rebé el premi Roc Boronat de l'ONCE per la novel·la Grans abans d'hora, un premi que el va convertir en el primer cec a guanyar el guardó. A banda, la seva tasca d'activista social i el seu treball en la recuperació i normalització del coneixement i l'ús de la llengua catalana l'han fet mereixedor de la Medalla de la Ciutat de Sant Feliu el 2014, un premi que subratlla també la intensa activitat cultural, social i professional amb les dificultats que té una persona cega i sorda. El 2019 rebé el premi Joan Coromines de la Coordinadora d'Associacions per la Llengua Catalana (CAL).

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 «Agustí Vilar i Martínez». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 «Sant Feliu concede su mayor distinción al escritor y poeta Agustí Vilar Martínez. Reconoce su trabajo en la recuperación y normalización del conocimiento y el uso de la lengua catalana. La candidatura la ha propuesto un centenar de vecinos de la ciudad». La Vanguardia, 04-04-2014 [Consulta: 4 desembre 2019].
* ↑ «La CAL lliura els Premis Nacionals Joan Coromines a FemCat, Ada Parellada, Jaume Arnella, Anna Casassas i Agustí Vilar». VilaWeb, 28-09-2019 [Consulta: 4 desembre 2019].

## Enllaços externs

* Entrevista a Agustí Vilar al programa "El Matí" de Ràdio 4
# Acquaviva delle Fonti

Acquaviva delle Fonti és un municipi italià, situat a la regió de la Pulla i a la Ciutat metropolitana de Bari. El 2022 tenia una població estimada de 20.047 habitants.

## Referències

* ↑ «Galatina». A: Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia.
* ↑ «Acquaviva delle Fonti». A: Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia.
* ↑ «Acquaviva delle Fonti». A: Enciclopedia Treccani (en italià). Roma: Treccani [Consulta: 4 febrer 2023].
* ↑ «Puglia (Italy): Provinces and Communes» (en anglès), 1 gener 2022. [Consulta: 4 febrer 2023].
# Acquate

Acquate és una Frazione del municipi de Lecco, a la província de Lecco, regió de Llombardia, Itàlia, amb 3.683 habitants.
Es troba a uns 1,5 quilòmetres al nord-est del centre municipal, a prop del turó que hi ha entre els rierols Bione i Caldone, aquest últim que flueix a poques desenes de metres de l'església parroquial.
La fracció era una municipi independent fins al 1923, quan es va convertir en un districte de Lecco.

## Personalitats acquateses

* Els promesos
* Lucia Ripamonti, religiosa, (1909 - 1954), declarada beata pel papa Francesc al maig del 2019.

## Referències

* ↑ Lecco: sulle orme di Renzo e Lucia
# Aiguamans

L'aiguamans és un objecte usat en la missa perquè el sacerdot es rente les mans. En realitat es compon de dos objectes: un pitxer amb aigua i una safa on l'aigua és arreplegada. També pot utilitzar-se una safa de major profunditat amb aigua. En ambdós casos, el Lavabo va acompanyat d'un drap per a eixugar-se les mans que es denomina usualment manutergi.
El sacerdot ho usa en dos moments: després de l'ofertori, després d'haver ofert a Déu el pa i el vi a consagrar; i després de la comunió, per a eliminar dels seus dits qualsevol residu d'hòsties. Aquesta darrera aigua, juntament amb la usada per a rentar el calze i el corporal, l'hi llença en terra natural.
En el camp no-eclesiàstic un aiguamans és una bacina, ço és una safata de metall, per a rentar-se les mans.
Viccionari
# Acres (Sicília)

Acres (en llatí: Acras, en grec antic: Ἄκραι o Ἄκρα) Era una ciutat de Sicília situada al cim d'un turó, a la banda oest de Siracusa, de la que la separaven 24 estadis segons l'Itinerari d'Antoní i la Taula de Peutinger. Molt proper a l'antic emplaçament hi ha la ciutat actual de Palazzolo Acreide.
Segons Tucídides era una colònia de Siracusa, fundada setanta anys després de la seva ciutat mare, és a dir, l'any 663 aC. Mai va tenir gaire importància, i va ser sempre una dependència de Siracusa. Degut a la seva situació va tenir rellevància en alguns fets bèl·lics. Així, quan Dió de Siracusa marxava cap a la capital, es va aturar a Acres per veure els resultats dels seus atacs. En un tractat signat per la República Romana amb Hieró, rei de Siracusa, Acres quedava sota la jurisdicció d'aquest rei, i segurament aquest període va ser el més profitós de la vida de la ciutat. Durant la Segona Guerra Púnica va seguir la sort de Siracusa i va oferir un lloc de refugi a Hipòcrates, quan va ser derrotat per Marc Claudi Marcel a Acril·les l'any 214 aC.
Durant l'època romana es menciona molt poc aquesta ciutat, encara que les restes arqueològiques descobertes evidencien que Acres va continuar habitada fins al menys el final de l'època imperial. Durant els segles iv i v Acres era la seu d'una important comunitat cristiana. És probable que la ciutat fos destruïda l'any 827 durant la primera gran invasió dels àrabs a Sicília.
S'han trobat restes de temples en honor a Àrtemis, Afrodita i Core, i se sap que oferien culte a Zeus Akrios i a les nimfes. La ciutat estava ben fortificada, amb muralles al voltant del turó. Se'n conserven restes a la banda noroest, sud i est. També s'ha identificat el lloc on estaven situades les dues portes principals: la porta de Siracusa és a l'est, i la Selinuntina (encarada a Selinunt) a l'oest.

## Notes

* ↑ Titus Livi dona el nom llatí, Tucídides i altres diuen Ἄκραι ('Akrai') i Esteve de Bizanci l'anomena Ἄκρα ('Akra')

## Referències

* ↑ Tucídides. Història de la Guerra del Peloponnès, VI, 5
* ↑ Plutarc de Queronea. Vides paral·leles: Dió, XXIII, 27
* ↑ Diodor de Sicília. Biblioteca històrica, XXIII.
* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita, XXIV, 36
* ↑ Smith, William (ed.). «Acrae». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 24 novembre 2023].
* ↑ Stillwell, Richard (et al.). «Akrai». The Princeton Encyclopedia of Classical Sites. [Consulta: 24 novembre 2023].
# Air Seychelles

Air Seychelles és l'aerolínia nacional de les illes Seychelles, amb base al Seychelles International Airport de Mahé.

## Història

L'aerolínia es va establir a les Seychelles el 1977 amb el nom de Seychelles Airlines, establerta i originalment propietat del govern de les Seychelles, després d'haver comprat i fusionat diversos operadors d'avions petits en una sola companyia aèria, i canviant el seu nom un any després a l'actual, Air Seychelles. Va iniciar les rutes internacionals a Frankfurt i a Londres el 1983.
Després de problemes de gestió i rendibilitat, Etihad Airways va adquirir una participació del 40 per cent d'Air Seychelles el 2012, en un acord per valor de 45 milions de dòlars. El gener de 2018, Air Seychelles va anunciar el tancament de la seva única ruta restant de llarg recorregut (París), que havia començat en 2014, el retorn dels seus dos avions de llarg recorregut Airbus A330 i la seva focalització en la xarxa regional per garantir la rendibilitat i la sostenibilitat a llarg termini de l'aerolínia, en resposta a la creixent competència. L'1 de maig de 2021 es va anunciar que Etihad Airways va tornar a vendre la seva participació del 40% al govern de les Seychelles per 1 $.

## Referències

* ↑ «Air Seychelles returns to Paris while expanding partnerships and achieving second year of profits» (en anglès). CAPA, 20-05-2014. [Consulta: 17 juliol 2022].
* ↑ Kamel, Deena. «Etihad divests full stake in Air Seychelles» (en anglès). The National, 02-05-2021. [Consulta: 17 juliol 2022].

## Enllaços externs

* Air Seychelles Arxivat 2009-05-04 a Wayback Machine.
# Acs

Acs (en occità, en francès Ax-les-Thermes) és un municipi occità del Departament de l'Arieja, a Occitània,. Se situa als Pirineus, a la regió històrica coneguda com el País de Foix, a poca distància d'Andorra.
Acs és conegut per ser centre termal, amb la Bassa dels Lladres, una piscina d'aigua calenta que surt a 77 °C al centre de la població. També és un centre d'esports d'hivern amb l'estació Ax 3 Domaines.

## Referències

* ↑ «Las comunas d'Arièja» (en occità). Toponimia occitana e senhalizacion en occitan, 2009. [Consulta: 2 setembre 2015].
# Acró

* Per a altres significats, vegeu «Acró (desambiguació)».
Acró (llatí: Acro) va ser rei de la ciutat sabina de Caenina. Després del rapte de les sabines, va ser el primer que declarà la guerra a Ròmul. Va acceptar el repte que l'heroi romà li llançà i, en presència dels dos exèrcits, va tenir lloc un duel entre els dos caps. Àcron va morir a mans de Ròmul, que li va prendre l'armadura, i la consagrà a Júpiter, al Capitoli. Així va començar el costum de les Despulles Opimes, que eren les despulles d'un combat singular.

## Referències

* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: Edicións de 1984, 2008, p. 6. ISBN 9788496061972.
# Acró (desambiguació)

Acró és el nom dels següents personatges:
* Acró, rei mític de Caenina
* Acró d'Agrigent, metge d'Agrigent del segle v aC
* Heleni Acró, gramàtic romà del segle iii dC
# Ala (anatomia)

* Per a altres significats, vegeu «ala (desambiguació)».
Les ales són extremitats del cos que tenen tres grups d'animals: els ocells, els insectes i els ratpenats tot i que també en tingueren els ja extints pterosaures. Són usades habitualment per a volar, encara que no tots els animals que les posseeixen són capaços de mantenir-se a l'aire, com és el cas dels estruços o dels pingüins.
Alguns animals tenen membranes entre les potes i el cos (com els dermòpters), entre els dits, o entre costelles mòbils (el rèptil Draco volans), però no són suficients per a poder volar. Tot això s'anomenen també de vegades ales.

## Ratpenats

En els ratpenats, les extremitats anteriors i els dits creen un suport per la membrana que els permet el vol.

## Ocells

En els ocells les extremitats anteriors són les que permeten el vol i porten les plomes que formen la superfície sustentadora.

## Insectes

En els insectes les ales (un o dos parells) són expansions del tòrax. No s'han de confondre amb les èlitres que tenen alguns insectes (coleòpters), que serveixen justament per protegir les ales, ni els halteris presents als dípters. Ambdues estructures deriven de segments corporals que en altres classes d'insectes generen ales funcionals.

## Referències

* ↑ «ala | enciclopedia.cat». [Consulta: 22 maig 2023].
# Alain Nef

Alain Nef (Wädenswil, 6 de febrer de 1982) és un exfutbolista suís, que ocupava la posició de defensa.
Va començar a destacar al FC Zurich, on va romandre fins al 2006, any en el qual marxa a la lliga italiana al fitxar per la Piacenza Calcio. El 2008 fitxa per la Udinese Calcio, que el cedeix al Recreativo de Huelva, de la primera divisió espanyola, i a la Triestina, de la Serie B italiana.
Ha estat internacional amb Suïssa en tres ocasions, tot marcant un gol.

## Referències

* ↑ «Schweizerischer Fussballverband - SFV» (en alemany). [Consulta: 23 desembre 2017].
# Andreas Wenzel

Andreas Wenzel (Planken, 18 de març de 1958) fou un antic esquiador alpí de Liechtenstein.
Juntament amb la seva germana Hanni disputà la Copa del Món amb finals dels 70 i començaments dels 80. Va guanyar dues medalles olímpiques i tres en Campionats del Món (una d'elles d'or). També fou campió de la Copa del Món.

## Palmarès
### Jocs Olímpics d'Hivern

* Jocs Olímpics d'Hivern de 1980 a Lake Placid:
** medalla d'argent a slalom gegant
* Jocs Olímpics d'Hivern de 1984 a Sarajevo:
** medalla de bronze a slalom gegant

### Campionat del Món d'esquí alpí

* Campionat del Món de 1978 de Garmisch-Partenkirchen:
** medalla d'or a la combinada
** medalla d'argent a slalom gegant
* Campionat del Món de 1980 a Lake Placid (prova disputada dins dels Jocs Olímpics):
** medalla d'argent a la combinada

### Copa del Món d'esquí alpí

* Vencedor de la classificació general de la Copa del Món de 1980
* Vencedor de la combinada de la Copa del Món de 1984
* Vencedor de la combinada de la Copa del Món de 1985

### Victòries individuals a la Copa del Món

| Data | Seu | Cursa |
| 17 de gener 1978 | Adelboden | Slalom gegant |
| 6 de març 1978 | Waterville Valley | Slalom gegant |
| 12 de gener 1980 | Lenggries | Combinada |
| 13 de gener 1980 | Kitzbühel | Slalom |
| 8 de març 1980 | Oberstaufen | Slalom gegant |
| 4 de gener 1981 | Ebnat-Kappel | Combinada |
| 23 de febrer 1983 | Tärnaby | Slalom |
| 1 de desembre 1983 | Kranjska Gora | Slalom |
| 20 de desembre 1983 | Madonna di Campiglio | Combined |
| 15 de gener 1984 | Parpan | Combinada |
| 29 de gener 1984 | Garmisch-Partenkirchen | Super-G |
| 16 de desembre 1984 | Madonna di Campiglio | Combinada |
| 6 de gener 1985 | La Mongie | Slalom |

## Referències

* 1 2 «Andreas Wenzel ganó la Copa del Mundo». El País, 12-03-1980 [Consulta: 28 febrer 2021].
* ↑ «Top 30: Stenmark er alle tiders bedste» (en danès). DR. [Consulta: 28 febrer 2021].

## Enllaços externs

* Perfil a la FIS Arxivat 2007-09-29 a Wayback Machine.
# Archerita

L'archerita és un mineral de la classe dels fosfats. Va rebre aquest nom l'any 1977 per Michael Archer (1945-), professor de biologia a la Universitat de Nova Gal·les del Sud, Austràlia.

## Característiques

L'archerita és un fosfat de fórmula química (K,NH₄)(H₂PO₄). Cristal·litza en el sistema tetragonal. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 1 i 2. És isostructural amb la bifosfamita.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, l'archerita pertany a «08.A - Fosfats, etc. sense anions addicionals, sense H₂O, només amb cations de mida gran» juntament amb els següents minerals: nahpoïta, monetita, weilita, švenekita, bifosfamita, fosfamita, buchwaldita, schultenita, chernovita-(Y), dreyerita, wakefieldita-(Ce), wakefieldita-(Y), xenotima-(Y), pretulita, xenotima-(Yb), wakefieldita-(La), wakefieldita-(Nd), pucherita, ximengita, gasparita-(Ce), monacita-(Ce), monacita-(La), monacita-(Nd), rooseveltita, cheralita, monacita-(Sm), tetrarooseveltita, chursinita i clinobisvanita.

## Formació i jaciments

Es troba en forma de crosta com a component a les parets i a les estalactites de les coves amb dipòsits de guano dels ratpenats. Sol trobar-se associada a altres minerals com: bifosfamita, aftitalita, halita, syngenita, estercorita, oxammita, weddel·lita, whitlockita, guanina, newberyita, calcita o mundrabil·laïta.. Va ser descoberta l'any 1977 a la cova Petrogale, a Madura Roadhouse (Austràlia Occidental, Austràlia). També se n'ha trobat a altres coves australianes, així com en coves de les Bahames, Namíbia i Aràbia Saudí.

## Referències

* ↑ «Archerite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 26 desembre 2015].