OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Gemma Solé i Boronat

Gemma Solé i Boronat (Tarragona, 1 de novembre de 1967) és una judoka, orientadora, professora d'educació física, dirigent i gestora esportiva catalana.
Doctorada en Pedagogia, llicenciada en Filosofia i Ciències de l'Educació i amb postgraus en Educació física i en Activitats Físiques Adaptades, es també diplomada en Professorat d'EGB. Solé ha exercit com a professora d'educació física a l'Institut Cal·lípolis de Tarragona, en cicles formatius de grau mitjà i superior. Anteriorment, fou professora en diversos CEIP (Centre d'Ensenyament Infantil i Primària) i IES (Institut d'Educació Secundària) de la demarcació de Tarragona. Des d'aquesta experiència professional, ha estat coautora de llibres sobre educació física i esport adaptat a l'ensenyament secundari. Pel que fa a l'esport adaptat destaca la seva publicació "Juguem a "goalball" a l'escola", sobre la pràctica d'aquest esport d'equip practicat per esportistes invidents o amb deficiència visual a l'escola.
Com a esportista ha practicat el judo, esport en el qual ha destacat, i ha estat campiona universitària el 1998, i tres cops campiona de Catalunya els anys 1999, 2001 i 2002, a més de dues ocasions subcampiona el 1995 i 1997. També formà part de la selecció catalana els anys 2000 i 2001. Posteriorment, s'especialitzà en curses d'orientació, especialitat en la qual fou campiona d'Espanya de relleus el 2008, de Catalunya en mitjana i llarga distància el 2010, i de la Copa Catalana d'O-BTT (Orientació en bicicleta de muntanya) els anys 2006, 2007, 2008 i 2010, i a peu el 2008. Ha format part del CA Tarragona i del Club Montsant de Curses d'Orientació, club del qual, com a dirigent esportiva, ha estat presidenta entre els anys 2007 i 2011.
Ha practicat també l'atletisme, el bàsquet i els esports d'aventura. L'any 2002 va ser escollida 'millor esportista de Tarragona'.
L'1 de maig de 2011, Gemma Solé i Boronat fou nomenada nova representant territorial de l'Esport a Tarragona en substitució de Francesc Aguiló, que havia exercit les funcions de la Secretaria General de l'Esport de la Generalitat de Catalunya a la demarcació en els darrers quatre anys. Ocupà el càrrec fins al 2016, quan fou substituïda per Joan Plana i Pons.

## Referències

* 1 2 3 «Gemma Solé i Boronat». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 3 4 5 «Gemma Solé, nova representant territorial de l'Esport a Tarragona». Govern de la Generalitat de Catalunya, 02-05-2011. [Consulta: 14 novembre 2022].
* ↑ «Gemma Solé és la nova representant territorial de l'Esport al Camp de Tarragona». Tarragona digital (Hemeroteca), 02-05-2011 [Consulta: 14 novembre 2022].
* 1 2 3 «Gemma Solé, nova representant territorial de l'Esport a Tarragona». Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals, 02-05-2011 [Consulta: 14 novembre 2022].
* ↑ Solé, Gemma «Juguem a "goalball" a l’escola». Comunicació Educativa, Núm. 10, 1997, pàgs. 30-32. DOI: 10.17345/comeduc199730-32. ISSN: 2339-5559 [Consulta: 14 novembre 2022].
* ↑ «El Govern català fa oficial que Joan Plana substitueix Gemma Solé al capdavant d'esports a Tarragona». Diari Digital Tarragona 21, 29-02-2016 [Consulta: 14 novembre 2022].
# Glàndula parotoide

La glàndula parotoide és una glàndula externa de pell ubicada a l'esquena, coll i genoll de gripaus algunes salamandres. Aquesta secreta una substància làctia alcaloide per a dissuadir els depredadors. La substància produïda actua com una neurotoxina.
# George Lewis Young

George Lewis Young (27 d'octubre de 1922 - 10 de gener de 1997) fou un futbolista escocès de la dècada de 1950.
Fou 54 cops internacional amb la selecció d'Escòcia. També jugà per la selecció de la lliga escocesa.
Defensà els colors del Rangers durant tota la seva carrera.

## Palmarès
### Rangers

* Lliga escocesa de futbol: 1946-47, 1948-49, 1949-50, 1952-53, 1953-54, 1956-57
* Copa escocesa de futbol: 1947-48, 1948-49, 1949-50, 1952-53
* Scottish League Cup: 1946-47, 1948-49

## Referències

* ↑ Obituari a independent.co.uk
* ↑ Perfil a scottishfa
* ↑ Cairney, John. A Scottish Football Hall of Fame. Mainstream Sport, 2004. ISBN 1-84018-920-7.
* ↑ «Scotland FL Players by Appearances». Londonhearts.com. London Hearts Supporters' Club [Consulta: 27 novembre 2011].
* ↑ «Rangers F.C. profile». Arxivat de l'original el 2006-09-12. [Consulta: 3 setembre 2018].
# Goubanko

Goubanko fou una ciutat de Mali a uns 12 km a l'est de Kita. Era poblada per fulbes i malinkes que havien fugit de Birgo davant els tuculors d'Alfa Usman, un lloctinent d'al-Hadjdj Umar. Havien rebut hospitalitat del rei de Kita en un lloc no gaire llunyà, a canvi de dures condiciones. Allí van construir el seu poble i una muralla defensiva (tata) darrere la qual es van refugiar al llarg dels anys de tota mena de gent, bandits, resistents o aventurers i reputada com inexpugnable. La població va prosperar i van acollir altres fugitius bambares i malinkes, i es van oposar a les exigències del rei, que eren injustes. La guerra va esclatar i el rei va fer aliança amb l'almamy de Mourgoula. El 1879 després d'un setge, els habitants de Goubanko, van rebutjar l'exèrcit de Kita.
El 1880 Joseph Gallieni va arribar a Kita i va intentar imposar el protectorat al rei de facto Tokonta del país de Kita, però aquest pretenia acceptar el protectorat francès a canvi de la seva ajuda contra la població rebel. Gallieni va subornar a l'entorn reial, i alhora va començar a negociar amb Goubanko i amb el rei legítim de Kita a Nahalla. Finalment Tokonta va acceptar signar el tractat de protectorat, el 25 d'abril de 1880 a Makadiambougou .
Quan va arribar la primera campanya de Borgnis-Desbordes a Kita, com que el saqueig de la primera expedició de Gallieni a Dio no havia tingut reacció dels francesos, la població de Goubanko estava confiada i segura de si mateixa. El tinent coronel els va comminar a sotmetre's però no li van fer cas; llavors la població fou atacada amb totes les forces; tres muralles formaven la tata que rodejava el poble per tots costats. La bateria va obrir foc (11 de febrer) però no va poder obrir bretxa. Una sortida dels pobladors fou rebutjada; al migdia la bateria ja no tenia municions i el comandant Voyron va atacar de front i va prendre la primera defensa. Archinard va atacar llavors la segona. el tercer reducte fou pres després de quasi un hora, el capità Pol hi va deixar la vida. Uns tes-cents indígenes van morir mentre els francesos van tenir cinc baixes i 24 ferits entre els quals el capità Marchi que va morir l'endemà. La ciutat fou arrasada i els seus caps es van sotmetre. Uns dies després la columna va tornar a Kita.

## Referències

* Histoire de la conquête du Soudan français (1878-1899) pel Tinent Gatelet
# Gouchaupre

Gouchaupre és un municipi francès situat al departament del Sena Marítim i a la regió de Normandia. L'any 2007 tenia 163 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Gouchaupre era de 163 persones. Hi havia 68 famílies de les quals 12 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 8 dones vivint soles), 24 parelles sense fills, 24 parelles amb fills i 8 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 72 habitatges, 66 eren l'habitatge principal de la família, 2 eren segones residències i 5 estaven desocupats. Tots els 72 habitatges eren cases. Dels 66 habitatges principals, 59 estaven ocupats pels seus propietaris i 7 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 1 tenia dues cambres, 5 en tenien tres, 19 en tenien quatre i 41 en tenien cinc o més. 61 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 27 habitatges hi havia un automòbil i a 35 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Gouchaupre el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 4 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 4 |
| 4 | 65 a 69 | 4 |
| 4 | 60 a 64 | 8 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 12 | 45 a 49 | 8 |
| 12 | 40 a 44 | 8 |
| 4 | 35 a 39 | 12 |
| 8 | 30 a 34 | 8 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 4 |
| 8 | 15 a 19 | 8 |
| 8 | 10 a 14 | 12 |
| 12 | 5 a 9 | 8 |
| 0 | 0 a 4 | 8 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 107 persones, 84 eren actives i 23 eren inactives. De les 84 persones actives 79 estaven ocupades (43 homes i 36 dones) i 5 estaven aturades (3 homes i 2 dones). De les 23 persones inactives 7 estaven jubilades, 8 estaven estudiant i 8 estaven classificades com a «altres inactius».

### Ingressos

El 2009 a Gouchaupre hi havia 66 unitats fiscals que integraven 167 persones, la mediana anual d'ingressos fiscals per persona era de 18.897 €.

### Activitats econòmiques

Dels 3 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa extractiva, 1 d'una empresa de construcció i 1 d'una empresa de comerç i reparació d'automòbils.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Revenus fiscaux des ménages en 2008
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Gouchaupre a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Gouchaupre a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Georges Grün

Georges Grün (25 de gener de 1962) és un exfutbolista belga.

## Selecció de Bèlgica

Va formar part de l'equip belga a la Copa del Món de 1986.

## Palmarès
### Anderlecht

* Lliga belga de futbol: 1984–85, 1985–86, 1986–87
* Copa belga de futbol: 1987–88, 1988–89
* Supercopa belga de futbol: 1985, 1987
* Copa de la UEFA: 1982–83

### Parma

* Coppa Italia: 1991–92
* Recopa d'Europa de futbol: 1992–93

## Referències

* ↑ (anglès) Georges Grün - International Appearances, RSSSF
* ↑ «Sélections du joueur sur le site de l'URBSFA». Arxivat de l'original el 2011-05-25. [Consulta: 20 gener 2018].
# Gradualisme

En biologia i geologia el gradualisme, per contraposició al saltacionisme, és la teoria que implica que els canvis evolutius es produeixen lentament en forma de passos graduals.
En geologia, el graudalisme va ser proposat per James Hutton en la seva Teoria de la Terra (1785) i desenvolupada per la teoria uniformista de Charles Lyell, en la seva obra Principis de geologia (1830-1833).
En biologia, el gradualisme és un component essencial de la teoria evolutiva. Tant Lamarck com Darwin es van oposar al saltacionisme. Charles Darwin va ser influït per la lectura de Principis de Geologia de Lyell. Aquesta hipòtesi és defensada majoritàriament pels biòlegs en l'actualitat.
# Gradius V

Gradius V (グラディウスV, Guradiusu V) és un matamarcians creat per Konami per a PlayStation 2, últim videojoc fins al moment de la saga Gradius. El joc destaca per la seua gran millora gràfica, jugabilitat expandida i, sobretot, per ser menys frustrant per al jugador. Gradius V va fer la seua primera aparició en l'E3 del 2003, i va ser finalment llançat en l'any 2004.

## Extres

Es van incloure una sèrie d'extres en la versió japonesa per a fomentar la compra de Gradius V. El 9 d'abril del 2004, Konami va anunciar que un DVD denominat Options anava a regalar-se a aquells que reservaren el joc al Japó, el contingut del qual abasta entrevistes amb l'equip de desenvolupament, una galeria d'art, i un vídeo amb una demostració jugada a màxima dificultat sense cap fallada del nivell 5. Per a incentivar encara més als compradors, Konami va revelar més tard que s'inclouria també el llibre promocional The History of Vic Viper (la història de Vic Viper), que reuneix la història i sistema d'armes de la nau Vic Viper, així com un DVD amb més contingut addicional, dit Gradius DVD The Perfect. Tots eixos productes van arribar exclusivament al Japó.

## Enllaços externs

* Pàgina web oficial (japonès)
* Rànquings de Gradius V a Nord-àmerica Arxivat 2006-11-12 a Wayback Machine. (anglès)
* Rànquings de Gradius V a Europa Arxivat 2005-10-27 a Wayback Machine. (anglès)
# Giuseppe Nessi

Giuseppe Nessi (Bèrgam (Llombardia), 25 de setembre, 1887 - Milà (Llombardia), 16 de desembre, 1961) va ser un tenor operístic italià.

## Biografia

Nessi va debutar a Saluzzo el 1910, en el paper d'Alfredo a La traviata. No obstant això, per consell del reconegut director italià Tullio Serafin, la major part de la seva carrera es va centrar en papers de tenor de personatges. Va ser el principal tenor comprimario de La Scala entre 1921 i 1959, i també va actuar a la Royal Opera House, Covent Garden i al Festival de Salzburg amb Arturo Toscanini. Va crear, entre d'altres, els papers de Pong a Turandot, el sacerdot a Il re, Donna Pasqua a Il campiello i un arquer a Francesca da Rimini a l'òpera de Zandonai, més tard interpretaria regularment el paper de Malatestino, que esdevingué una de les seves parts més notables juntament amb Bardolph a Falstaff.

## Enregistraments

Com a tenor de personatges, Nessi tenia menys probabilitats que molts altres cantants de ser elegits per a un paper principal. Tanmateix, fa papers secundaris menors en diversos enregistraments importants, com ara:
* Les noces de Figaro (Wolfgang Amadeus Mozart) — Rolando Panerai (Figaro), Irmgard Seefried (Susanna), Mario Petri ( Comte Almaviva), Elisabeth Schwarzkopf (Comtessa Almaviva), Sena Jurinac (Cherubino), Luisa Villa (Marcellina), Silvio Maionica (Dr. Bartolo), Antonio Pirino (Don Basilio), Giuseppe Nessi (Don Curzio), Franco Calabrese (Antonio), Mariella Adani (Barbarina), Cor i Orquestra del Teatro alla Scala, Herbert von Karajan (1954) )
* La sonnambula (Vincenzo Bellini) — Maria Callas (Amina), Cesare Valletti (Elvino), Giuseppe Modesti (Rodolfo), Eugenia Ratti (Lisa), Pier Luigi Latinucci (Alessio), Giuseppe Nessi (Notaro), Gabriella Carturan (Teresa), Cor i Orquestra del Teatro alla Scala , Leonard Bernstein (1955)
* El barber de Sevilla (Gioacchino Rossini) — Tito Gobbi (Figaro), Luigi Alva (Il Conte Almaviva), Maria Callas (Rosina), Melchiorre Luise (Dr. Bartolo), Nicola Rossi-Lemeni (Don Basilio), Anna Maria Canali (Berta), Pier Luigi Latinucci (Fiorello), 'Giuseppe Nessi ' (Un oficial), Cor i Orquestra de la La Scala, Carlo Maria Giulini (1956)
* Turandot (Giacomo Puccini) — Maria Callas (Turandot), Eugenio Fernandi (Calaf), Elisabeth Schwarzkopf (Liù), Mario Borriello (Ping), Renato Ercolani (Pang), Piero De Palma (Pong), Nicola Zaccaria (Timur), Giuseppe Nessi (L'emperador), Giulio Mauri (Un mandarí ), Cor i Orquestra de la La Scala, Tullio Serafin (1957)

## Referències

* 1 2 Harold Rosenthal/R, "Nessi Giuseppe", in Sadie, Stanley (ed.), The New Grove Dictionary of Opera, Oxford University Press, 1997, III, p. 575.
* 1 2 3 Rosenthal, Harold; & Warrack, John (1964). Concise Oxford Dictionary of Opera. London: Oxford University Press, p. 279
* ↑ Llistat en una discografia de Schwarzkopf aquí
* ↑ Llistat en una discografia de Callas aquí
* ↑ Llistat en una discografia de Callas -discography.org.uk/CLSIALL.HTM#51 aquí]
* ↑ L'article Nicola Zaccaria cita el llibre de John Ardoin The Callas Legacy dient que Giulio Mauri era un pseudònim de Zaccaria
* ↑ Llistat en una discografia de Callas aquí
# Giuseppe Saragat

Giuseppe Saragat (Torí, 19 de setembre de 1898 - Roma, 11 de juny de 1988) fou un polític italià. Va ser ministre d'afers exteriors d'Itàlia (de 1963 a 1964) i cinquè president de la República italiana, des de 1964 fins a 1971.
Giuseppe Saragat va ser un polític socialista moderat. Va abandonar el Partit Socialista Italià el 1947 en no estar conforme amb l'estreta aliança que mantenia en aquell moment el seu partit amb el Partit Comunista Italià i va fundar un nou partit polític que aviat es va convertir en Partit Socialista Democràtic Italià, del que va ser capdavanter la resta de la seva vida.

## Referències

* ↑ «Giuseppe Saragat». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Giuseppe Schirò

Giuseppe Schirò, en arbëreshë Zef Skiroi, (Piana degli Albanesi, Sicília, 1865 - Nàpols, 1927) fou un poeta, lingüista, periodista i escriptor arbëreshë en albanès. Conegut folklorista, freqüentà el seminari albanès de Palerm i es graduà en lleis el 1890. El 1887 va promoue a Palerm la revista Arbri i Ri (El jove albanès) i fou amic de Luigi Pirandello. Va aprofundir el coneixement de les tradicions de la literatura albanesa i els autors clàssics (Dante, Cervantes, Goethe, Friedrich von Schiller). Fou professor de literatura antiga al Liceu Garibaldi de Palerm i el primer catedràtic de literatura albanesa al Reial Institut Oriental de Nàpols. El 1925 va fer una conferència en honor del seu amic Luigj Gurakuri, assassinat a Bari.

## Obres

* Milo e Haidhei (1891)
* Kenkat e luftes (Cants de batalla, 1907)
* Te dhero i huaj (A terra estrangera, 1906)
* Kthimi (Retorn)
* Këngë tradicionale të kolonive arbëreshe në Sicili, (Cançons tradicionals del colons albanesos de Sicília, 1890)
* Këngë popullore shqiptare', 1901
* Këngë të përshpirtshme të kolonive arbëreshe në Sicili, 1907
* Këngë të përshpirtshme të kolonive arbëreshe të Sicilisë, 1907
* Këngë tradicionale dhe sprova të tjera të kolonive arbëreshe të Sicilisë, 1923
# Governador de la Guinea Espanyola

El Governador de la Guinea Espanyola fou el cap de govern quan Guinea Equatorial fou una colònia d'Espanya, des de 1858 fins a 1968.

## Sota administració britànica (1829-1858)

* I:1827-1829 - William Owens
* II:1827-1830 - Edward Nicolls
* III:1830-1832 - John Beecroft
* IV:1832-1833 - Edward Nicolls
* V:1833-1854 - John Beecroft
* VI 1854-1855 - James Lynslager
* VII 1855-1858 - Domingo Mustrich

## Sota administració espanyola (1858-1968)

* VIII:1858 - Carlos de Chacón y Michelena
* IX:1858-1862 - José de la Gándara y Navarro
* X:1862-1865 - Pantaleón López Ayllón
* XI:1865-1868 - José Gómez Barrera
* XII:1868-1869 - Joaquín Souza Gallardo
* XIII:1869 - Antonio Maymó
* XIV:1869-1870 - Zoilo Sánchez Ocaña
* XV:1870 - Frederico Anrich
* XVI:1872-1874 - Ignacio García Tudela
* XVII:1875-1877 - Diego Santisteban Chamorro
* XVIII:1877-1879 - Alejandro Arias Salgado
* XIX:1879-1880 - Enrique Santaló
* XX:1880-1883 - José Montes de Oca
* XXI:1883-1885 - Antonio Cano
* XXII:1885-1887 - José Montes de Oca
* XXIII:1887-1888 - Luis Navarro
* XXIV:1888-1889 - Antonio Morena Guerra
* XXV:1889-1890 - José de Ibarra
* XXVI:1890 - José Gómez Barreda
* XXVII:1890-1892 - José de Barrasa
* XXVIII:1892 - Antonio Martínez
* XXIX:1892-1893 - Eulogio Merchán
* XXX:1893-1895 - José de la Puente Basseve
* XXXI:1895-1897 - Adolfo de España y Gómez de Humarán
* XXXII:1897-1898 - Manuel Rico
* XXXIII:1898-1900 - José Rodríguez Vera
* XXXIV:1900-1901 - Francisco Dueñas
* XXXV:1901-1905 - José de Ibarra Autrán
* XXXVI:1905-1906 - José Gómez de la Serna
* XXXVII:1906 - Diego Saavedra y Magdalena
* XXXVIII:1906-1907 - Ángel Barrera y Luyando
* XXXIX:1907-1908 - Luis Ramos Izquierdo y Vivar
* XL:1908-1909 - José Centaño Anchorena
* XLI:1910-1924 - Ángel Barrera y Luyando
* XLII:1924-1926 - Carlos Tovar de Revilla
* XLIII:1926-1931 - Miguel Núñez de Prado
* XLIV:1931-1932 - Gustavo de Sostoa y Sthamer
* XLV:1932-1934 - Estanislao Lluesma García
* XLVI:1934-1935 - Ángel Manzaneque Feltrer
* XLVII:1935-1936 - Luis Sánchez Guerra Sáez
* XLVIII:1936-1937 - Manuel de Mendívil y Elfo
* XLIX:1937-1941 - Juan Fontán Lobé
* L:1942-1943 - Mariano Alonso Alonso
* LI:1943-1949 - Juan María Bonelli Rubio
* LII:1949-1962 - Faustino Ruíz González
* LIII:1962-1964 - Francisco Núñez Rodríguez, marqués de Villarías.
Després del mandat de l'últim governador espanyol, Francisco Núñez, la seva tasca es relega a Alts Comissionats
* LIV:1965-1966 - Francisco Núñez Rodríguez, marqués de Villarías.
* LV:1965-1966 - Pedro Latorre Alcubierre
* LVI:1966-1968 - Víctor Suances Díaz del Río

## Vegeu també

* President de Guinea Equatorial
* Guinea Equatorial
# Gołdap

Gołdap o Goldapp és una població i la seu del Comtat de Goldap al voivodat Warmià-Masurià de Polònia. està situada a la riba del riu Gołdapa entre (Szeski Garb, Seesker Höhen) i el bosc Puszcza Romincka. El 2007 tenia 15.600 habitants. El seu escut mostra la Casa de Hohenzollern i l'escut d'armes de Brandenburg.

## Història

Els masurians van començar a assentar-se a aquesta regió al segle xvi quan era part del Ducat de Prússia. L'assentament sistemàtic s'inicià l'any 1565 quan la població va ser fundada oficialment per Caspar von Nostitz el 15 de maig de 1570. Va passar a formar part del Regne de Prússia el 1701 i de l'Imperi Alemany el 1871.
Des de 1709-11 la Prússia oriental va patir de pesta bubònica i els morts van ser substituïts per pobles germànics suïssos i lituans.
Durant la Primera Guerra Mundial Goldap va ser escenari de forts combats i com a resultat va quedar gairebé completament destruïda. Després de la Guerra va ser reconstruïda.
Durant la Segona Guerra Mundial, va ser un punt d'entrada de l'Exèrcit Roig, va tornar a ser destruïda.
Després de la guerra va passar a ser part de Polònia (pels acords per la Conferència de Potsdam. Van ser expulsats els germano-parlants i substituïts per polonesos.

## Enllaços externs

* Municipal webpage (polonès)
* Geschichte der Stadt Goldap (alemany)
* German documentary movie about Battle of Goldap
# Gorongosa

Gorongosa (fins al 1975, Vila Paiva de Andrade) és un municipi de Moçambic, situat a la província de Sofala. En 2007 comptava amb una població d'11 968 habitants. A uns quilòmetres a l'est hi trobem el Parc Nacional de Gorongosa.

## Referències

* ↑ «Instituto Nacional de Estatística». Arxivat de l'original el 2008-03-08. [Consulta: 8 març 2008].
* ↑ «Perfil do Distrito do Gorongosa» (en portuguese). Ministry of State Administration, 2005. [Consulta: 6 novembre 2016].