OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Torre de Vinaixarop

La Torre de Vinaixarop és una torre de base circular, força enrunada, del municipi de l'Aldea. Està declarada bé cultural d'interès nacional.

## Descripció

Torre de planta circular, bastida directament sobre la roca, amb un diàmetre exterior a la base de 4,5 m i una alçada que avui només arriba als 8 m però probablement era més alta. Sembla que la seva base és massissa. A poc més de 4 m començava el primer pis. Un regruiximent de la paret a uns 7 m fa pensar en un nou sostre.
Fou obrada amb petits carreus desbastats a cop de maceta, col·locats en filades horitzontals i units amb morter de calç i arena; segurament, la cara exterior devia ser arrebossada. A la part alta es veuen filades que recorden l'«opus spicatum». Al voltant de la torre hi ha restes de construccions que devien ser habitatges. Són molt desfetes o cobertes de vegetació,. S'hi han trobat restes de terrissa més moderna però també fragments de ceràmica d'època musulmana.
La datació és molt difícil. Se situaria al voltant de l'any 1000 si fos una torre de la Catalunya Vella, però al Baix Ebre és més complicat. Hi ha paral·lelismes amb la torre del castell de la Fullola, que durien a considera-la del segle xiii, després de la conquesta del comte de Barcelona. Tanmateix, no es descarta una cronologia andalusina, sobretot a partir de la utilització de l'opus spicatum i de la seva presència al costat d'una almúnia documentada els segles xi i xii.

## Història

Aquesta torre apareix documentada per primer cop, l'any 1153, en els límits de la donació de l'almúnia que feu el comte de Barcelona Ramon Berenguer IV a Bertran de Castellet. L'almúnia donada afrontava amb els termes de l'Aldea i la Granadella, amb la torre de Vinaixarop i amb el riu Ebre. El 1155 s'esmenta el terme de Vinaixarop i de l'Aldea. L'any 1288, formà part de la donació feta per la reina Constança a l'escrivà Pere Marí, juntament amb l'Aldea i Burjassénia.
Aquest atorgament fou confirmat el 1291 pel rei Jaume II. L'any 1304, fou adquirit per l'abat de Benifassà, Berenguer de Bell-lloc. L'any 1335 s'esmenta la torre del «loch de Vinaxarop». Benifassà, el 1531 vengué la propietat al cavaller Ramon Pere Jordà de Tortosa. Posteriorment passà a mans de la família Villòria de Tortosa.

## Referències

* ↑ «Torre de Vinaixarop». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 21 agost 2014].

## Bibliografia

* Catalunya Romànica, vol. XXVI Tortosa i Les Terres de l'Ebre La Llitera i el Baix Cinca. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1997, p. 97. ISBN 84-412-2515-X.

## Enllaços externs

* «Torre de Vinaixarop». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
* «Torre de Vinaixarop». Inventari del Patrimoni Arqueològic i Paleontològic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya.
# Yuki Urushibara

Yuki Urushibara (japonès: 漆原友紀) (prefectura de Yamaguchi, 23 de gener de 1974) és una mangaka japonesa principalment coneguda per la sèrie Mushishi, per la qual va rebre un premi Excellence Prize per manga en 2003 al Japan Media Arts Festival i el 2006 Premi de Manga Kodansha per manga general o adult. És també coneguda pel seu pseudònim Soyogo Shima (志摩 冬青, Shima Soyogo).

## Treballs

* Mushishi (1999-2008, Kodansha, 10 volums), serialitzat a Afternoon, posteriorment adaptat a l'anime
* Filament (2004), una compilació de treballs curts
* Suiiki (2009-2010, Kodansha), serialitzat a Afternoon

## Referències

* ↑ «2003 [7th Japan Media Arts Festival]». Arxivat de l'original el 2007-03-17. [Consulta: 3 maig 2007].
* ↑ «過去の受賞者一覧 : 講談社漫画賞 : 講談社「おもしろくて、ためになる」出版を» (en japanese). Kodansha. Arxivat de l'original el 2010-07-25. [Consulta: 21 agost 2007].
# Francisco de Melo

Francisco de Melo és el nom dels següents personatges:
* Francisco de Melo (comte d'Assumar) (1597 - 1651), noble portuguès que va servir com a general espanyol durant la Guerra dels Trenta Anys
* Francisco de Melo (bisbe) (Lisboa, 1485 - Evora, 1536), matemàtic, físic i bisbe portuguès
* Francisco de Melo Castro (Colares, Sintra, ~1600 — Goa, 1664), administrador colonial portuguès, membre del Consell de Govern de l'Índia (1651-52 i 1656-61) i governador de Ceilan (1653-55)
* Francisco de Melo o Francisco Manoel Carlos de Mello de Ficalho (1837 - 1903), 4t comte de Ficalho, botànic i escriptor portuguès
* Francisco Manuel de Melo (Lisboa, 1608 – 1666), historiador, pedagog, polític i militar portuguès
# Camp 112

El Mas la Torre o Camp 112 és al municipi de Fontcoberta a la comarca catalana del Pla de l'Estany. Es tracta d'un jaciment a l'aire lliure probablement paleolític. També s'han trobat restes d'època romana. Les seves coordenades UTM són X: 481750.00 Y: 4666375.00, està situat a una alçada de 231msnm. Es tracta d'un en un camp de conreu als afores del veïnat de Melianta, al Pla d'Usall.
Joan Abad de l'Associació Arqueològica de Girona l'any 1982 va recollir del mig d'un dels camps de conreu unes quantes ascles de quarsita molt erosionats de suposada cronologia paleolítica. L'any 1983 es va realitzar una prospecció superficial i com a resultat d'aquesta es van trobar una sèrie de peces d'origen romà. Totes les troballes van ser en superfície. Totes les peces trobades es van perdre pel que és impossible garantir l'origen antròpic d'aquestes. L'any 2004 es va fer una intervenció preventiva amb motiu del projecte “Estudi d'Impacte Ambiental. Millora General. Desdoblament carretera C-66. Tram: Banyoles-Besalú”.

## Bibliografia

* Inventari de materials arqueològics trobats en prospecció al Camp 112: Expedient de prospecció comarca, 1983. NRG, full 13.
* Plànol general amb situació topogràfica de tots els camps prospectats: Expedient prospecció comarca 1983. NRG 813 (MACB)
* Memòria prospecció arqueològica projecte “E.I.A Millora general desdoblament carretera C-66. Tram: Banyoles-Besalú, abril 2004

## Enllaços externs

* https://egipci.cultura.gencat.cat
Viccionari
# Tero

* Per a altres significats, vegeu «Josep Tero».
Tero (en grec antic Θηρώ), segons la mitologia grega, va ser una filla de Filant, rei d'Èfira, i descendent d'Íficles, el germà bessó d'Hèracles.
Estimada per Apol·lo, fou mare de Queró, l'heroi epònim de la Queronea, a Beòcia.

## Referències

* ↑ «A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology, Thero». [Consulta: 8 juliol 2021].
* ↑ Parramon i Blasco, Jordi. Diccionari de la mitologia grega i romana. Barcelona: edicions 62, 1997, p. 205. ISBN 8429741461.
# Amir I

Àmir al-Màlik adh-Dhàfir Salah-ad-Din o, més senzillament, Àmir I fou un emir tahírida del Iemen (Banu Tahir). Va fundar la dinastia dels tahírides del Iemen junt amb el seu germà Alí al-Màlik al-Mujàhid Xams-ad-Din, el 1451, quan va caure la dinastia rassúlida. Va morir en un intent de conquerir la ciutat de Sanà (1466), intent que va fracassar. El va succeir el seu germà Alí.

## Referències

* ↑ Peskes, Esther. "ʿĀmir I and II ." Encyclopaedia of Islam, THREE, 2012.
# Caminador

* Aquest article tracta sobre l'estri per a ajudar a caminar els discapacitats. Vegeu-ne altres significats a «caminador (desambiguació)».
Un caminador és un estri per a persones discapacitades que han menester d'ajuda per a estar-se drets i mantenir l'equilibri mentre caminen.
Serveix per a assistir el caminar quan una o ambdues extremitats inferiors requereixen suport addicional durant el desplaçament, normalment quan la persona pateix alguna classe d'incapacitat per estar-se dempeus o per moure alguna de les esmentades extremitats inferiors. Generalment es fa ús dels caminadors, com a solució per a facilitar el caminar de l'individu quan els altres sistemes (bastons i crosses), són insuficients per a garantir l'equilibri i no podrien evitar de caure a terra.

## Varietats

La mida d'alguns caminadors pot ser ajustable (amb rodes o sense). Hi ha caminadors específicament dissenyats per a nens i també n'hi ha un tipus per gossos amb dues rodetes. El caminador amb rodes (suec: rollator) per a humans es va inventar a Suècia.

## Caminador per gossos

Aquesta mena de caminador ofereix suport i estabilitat als gossos, els permet de sostenir-se parcialment sobre les potes del darrere i continuar-les d'utilitzar. És adequat per als gossos que tenen problemes de mobilitat a les seves potes del darrere (o són inestables). Els ajuda a fer exercici amb les potes del darrere i pot ajudar a mantenir-ne la mobilitat que els resta o, en alguns casos, ajudar a millorar-la.

## Vegeu també

* Fisioteràpia Traumatològica
* Cinesioteràpia
* Crossa
* Caminador per a infants.

## Referències

* ↑ Innovationsinspiraton: Aina Wifalk - Rollatorn Arxivat 2010-08-13 a Wayback Machine. (En Suec) Link 2012-03-03
* ↑ Rollator premi 2011 Link 2012-03-03

## Enllaços externs

* handicappedpets.com Arxivat 2012-12-21 a Wayback Machine.
# Yuki Sakai

Yuki Sakai (坂井 優紀, 10 de gener de 1989) és una futbolista japonesa. Va debutar amb la selecció del Japó el 2011. Va disputar 1 partits amb la selecció del Japó.

## Estadístiques

Selecció del Japó :
| Anys | Partits | Gols |
| 2011 | 1 | 0 |
| Total | 1 | 0 |

## Referències

* ↑ 2011 Japan Football Association(japonès)
# Galàxia anular

Una galàxia anular és un tipus poc freqüent de galàxies que tenen aparença d'anell. L'objecte de Hoag, descobert per Arthur Hoag el 1950, és un exemple d'una galàxia de l'anell.
L'anell conté moltes massives, relativament estrelles joves blaves, que estan molt brillants. La regió central conté relativament poca matèria lluminosa. Alguns astrònoms creuen que les galàxies anulars es formen quan una galàxia més petita passa a través del centre d'una galàxia més gran. Atès que la majoria de galàxies es componen d'un espai buit, aquesta "col·lisió" poques vegades resulta en cap col·lisions reals entre les estrelles. No obstant això, les pertorbacions gravitacionals causades per aquest esdeveniment podria causar una onada de formació estel·lar que mogués a través de la galàxia més gran. Altres astrònoms pensen que els anells es formen al voltant d'algunes galàxies quan l'acreció externa es porta a terme. La formació d'estrelles tindria lloc en el material d'acreció degut als xocs i les compressions del material d'acreció.

## Referències

* ↑ «One ring to rule them all». ESA/Hubble [Consulta: 2 abril 2013].
* ↑ «Hoag's Object: A Strange Ring Galaxy». Astronomy Picture of the Day. NASA and Michigan Technological University, 9 setembre 9 2002. [Consulta: 31 març 2012].
* ↑ ; Struck-Marcell, Curtis«Collisional Ring Galaxies», 1996. [Consulta: 31 març 2012].

## Vegeu també

* Interacció de galàxies
* AM 0644-741
* Objecte de Hoag
* Galàxia anular polar

## Enllaços externs

* Objecte de Hoag at Astronomy Picture of the Day.
# Pascual Ortiz Rubio

Pascual Ortiz Rubio va néixer en Morelia, Michoacán, el 10 de març de 1877. Va ser president constitucional de 1930 a 1932. Va morir en la Ciutat de Mèxic el 4 de novembre de 1963.
Ortiz Pascual va cursar estudis a la Universitat de Sant Nicolás i els professionals d'enginyeria en la Ciutat de Mèxic. Va ser membre de la XXVI legislatura del Congrés de la Unió, durament el govern de Victoriano Huerta. També va ser governador de Michoacán des de 1917 fins que es va unir al Pla d'Agua Prieta el 1920. En 1921 sé va expatriar i després, durant la presidència de Plutarco Elías Calles, va representar a Mèxic a Alemanya i Brasil. I amb el suport de Plutarco Elías Calles, el 1929 es va convertir en el primer candidat del Partit Nacional Revolucionari a la presidència del país. Ja instal·lat en el poder va acceptar subordinar-se a l'autoritat política del Cap Màxim. I durant el seu govern, Mèxic va ingressar a la Societat de les Nacions el 1931 i els antics districtes Nord i Sud de Baixa Califòrnia es van elevar a la categoria de territoris. Encara que poc temps després va optar per renunciar a la meitat del seu govern i al setembre de 1932 va deixar el país.

## Notes

* ↑ Biblioteca Digital UANL, Nuevo León, México, 1933 (castellà)
* ↑ Instituto Nacional de Estudios Históricos de México, San Ángel, México, D.F (INEHRM) (castellà)
* ↑ Gobernates de México, Panorama Editorial, 1985 (castellà)
* ↑ Gobernates de México, Editorial Universo, México, 1988 (castellà)
* ↑ Diccionario Porrúa de Historia, Biografía y Geografía de México, Porrúa, México, 1971 (castellà)
* ↑ Resumen Histórico de los Gobernanes de México, Escorpio, S.A. de C.V., México, 1989 (castellà)
# Can Moner (Sant Feliu de Buixalleu)

Can Moner és una masia de Sant Feliu de Buixalleu (Selva) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Masia aïllada situada al nucli de Grions, en un petit terreny elevat, al costat de la ctra. Hostalric- Arbúcies. Consta de planta baixa i dos pisos, i està coronada a la part superior per una petita edificació. El cos principal té una coberta a una vessant. Un conjunt de galeries a la planta baixa i als pisos, donen un caràcter senyorial a l'edifici. Els 5 arcs de cada galeria són escarssers i se sostenten sobre columenes circulars d'estil clàssic. Balaustrada amb elements ceràmics.
A la planta baixa, hi ha la porta d'accés a l'habitatge en arc de llinda. Al voltant, hi ha diverses dependències de treball.Façana arrebossada i pintada de blanc. L'habitatge està envoltat d'un sumptuós jardí.

## Història

La construcció s'ha de situar entre els segles XIX i XX.

## Referències

* 1 2 3 «Can Moner». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24 setembre 2017].
# Ternóvskie Dvóriki

Ternóvskie Dvóriki (en rus: Терновские Дворики) és un poble (un possiólok) de l'óblast de Tambov, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 54 habitants.

## Referències

* ↑ Koriakov, I. B.. «Тамбовская область» (en rus). База данных «Этно-языковой состав населённых пунктов России». Arxivat de l'original el 2022-02-11. [Consulta: 16 febrer 2022].
* ↑ «Gavrilovka» (en anglès). GeoNames. Arxivat de l'original el 2022-03-20. [Consulta: 20 març 2022].
# Amir Kolahdozhagh

Amir Kolahdozhagh (7 de gener de 1993) és un ciclista iranià, professional des del 2012, actualment milita a l'equip Pishgaman Cycling Team.

## Palmarès

* 2013
** Vencedor d'una etapa a la Volta al Singkarak
* 2015
** Campionat de l'Iran sub-23 en ruta
** Vencedor d'una etapa a la Volta al Singkarak
* 2016
** 1r a la Volta al Singkarak i vencedor d'una etapa
* 2017
** Vencedor d'una etapa al Tour de l'Ijen
** Vencedor d'una etapa al Tour de l'Iran
* 2019
** Vencedor d'una etapa al Tour de Xingtai

## Referències

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Àcid alèpric

L'àcid alèpric, de nom sistemàtic àcid 9-ciclopent-2-en-1-ilnonanoic, és un àcid carboxílic de cadena lineal amb nou àtoms de carboni i té enllaçat al carboni 9 un grup 2-ciclopen-1-il, la qual fórmula molecular és ${\ce {C14H24O2}}$. En bioquímica és considerat un àcid gras rar que només es troba en algunes plantes de la família de les acariàcies.
A temperatura ambient és un sòlid amb un punt de fusió de 48,0 °C. L'isòmer natural és òpticament actiu i desvia el pla de la llum polaritzada 77,1° a 25 °C. Fou aïllat el 1939 per Howard I. Cole i Humberto T. Cardoso de l'oli de les llavors de Hydnocarpus wightiana que l'anomenaren àcid alèpric per la relació d'aquest oli amb el tractament de la lepra, del grec ἀ-, a-, prefix que indica negació, del grec λέπρα, lepra, i amb el sufix -ic que indica àcid carboxílic.
Hom l'ha aïllat en petites proporcions de les llavors de Caloncoba echinata (1,0 %); Hydnocarpus anthelminticus (0,7 %); Hydnocarpus heterophylla (0,6 %); Hydnocarpus wightiana (0,3-0,5 %); i altres en menors proporcions.

## Referències

* ↑ Coffey, S. Alicyclic Compounds: Monocarbocyclic Compounds to and Including Five Ring Atoms (en anglès). Elsevier, 2016-06-03. ISBN 9781483223025.
* ↑ Cole, Howard Irving.; Cardoso, Humberto T. «Alepric, Aleprylic, Aleprestic and Aleprolic Acids, New Homologs of Chaulmoogric Acid» (en anglès). Journal of the American Chemical Society, 61, 9, 01-09-1939, pàg. 2349–2351. DOI: 10.1021/ja01878a024. ISSN: 0002-7863.
* ↑ «a- | enciclopèdia.cat». [Consulta: 27 maig 2018].
* ↑ «PlantFAdb: 14:1cy; Alepric acid; 2-Cyclopentene-1-nonanoic acid; Alepric acid». Arxivat de l'original el 2018-05-27. [Consulta: 26 maig 2018].
# Shanghai Rolex Masters 2010

El Masters de Xangai 2010, oficialment conegut com a Shanghai Rolex Masters 2010, és un esdeveniment de tennis masculí disputat sobre pista dura que pertany a les sèries Masters 1000 de l'ATP. La segona edició del torneig es va celebrar entre el 10 i el 17 d'octubre del 2010 al Qizhong Forest Sports City Arena de Xangai, Xina.

## Quadre individual masculí

| 3a ronda | 3a ronda | 3a ronda | 3a ronda | 3a ronda | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Final | Final | Final | Final |
| 1 | R. Nadal | 1 | 6 | 3 |
| 13 | J. Melzer | 6 | 3 | 6 | 13 | J. Melzer | 7 | 5 | 2 |
| | J. Mónaco | 6 | 6 | | | J. Mónaco | 6⁶ | 7 | 6 |
| Q | M. Zverev | 0 | 2 | | | | | | | | J. Mónaco | 4 | 1 |
| 4 | A. Murray | 6 | 6 | | | | | | | 4 | A. Murray | 6 | 6 |
| Q | J. Chardy | 3 | 4 | | 4 | A. Murray | 6 | 6 | | | | | |
| 12 | J-W. Tsonga | 7 | 6 | | 12 | J-W. Tsonga | 2 | 2 | | | | | |
| | F. Mayer | 5 | 3 | | | | | | | | | | | 4 | A. Murray | 6 | 6 |
| 5 | R. Söderling | 7 | 6 | | | | | | | | | | | 3 | R. Federer | 3 | 2 |
| 11 | D. Ferrer | 5 | 4 | | 5 | R. Söderling | 1 | 1 | | | | | |
| | A. Seppi | 3 | 4 | | 3 | R. Federer | 6 | 6 | | | | | |
| 3 | R. Federer | 6 | 6 | | | | | | | 3 | R. Federer | 7 | 6 |
| 7 | T. Berdych | 6$^4$ | 3 | | | | | | | 2 | N. Đoković | 5 | 4 |
| | G. García-López | 7 | 6 | | | G. García-López | 2 | 3 | | | | | |
| | R. Gasquet | 1 | 1 | | 2 | N. Đoković | 6 | 6 | |
| 2 | N. Đoković | 6 | 6 | | | | | | |

## Quadre doble masculí

| Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Final | Final | Final | Final | Final |
| 1 | Bob Bryan Mike Bryan | 6 | 6 | |
| 7 | František Čermák Michal Mertiňák | 3 | 2 | | 1 | Bob Bryan Mike Bryan | 5 | 1 | |
| 3 | Jürgen Melzer Leander Paes | 6⁶ | 7 | [10] | 3 | Jürgen Melzer Leander Paes | 7 | 6 | |
| | Rohan Bopanna Aisam-ul-Haq Qureshi | 7 | 6$^8$ | [4] | | | | | | 3 | Jürgen Melzer Leander Paes | 7 | 4 | [10] |
| 5 | Mahesh Bhupathi Maks Mirni | 4 | 6 | [6] | | | | | | 6 | Mariusz Fyrstenberg Marcin Matkowski | 5 | 6 | [5] |
| 4 | Łukasz Kubot Oliver Marach | 6 | 3 | [10] | 4 | Łukasz Kubot Oliver Marach | 6$^7$ | 6 | [6] |
| 6 | Mariusz Fyrstenberg Marcin Matkowski | 6 | 6 | | 6 | Mariusz Fyrstenberg Marcin Matkowski | 7 | 1 | [10] |
| 2 | Daniel Nestor Nenad Zimonjić | 4 | 3 | | | | | | |

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2019-10-03 a Wayback Machine. (anglès) (xinès)
* Quadre individual masculí PDF
* Quadre doble masculí PDF
Xangai :
2009
2010
2011
2012
2013
2014
2015
2016
2017
2018
2019
2023
2024 :
ATP World Tour 2010
< 2009
2011 > :
ATP World Tour Finals, Londres :
# Pascual Piles Ferrando

Pascual Piles Ferrando (Benifaió, País Valencià, 8 de setembre de 1944 - Saragossa, l'Aragó, 28 de desembre de 2021), fou un religiós valencià i membre de l'Orde Hospitalari de Sant Joan de Déu.
Estava llicenciat en Filosofia, Teologia i Psicologia a la Universitat Pontificia de Salamanca. Es va formar també en Infermeria a l'escola de Sant Joan de Déu de Barcelona. Va entrar l'orde l'any 1966. El 1994 va ser escollit superior general de l'Orde i va exercir el càrrec fins al 2006. Va ser formador de germans durant nou anys i provincial de la província d’Aragó durant 13 anys (2007-2014). El 2014 va ser rellevat com a superior provincial pel germà José Luis Fonseca. També va exercir com a primer conseller general durant sis anys.
El 2016 va rebre el premi "Ciutat de Benifaió 2016" pel seu treball com a religiós en l'orde.

## Referències

* 1 2 3 «Pascual Piles, fiel servidor de San Juan de Dios» (en castellà). Orden Hospitalaria de Sant Juan de Dios, Provincia de España. [Consulta: 11 gener 2022].
* 1 2 «Fallece el sacerdote Pascual Piles Ferrando, Premio Ciudad de Benifaió 2016» (en castellà). El Periòdic, 29-12-2021. [Consulta: 11 gener 2022].
* ↑ «Mor Pascual Piles, antic provincial i superior general de Sant Joan de Déu». Catalunya Religió, 29-12-2021 [Consulta: 11 gener 2021].
* ↑ Martínez, Òscar «Fallece en Zaragoza el sacerdote de Benifaió Pascual Piles». Levante: El Mercantil Valenciano, 29-12-2021 [Consulta: 11 gener 2022].
# Can Moner (la Cellera de Ter)

Can Moner és una masia de la Cellera de Ter (Selva) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici aïllat de dues plantes i coberta de doble vessant a façana. El conjunt arquitectònic està format per la masia original, les ampliacions del sector sud i sud-oest, el paller i l'antiga era de batre.
Pel que fa a la masia original, la façana comença amb una gran portada de mig punt adovellada de grans blocs de pedra sorrenca. Al primer pis tenim dues finestres rectangular de pedra sorrenca amb motllures, ampit treballat i blocs inferiors sustentants de suport. El ràfec és fet a base de cairats i taulers de fusta i emergeix gariebé mig metre.
Destaquen, d'una de les ampliacions de l'antiga masia, uns interessants badius. Hi ha dos finestres rectangulars i dues amb arcada rebaixada.

## Història

El mas de Can Moner tenia una propietat bastant reduïda i es pot qualificar de mas modest, en comparació amb els masos de què estava envoltat, com Can Clos, Can Vinyes i Can Vinyoles d'Amunt i d'Avall, que foren els vertaders protagonistes i actius socials de la Cellera en l'època de més prosperitat, durant el segle xviii.
Un dels elements remarcables del mas és la façana, conservada en la seva forma original. La façana conserva restes de pintura, sobretot al rellotge de sol, datat de 1751. Les restes de pintura són de colors vermell i blanc i, segons una visió preliminar ajudada de l'opinió del propietari, sembla el cromatisme original.
A la dovella clau de la portada d'accés hi ha la data de 1589.
Les llindes de les finestres de la masia original estan datades de 1601 i 1587.
Segons el propietari actual, i per record familiar, durant la retirada (1939) van passar pel mas protagonistes de l'època de la Repúlbica i de la Guerra Civil com Negrín, La Pasionaria i Líster, junt a tres-cents homes que van allotjar-se uns dies aquí.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 «Can Moner». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 23 setembre 2017].
# Toima

El Toima - (rus) Тойма - és un riu de Rússia, un afluent per la dreta del riu Kama. Passa per les repúbliques d'Udmúrtia i del Tatarstan.
El Toima té una llargària de 124 km i una conca de 1.446 km². Neix a Udmúrtia i pren direcció nord-sud amb molts meandres abans de desembocar al riu Kama al Tatarstan. Passa per les ciutats de Mendeléievsk i Ielàbuga, totes dues al Tatarstan.