OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Pseudonoorda

Pseudonoorda és un gènere d'arnes de la família Crambidae.

## Taxonomia

* Pseudonoorda brunneiflava Munroe, 1974
* Pseudonoorda brunneifusalis (Hampson, 1917)
* Pseudonoorda distigmalis (Hampson, 1913)
* Pseudonoorda edulis Maes & Poligui in Maes, 2012
* Pseudonoorda faroensis Maes, 2012
* Pseudonoorda flammea Maes, 2012
* Pseudonoorda hemileuca (Turner, 1933)
* Pseudonoorda lampra (Tams, 1935)
* Pseudonoorda metalloma Lower, 1903
* Pseudonoorda minor Munroe, 1974
* Pseudonoorda nigropunctalis (Hampson, 1899)
* Pseudonoorda nitidalis (Pagenstecher, 1900)
* Pseudonoorda noordimimalis (Hampson, 1917)
* Pseudonoorda photina (Tams, 1935)
* Pseudonoorda rubricostalis (Hampson, 1910)

## Referències

* ↑ «GlobIZ search». Global Information System on Pyraloidea. [Consulta: 25 maig 2019].
# Rodenbourg

Rodenbourg (en luxemburguès: Roudemer; en alemany: Rodenburg) és una vila de la comuna de Junglinster, situada al districte de Grevenmacher del cantó de Grevenmacher. Està a uns 13,9 km de distància de la ciutat de Luxemburg.

## Història

Rodenbourg era comuna fins a l'1 de gener de 1979, quan es va incorporar al municipi de Junglinster. Es va adoptar La llei de la fusió de Rodenbourg i Junglinster es va adoptar el 23 de desembre 1978.

## Referències

* ↑ «Rodenbourg». [Consulta: 26 setembre 2015].
* ↑ «Memorial A n° 89 du 29 décembre 1978». Arxivat de l'original el 2012-04-15. [Consulta: 26 setembre 2015].
# Rodolfo Plaza Montero

Rodolfo Plaza Montero (Cochabamba, 27 de juliol de 1909 - La Paz, 30 de novembre de 1988) és un exfutbolista bolivìà de la dècada de 1930.
Pel que fa a clubs, defensà els colors del Club Bolívar, del qual també en fou entrenador i president (1956-1963). Amb la selecció de Bolívia participà en els Jocs Bolivarians de 1938.

## Referències

* 1 2 «LA FULGURANTE VIDA DE RODOLFO PLAZA MONTERO; FÚTBOLISTA, EMPRESARIO Y REVOLUCIONARIO». historias-bolivia.blogspot.com. [Consulta: 9 novembre 2018].
* ↑ «Perfil a la selecció». 11v11.com. [Consulta: 9 novembre 2018].
# Pigasus

Pigasus va ser un porc que varen escollir els Hippies, liderats per Abbie Hoffman i Jerry Rubin, como a sarcàstic candidat a la presidència dels Estats Units pel partit Youth International Party, durant les enormes protestes davant la Convenció Nacional Demòcrata de 1968 a Chicago.
Després d'aquest episodi Pigasus va ser membre del grup Hog Farm ("Granja de porcs"). El candidat també va figurar en la desfilada en el embarcador de les escombreries al carrer Gansevoort Street en el río Hudson River, que avanzó hasta Tompkins Square Park
El nom del porc era una broma sobre Pegàs, el caballo alat a la Mitología griega. afagint el mot pig, que vol dir porc en anglès. La campanya Pigasus va ser mencionada a la trilogía Illuminatus!, al començament del primer llibre.

## Referències

* ↑ «The Wonderful Pig of Knowledge!: Pigasus and the Yippies» (en anglès). [Consulta: 12 octubre 2023].
# Luis Calderón

Luis Calderón (Lima, 17 de juny de 1929 - Callao, 24 de maig de 2022), conegut com a Joe Calderón per la seva semblança amb el boxejador Joe Louis, fou un futbolista peruà de la dècada de 1950.
Fou 36 cops internacional amb la selecció del Perú, amb qui participà en els sud-americans de 1949, 1953, 1956 i 1957.
Pel que fa a clubs, defensà els colors de Sport Boys i Universitario de Deportes.

## Referències

* ↑ Castro, Roberto. «Un tiempo pasado que fue peor». dechalaca.com, 2011. [Consulta: 10 abril 2015].
* ↑ «A sesenta años del primer título profesional». El Deportivo, 2011. [Consulta: 28 abril 2017].
* ↑ Pierrend, José Luis. «Appearances for Peru National Team» (en anglès). rsssf.com, 2012. [Consulta: 10 abril 2015].
* ↑ Pierrend, José Luis. «Peru - International Results» (en anglès). rsssf.com, 2012. [Consulta: 10 abril 2015].
* ↑ Peru International Players at RSSSF
* ↑ Hernández Carreño, Eugenio. Sport Boys: Libro de los 80 años, 2007.
* ↑ Perfil y estadísticas
# Pseudonezumia cetonuropsis

Pseudonezumia cetonuropsis és una espècie de peix de la família dels macrúrids i de l'ordre dels gadiformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 27 cm de llargària total.

## Hàbitat

És un peix d'aigües profundes que viu fins als 1679 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al Japó.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Okamura O. 1970. Fauna Japonica. Macrourina (Pisces). Academic Press of Japan. Fauna Jap. Macrourina. 1-216.
* ↑ BioLib (castellà)
* ↑ «Pseudonezumia cetonuropsis». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Masuda, H.; Amaoka, K.; Araga, C.; Uyeno, T.; Yoshino, T. 日本産魚類大図鑑 (Enciclopèdia japonesa del peix) (en japonès). 1. 東海大学出版会 (Tokai University Press), 1984. ISBN 9784486050544.
* ↑ Iwamoto, T. i N.R. Merrett, 1997. Pisces, Gadiformes: Taxonomy of grenadiers of the New Caledonian region, southwest Pacific. Mem. Mus. Natl. Hist. Nat. (176):473-570.

## Bibliografia

* Cohen, D.M., T. Inada, T. Iwamoto i N. Scialabba 1990. FAO species catalogue. Vol. 10. Gadiform fishes of the world (Order Gadiformes). An annotated and illustrated catalogue of cods, hakes, grenadiers and other gadiform fishes known to date. FAO Fish. Synop. 10 (125). 442 p.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Geistdoerfer, P. 1986. Macrouridae. p. 644-676. A P.J.P. Whitehead, M.-L. Bauchot, J.-C. Hureau, J. Nielsen i E. Tortonese (eds.) Fishes of the north-eastern Atlantic and the Mediterranean. UNESCO, París. Vol. 2.
* Geistdoerfer, P. 1990. Macrouridae. p. 541-563. A J.C. Quero, J.C. Hureau, C. Karrer, A. Post i L. Saldanha (eds.) Check-list of the fishes of the eastern tropical Atlantic (CLOFETA). JNICT, Lisboa; SEI, París; i UNESCO, París. Vol. 2.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Iwamoto, T. 1999. Order: Gadiformes. Macrouridae (sometimes Coryphaenoididae, Bathygadidae, Macrourididae, Trachyrincidae, in part, in literature). p. 1986-1992. A K.E. Carpenter i V.H. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the WCP. Vol. 3. Batoid fishes, chimaeras and bony fishes part 1 (Elopidae to Linophrynidae). FAO, Roma.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319. ISBN 0471250317.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.
# Ruta dels Tres Monestirs

La Ruta dels Tres Monestirs és una caminada de resistència no competitiva que amb periodicitat biennal organitzen diverses entitats excursionistes del Vallès Occidental des del 1989, i que forma part del Circuit Català de Caminades de Resistència de la Federació d'Entitats Excursionistes de Catalunya (FEEC) des de l'any 2021.
Aquesta Ruta consisteix en completar un recorregut de 54 o de 48 quilòmetres, seguns quina sia la versió de caminada, si la Ruta dels Tres Monestirs-Llarga o la Ruta dels Tres Monestirs-Curta. Totes dues passen pels Tres Monestirs de Sant Cugat del Vallès, Sant Llorenç del Munt i arribar al de Santa Maria de Montserrat, travessant el PR-C 31 o Camí dels Monjos i el GR-96 o Camí Romeu a Montserrat. La sortida de la caminada està situada al recinte del Monestir de Sant Cugat del Vallès, i l'arribada a la plaça davant del Cremallera de Montserrat. Els organitzadors de la Ruta dels Tres Monestirs són el Club Muntanyenc de Sant Cugat del Vallès, el Centre Excursionista de Castellar del Vallès, Excursionistes.cat de Terrassa Club, el Centre Muntanyenc Sant Llorenç de Terrassa, el Club Muntanyenc de Terrassa, el Centre Excursionista de Mura, la Secció Excursionista del Club Natació Terrassa, el Centre Excursionista de Terrassa i els Corredors de Fons de Viladecavalls.

## Referències

* ↑ «Tot a punt per a la 17a Ruta dels Tres Monestirs». Tot Sant Cugat, 2021. [Consulta: 2 març 2023].
* ↑ Roca, Adriana «Llega la 13ª Ruta dels Tres Monestirs de Sant Cugat. La travesía cuenta con 52 km de distancia y culmina en Santa Maria de Montserrat». La Vanguardia, 08-03-2013 [Consulta: 2 març 2023].
* ↑ Palos, Santi «Ochocientas personas caminarán la “Ruta dels tres monestirs”». Diari de Terrassa, 24-03-2017 [Consulta: 2 març 2023].
* ↑ «18a Ruta dels Tres Monestirs». Federació d'Entitats Excursionistes de Catalunya (FEEC). [Consulta: 2 març 2023].

## Enllaços externs

* Ruta dels Tres Monestirs
# Anaideia

L'anaideia (provinent de α- com a partícula privativa i aidós, modèstia o reverència) és un mot grec que significa desvergonya, provocació o irreverència. En la mitologia grega, anaideia és el nom donat a la personificació de la desvergonya i la provocació, filla probablement de Nix o Eris, és companya d'Hibris (la vanitat). El seu oposat és Èleos (la misericòrdia).
Constitueix un dels tres trets bàsics de la figura dels filòsofs cínics, juntament amb l'adiàfora o indiferència i la parresia o franquesa i llibertat en la parla.
És l'anaideia la que duu a la comparació d'aquests filòsofs amb els gossos, d'on deriva la paraula cínic; atès que com aquests nobles animals que viuen amb els humans però mantenen llurs costums naturals, els filòsofs cínics es comporten sense vergonya, amb irreverència, seguint la satisfacció de llurs necessitats tant físiques com espirituals.

## Referències

* ↑ «ANAIDEIA - Greek Goddess or Spirit of Ruthlessness & Unforgivingness». [Consulta: 2 desembre 2021].

## Bibliografia

* García Gual, Carlos. La secta del perro: vidas de los filósofos cínicos. Madrid: Alianza, 2005. ISBN 84-206-7767-1.
* Onfray, Michel. Cinismos. Retrato de los filósofos llamados perros. Editorial Paidos, 2002.
* Branham, R. B. y M.-O. Goulet-Cazé (eds). Los Cínicos, 2000.
# Bruebach

Bruebach (en alsacià Bruebi) és un municipi francès, situat a la regió del Gran Est, al departament de l'Alt Rin. L'any 2005 tenia 1.027 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 357 | 435 | 494 | 687 | 901 | 953 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat |
| -1995 | Jean Waltz |
| 1995-2001 | Francis Bannwarth |
| 2001- | Michel Gross |
# Hunger d'Utrecht

Hunger d'Utrecht o Hungerus Frisus (mort a Prüm, Alemanya, el 866) fou bisbe d'Utrecht a entre el 856 i 866. És un sant de l'Església Catòlica. La seva festa és el 8 de novembre i el 22 de desembre.

## Biografia

Després de la mort del seu predecessor Liudger d'Utrecht, al nebot de Luidger, Kraft se li va oferir el càrrec. Tanmateix, ho va rebutjar per ésser una persona molt rica, i va tenir por d'atreure les batudes dels vikings. Tanmateix, en el seu lloc va ser nomenat Hunger. Al començament, les seves relacions amb els vikings van ser pacífiques, però amb el temps Utrecht va ser amenaçat pels vikings, i el bisbe i tot el clericat d'Utrecht van fugir a Sant Odiliënberg, a la vora de Roermond. L'any 858 el rei Lotari II va construir un monestir per a la seva disposició. Més tard el bisbe es va instal·lar a Prüm i després a Deventer.
Hunger sembla haver estat un home piadós que, a diferència d'alguns dels seus predecessors, no va participar en el nepotisme. En el cas del matrimoni sense fills entre Lotari II i la seva esposa Teutberga, va defensar la santedat del seu matrimoni per motius bíblics i teològics, i no per assegurar la seva successió. Lotari II va repudiar a la seva esposa i es va casar amb Waldrada, amb qui va tenir un fill.

## Referències

* 1 2 3 «[Liudger d'Utrecht Hunger van Utrecht]». heiligen.net. [Consulta: 26 gener 2016].
# Baby sicari

Baby sicaris és el nom amb què són coneguts els nens colombians d'entre 7 i 12 anys entrenats pels narcotraficants perquè els facin la feina d'assassinar.
Les màfies saben que un menor d'edat no pot ser empresonat i que pocs d'ells viuran fins als 18 anys. Aquests nens, que no aprenen a llegir ni escriure, comencen com a distribuïdors de droga o d'armes i municions, i quan es fan més grans passen a fer d'assassins. Alguns d'aquests nens també són usats per a la prostitució amb homes adults per a aquestes màfies. Les màfies de traficants de droga s'aprofiten d'aquests nens en situació de pobresa perquè els resulten molt més econòmics, ja que paguen a cada nen 50 dòlars per assassinat, mentre que un adult cobra vint vegades més (uns 1.000 dólars). Aquests nens assassins poden arribar a ser els principals sicaris de les organitzacions criminals, per damunt dels adults.
Es troben als barris més humils de l'eix cafeter, incloent-hi Pereira, capital de la zona cafetera colombiana, i Dosquebradas. Els nens assassins són "exportats" a ciutats veïnes com Cartago, al Valle del Cauca, Manizales i Chinchiná a Caldas i els municipis de La Virginia i Santa Rosa a Risaralda. Segons el Defensor del Poble de Risaralda, en 2008 estimava que hi havia 200 menors pertanyents a bandes criminals, incloent-hi assassins i nens en període d'ensinistrament amb altres funcions. La policia de Risaralda comptava en 2007 amb 943 menors capturats involucrats en tota mena de delictes, homicidis inclosos, 46 casos més que en 2006.

## Altres països

Algunes persones comparen el fet amb el viscut a la comuna de Medellín i altres hi troben similituds amb el fenomen de Los Maras, que va afectar Amèrica Central i especialment a països com El Salvador.

## Referències

* 1 2 Els baby sicaris comentari de Ferran Monegal al documental de Jon Sistiaga, Los baby sicarios, emès al canal Cuatro de televisió. Publicat a El Periódico, el 25 d'abril de 2010.
* ↑ Baby Sicarios, Desnudos en la red, Los desiertos de Al Qaeda y ¿Sabemos lo que comemos? serán las cuatro primeras entregas de REC Arxivat 2010-05-29 a Wayback Machine. Presentació del reportatge documental Baby sicarios de Jon Sistiaga, a la pàgina web del canal de televisió Cuatro, 19 d'abril de 2010 (castellà)
* 1 2 3 4 5 Los baby sicarios Arxivat 2008-02-25 a Wayback Machine., Semana, 18 de febrer de 2008 (castellà)
* ↑ El "baby" sicario: Las autoridades están tras un niño de tan sólo 13 años de edad que se ha convertido en el principal sicario de una temida organización criminal de Pereira Arxivat 2010-04-26 a Wayback Machine. Semana, 20 de maig de 2006 (castellà)
# Luquillo

Luquillo és un municipi de Puerto Rico situat a la costa nord-est de l'illa, també conegut amb els noms de Ciudad del eterno verano, La Capital del Sol i la Riviera de Puerto Rico. Limita al nord amb l'oceà Atlàntic; al sud i l'est amb Fajardo i a l'oest amb Rio Grande. Forma part de l'Àrea metropolitana de Fajardo.
El municipi està dividit en 7 barris: Luquillo, Mameyes, Pueblo, Mata de Plátano, Pitahaya, Juan Martín i Sabana.

## Referències

* ↑ «Luquillo». Enciclopedia de Puerto Rico. [Consulta: 7 juny 2015].
* ↑ «American FactFinder». Oficina del cens dels EUA. [Consulta: 9 juny 2015].

## Enllaços externs

* Directori de Municipis, Luquillo Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. a la web oficial de l'Estat Lliure associat de Puerto Rico
# Nervi motor ocular extern

* Parells cranials
* I – Olfactori
* II – Òptic
* III – MOC
* IV – Patètic
* V – Trigemin
* VI – MOE
* VII – Facial
* VIII – Vestibulococlear
* IX – Glossofaringi
* X – Vague
* XI – Accessori
* XII – Hipoglòs
El nervi motor ocular extern (MOE) o sisè parell cranial o nervi cranial VI (o, rarament anomenat, nervi abducent) és un nervi eferent que controla el moviment d'un sol múscul, el múscul recte extern de l'ull, en els éssers humans. En la majoria d'altres mamífers també innerva el múscul retractor bulbi, que pot retreure l'ull per a la seva protecció. Els nervis abducens homòlegs es troben en tots els vertebrats, excepte les llamprees i en els mixinoïdeus.
El MOE humà es deriva de la placa basal de la protuberància embrionària.
# Pseudonotictis pusillus

Pseudonotictis pusillus és una espècie de marsupial sud-americà extint que visqué durant el Miocè inferior. Se n'han trobat restes fòssils a l'Argentina.

## Referències

* 1 2 Fossil marsupial species. Consultat el 19 setembre 2009.
# Ruta dels Temples

La Ruta dels Temples és una ruta turística a Melilla, Espanya, que comprèn la visita als principals 4 temples de la ciutat. La ruta comença amb la visita a l'Església de la Puríssima Concepción, la més antiga de Melilla (1657), d'estil romànic tardà i d'interior barroc, en l'altar del qual es troba la molt venerada imatge de la patrona de la ciutat, la Verge de la Victòria. A continuació, els turistes es dirigeixen a la Sinagoga Or Zaruah, edifici modernista de 1924. El següent temple a visitar és el Temple Hindú, situat també en un edifici modernista i finalment la Mesquita Central, fundada en 1950.

## Història

La Ruta dels Temples de Melilla sorgeix en 2006 com una iniciativa del Patronat de Turisme en la cerca d'un producte turístic que contribuís al desenvolupament econòmic de la ciutat, a través de la seva projecció cultural i religiosa cap a l'exterior.

## Galeria

* Església de la Puríssima Concepción
* Sinagoga Or Zaruah
* Temple hindú
* Mesquita Central

## Vegeu també

* Museu Històric Militar de Melilla
* Museu Egipci de Melilla
* Museu de l'Automòbil de Melilla

## Referències

* ↑ «La Ruta de los Templos y la visita a los colegios, objetivos de la Mesa Interconfesional para visibilizar «la convivencia» en Melilla - MelillaHoy» (en castellà), 11-01-2024. [Consulta: 25 setembre 2024].
* ↑ «Turismo retoma el domingo día 15 la Ruta de los Templos - MelillaHoy» (en castellà), 02-04-2018. [Consulta: 25 setembre 2024].
* ↑ 20minutos. «La comunidad hindú reabre su templo después de tres años de reformas» (en castellà). www.20minutos.es - Últimas Noticias, 05-10-2007. [Consulta: 25 setembre 2024].
* ↑ fernandogarcia. «Ruta por los templos de Melilla» (en castellà). El Faro de Melilla, 26-01-2019. [Consulta: 25 setembre 2024].

## Enllaços externs

* Ruta dels Temples a melillaturismo.com
# Antígon (escriptor)

Antígon（en llatí Antigonus, en grec antic Ἀντίγονος) fou un escriptor grec que va escriure sobre la història d'Itàlia. S'ha suposat que l'Antígon mencionat per Plutarc (Vides paral·leles: Ròmul, 17) és el mateix que l'historiador, però el personatge citat allí és un rei Antígon i no l'historiador.

## Referències

* Smith, William. «Antigonus». A: A dictionary of Greek and Roman biography and mythology. Londres: John Murray, 1873 [Consulta: 4 gener 2009].
# Pivan

Pivan (en rus: Пивань) és un poble del krai de Khabàrovsk, a Rússia, que el 2018 tenia 1.721 habitants. Pertany al districte rural de Komsomolsk na Amure.

## Referències

* ↑ «Бельговское сельское поселение - Поселения - О районе - Официальный сайт администрации Комсомольского муниципального района». raion-kms.khabkrai.ru. Arxivat de l'original el 2019-03-22. [Consulta: 22 març 2019].
# Havranec

Havranec és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Prešov, al nord del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1618.
# Banc Hispà-americà

El Banc Hispà-americà és una obra noucentista de Lleida protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edifici entre mitgeres a dues façanes, amb planta soterrani, planta baixa, entresòl i cinc pisos. La planta baixa i l'entresòl formen el sòcol de l'edifici. Quatre plantes formen la part mitjana i el remat és un frontó i un templet amb cúpula, de cert interés escultòric.
El parament és realitzat amb murs de càrrega, forjats isostàtics, maó, aplacats i balcons de ferro forjat.

## Referències

* 1 2 «Banc Hispà-americà». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 7 juny 2020].
# Llosa de Bridgeness

La Llosa de Bridgeness és una llosa marcadora de distància romana creada cap al 142 i que marca un segment del Mur d'Antoní construït per la Segona Legió. És considerada la llosa de distància més detallada i ben conservada de totes les que s'han trobat a Escòcia. La tauleta, feta de gres, fou descoberta el 1868 a Bridgeness, a la localitat escocesa de Bo'ness, dalt d'un promontori proper a Harbour Road. L'original es conserva al Museu Nacional d'Escòcia, a Edimburg, i se n'ha col·locat una rèplica prop del lloc on fou trobada.

## Referències

* ↑ «Found at Bridgeness, West Lothian» (en anglès). [Consulta: 28 octubre 2017].
* ↑ «Distance Slabs» (en anglès). CastlesFortsBattles.co.uk network. Arxivat de l'original el 2021-09-06. [Consulta: 27 octubre 2017].
* ↑ «The Bridgeness Slab» (en anglès). Govern Municipal de Falkirk. [Consulta: 27 octubre 2017].
# Nervi trigemin

* Parells cranials
* I – Olfactori
* II – Òptic
* III – MOC
* IV – Patètic
* V – Trigemin
* VI – MOE
* VII – Facial
* VIII – Vestibulococlear
* IX – Glossofaringi
* X – Vague
* XI – Accessori
* XII – Hipoglòs
El nervi trigemin o cinquè parell cranial o nervi cranial V, conté les fibres sensitives i motores, responsables de la sensació a la cara i algunes funcions motores, com ara mossegar, mastegar i empassar. La informació sensorial de la cara i el cos és processat per vies paral·leles en el sistema nerviós central. La divisió motriu del nervi trigemin es deriva de la placa basal de la protuberància embrionària, mentre que la divisió sensorial s'origina en la cresta neural cranial.
# Pèir de Garròs

Pèir de Garròs (Leitora, Gascunya, 1528-1581) fou un escriptor en llengua occitana (dialecte gascó). Era lligat a la causa navarresa, i fou advocat general a la cort de Bearn. Escriví els Psaumes de David virats en ritme gascon (1565) i les Poësias gasconas (1567), on hom troba sis Cants eroïcs (on els herois de l'antiguitat són posats com a exemple a Enric IV) i vuit Eglògas, testimoniatge de la condició popular i de les misèries de la guerra. Defensor conscient i apassionat de la seva llengua, fou una figura essencial del Renaixement gascó.

## Referències

* ↑ «Pèir de Garròs». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Rodolfo Pio da Carpi

Rodolfo Pio da Carpi (Carpi, Emilia Romagna 22 de febrer de 1500 † Roma, 2 de maig de 1564) va ser un cardenal italià del segle xvi. En la seva família el van succeir com a cardenal Carlo Emanuele Pius (1604) i Carlo Pio di Savoia (1654).
Rodolfo Piofou un cavaller de l'Orde de Sant Joan de Jerusalem i el rector de l'església de SS. Trinità Ferrara. Pius va ser elegit bisbe de Faenza el 1528 i va ser nomenat nunci a França i al ducat de Savoia. El Papa Pau III va elevar-lo a la dignitat cardenalícia en el consistori del 22 de desembre de 1536. El cardenal Pio va ser arxipreste de Meldola i fundador de l'Accademia degli imperfecti a Meloda. Va renunciar al govern de la seva diòcesi el 1544 i va ser nomenat administrador de la diòcesi de Girgento i arquebisbe de Salern. El 1544 va ser nomenat administrador apostòlic de la diòcesi d'Agrigent va mantenir aquesta posició fins a la seva mort. Fou vicedegà i degà del Col·legi Cardenalici el 1562.
El cardenal Carpi, va fer sentir la seva presència a la Cúria com a membre de la Inquisició romana i com a defensor de les noves ordres, els caputxins i els jesuïtes.
El cardenal Pio va participar en el conclave de 1549-50 durant el qual Juli III va ser elegit, també fou membre dels dos conclaves de 1550 (elecció de Marcel II Pau IV) i el conclave de 1559 (elecció de Pius IV).
Pio un gran aficionat de les arts i mecenes d'artistes, escriptors i acadèmics i un col·leccionista de llibres, còdexs, medalles i estàtues valuoses. Les cròniques de l'època el descriuen com un reformador i un hàbil administrador diocesà.
Va morir el 2 de maig de 1564 a l'edat de 64 anys i va ser enterrat a l'església Trinità dei Monti.