OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Homestead Meadows North

Homestead Meadows North és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Texas. Segons el cens del 2009 tenia 4.022 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Homestead Meadows North tenia 4.232 habitants, 1.135 habitatges, i 988 famílies. La densitat de població era de 98,3 habitants per km².
Dels 1.135 habitatges en un 58% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 71,5% hi vivien parelles casades, en un 11,4% dones solteres, i en un 12,9% no eren unitats familiars. En el 10,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 2,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,73 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 4,04.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 36,6% tenia menys de 18 anys, un 10,9% entre 18 i 24, un 28,4% entre 25 i 44, un 18,8% de 45 a 60 i un 5,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 27 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 99,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 30.403$ i la renda mediana per família de 31.547$. Els homes tenien una renda mediana de 21.694$ mentre que les dones 18.961$. La renda per capita de la població era de 10.485$. Aproximadament el 22,9% de les famílies i el 21,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Homestead Meadows North». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Homestead Meadows North». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2011-06-06. [Consulta: 12 agost 2010].
# Homestead Meadows South

Homestead Meadows South és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Texas. Segons el cens del 2009 tenia 10.901 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Homestead Meadows South tenia 6.807 habitants, 1.512 habitatges, i 1.439 famílies. La densitat de població era de 784,5 habitants per km².
Dels 1.512 habitatges en un 71,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 75,5% hi vivien parelles casades, en un 14,9% dones solteres, i en un 4,8% no eren unitats familiars. En el 4% dels habitatges hi vivien persones soles l'1,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 4,5 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 4,6.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 42,2% tenia menys de 18 anys, un 11,1% entre 18 i 24, un 28,9% entre 25 i 44, un 14% de 45 a 60 i un 3,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 22 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 89,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 27.615$ i la renda mediana per família de 27.044$. Els homes tenien una renda mediana de 18.670$ mentre que les dones 13.333$. La renda per capita de la població era de 6.709$. Aproximadament el 25,3% de les famílies i el 26,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Homestead Meadows South». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Homestead Meadows South». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2011-06-06. [Consulta: 12 agost 2010].
# Hodkovce

Hodkovce és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Košice, a l'est del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1318.
# Horné Saliby

Horné Saliby és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Trnava, a l'oest del país. El 2023 tenia 3.200 habitants.

## Història

La vila fou fundada el 1237.

## Referències

* ↑ «Trnavský kraj (Slovakia): Districts, Towns and Municipalities» (en anglès), 12 abril 2024. [Consulta: 23 juny 2024].
* ↑ «História» (en eslovac). Ajuntament de Horné Saliby. [Consulta: 23 juny 2024].
# Horné Turovce

Horné Turovce és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Nitra, al sud-oest del país.
La primera menció escrita de la vila es remunta al 1156.

## Referències

* ↑ «Population and housing census» (en anglès). Statistical Office of the Slovak Republic, 2011. [Consulta: 19 desembre 2021].
* ↑ «História». [Consulta: 19 desembre 2021].
# Huang Binhong

Huang Binhong (xinès simplificat:黄宾虹; xinès tradicional: 黃賓虹; pinyin: Huáng Bīnhóng) fou un pintor xinès contemporani i teòric de l'art que va viure sota la darrera dinastia imperial, la dinastia Qing, durant la Primera República de la Xina i en els inicis de la República Popular (instaurada pel nou règim comunista). Va néixer a Jinhua, província de Zhejiang, a l'est de la Xina el 1864 (altres fonts indiquen l'any 1865) i va morir el 25 de març de 1955.
La seva família era gent benestant. Era el net de Huang Fenliu. Aviat, quan era un nen encara, es va iniciar en l'àmbit de la pintura. De jove va anar a diversos lloc del país com Yangzhou, Xangai, Pequín i Hangzhou. Va ser professor en diferents centres artístics i va arribar tenir una escola pròpia on va impartir classes. Va ser un directiu de l'Associació d'Artistes. Fou un opositor a la dinastia manxú. Quan va complir 90 anys fou guardonat i reconegut com a “pintor del poble”. Huang i Qing Baish van ser coneguts com a Huang del Sud i Qi del Nprtd, respectivament.
Dins del corrent derivat de l'estil dels lletrats, a Huang Binhong se'l considera un innovador si bé que inspirat en els grans mestret del passat, experimentant amb tècniques tradicionals i incorporant noves idees. Va ser cèlebre pels seus paisatges a mà alçada on es pot observar com pinta capa a capa, amb pinzellades potents, amb ombrejats. És autor de diversos estudis com “Orígens dels pintors de la Muntanya Groga”, “Converses sobre pintures”, “Un esquema de pintures xineses i “Visió de segells antics” (Huang fou un col·leccionista d'aquest objectes). Entre les seves obres cal mencionar La “Muntanya Zhixing” (que es troba a Souzhou). Poc després de la seva mort se li va dedicar un museu a Hangzhou.

## Referències

* ↑ Clunas, Craig,. Chinese painting and its audiences. ISBN 978-0-691-17193-7.

## Bibliografia

* Metal and Stone, Brush and Ink: Word as Source in the Art of Huang Binhong de Claire Roberts, University of Adelaide.(Austràlia) .PORTAL Journal of Multidisciplinary International Studies, vol. 9, no. 3, November 2012..

## Enllaços externs

* http://en.cafa.com.cn/huang-binhongs-special-exhibition-of-landscape-painting-on-display-at-anhui-museum.html Arxivat 2014-05-01 a Wayback Machine.
* http://www.chinaonlinemuseum.com/painting-huang-binhong.php
* http://www.chinaheritagequarterly.org/scholarship.php?searchterm=010_HBH-Palace.inc&issue=010
* https://iamasf.org/project/huangbinhong/
# Humban-Numena

Humban-Numena o Kumban-Numena va ser rei d'Elam. Pertanyia a la dinastia dels Igihàlquides, i va regnar al segle xiv aC. Va ser fill i successor d'Attarkittah, segons unes inscripcions trobades als temples de Liyan i de Susa.
Va ser el pare d'Untash-Napirisha, segons diu una inscripció posterior del rei Silkhak-Inxuixinak. Segons una còpia del temps de l'Imperi Neobabilònic, d'una carta d'un rei elamita a la cort de Babilònia (l'anomenada Carta de Berlín), es va casar amb una filla del rei cassita Kurigalzu II, o potser amb una filla del seu oncle, el rei elamita Pahirishshan.

## Referències

* ↑ Potts, D. T. The Archaeology of Elam: Formation and Transformation of an Ancient Iranian State. Nova York: Cambridge University Press, 2016, p. 205, 209. ISBN 9781107094697.
* ↑ Quintana, Enrique «Filiacion y acceso al trono en Elam». Revue d'Assyriologie et d'archéologie orientale, 104, 2010, pàg. 54-56.
# Huzziyas

Huzziyas (Huzziyaš) va ser probablement l'últim rei conegut de Zalpuwa.
Anitta, rei de Kussara s'hi va enfrontar, el va vèncer i el va capturar. Anitta va haver de combatre el que sembla que era una aliança militar de països que s'estenien al sud de Zalpa, una aliança on els protagonistes principals eren Huzziyas, rei de Zalpa i Piyusti, rei d'Hattusa.
Sembla que Huzziyas es va convertir en un vassall d'Anitta, ja que aquest afirma que havia recuperat el déu de Nesa que es trobava a Zalpuwa, i el va retornar a Nesa abans de què Huzziyas se sublevés i participés en la coalició contra Anitta. El Text d'Anitta diu: "... totes les terres de Zalpuwa al costat del mar. Antigament Uhna, rei de Zalpuwa, es va endur el nostre déu de Neša a Zalpuwa. Més tard, jo, Anitta, el Gran Rei, vaig portar el nostre déu de Zalpuwa a Neša. Vaig portar Ḫuzziyas, rei de Zalpuwa, viu a Neša". Anitta deia triomfalment que havia fet del "mar de Zalpuwa (el mar Negre) el meu límit [al nord]".
Aquest Huzziyas hauria estat probablement un avantpassat, potser avi, del rei hitita Huzziyas I, que hauria governat l'Imperi Hitita entre els anys 1530 aC i 1525 aC.

## Referències

* ↑ Bryce, Trevor. The kingdom of the Hittites. Oxford: Oxford University Press, 2005, p. 39-40. ISBN 9780199279081.
# Huzziyas I

Huzziyas I va ser un rei hitita durant un període entre els anys 1530 aC i 1525 aC. Era segurament fill i va ser successor d'Ammunas. Portava el títol de Labarnas. Tenia quatre germans, Tahurwailis, que després seria un usurpador del tron i que en aquell moment era "cap de la llança d'or" un càrrec militar de la cort, Taruhsu, Zuru i Tanowa, tots ells fills no legítims.
Com que no era el primer en la línia successòria, i segurament era fill natural i no legítim, el seu oncle Zuru, cap de la guàrdia reial, va fer eliminar els germans amb millor dret, Tittiya i Hantilis, i així es va poder proclamar rei.
Va acabar deposat (però no assassinat) al cap de poc temps per son cunyat Telepinus, al que Huzziyas havia intentat matar i no ho va aconseguir. Telepinus va desterrar Huzziyas i els seus germans, els va procurar cases, i va dir: "Que marxin, que visquin en aquestes cases, que mengin i beguin, però que no facin cap mal. Ells em van fer mal, però jo no els faré cap mal".

## Referències

* ↑ Bernabé, Alberto (ed.). Historia y leyes de los hititas: textos del Imperio Antiguo. Tres Cantos: Akal, 2000, p. 148-149, 157. ISBN 8446011239.
# Huzziyas II

Huzziyas II va ser un rei hitita cap a l'any 1450 aC. Era successor de Zidantas II però es desconeix quin parentiu tenia amb el seu antecessor o amb cap altre rei, encara que s'ha pensat que podria ser fill de Zidantas.
Portava el títol de Labarnas. La seva dona es deia Summiri. Durant el seu regnat va ascendir a cap de la guàrdia personal, càrrec vinculat a la família reial, un personatge anomenat Muwatallis, el futur Muwatallis I, que va donar un cop d'estat i es va apoderar del tron. Muwatallis va governar amb ajuda de Muwa, i no va prescindir dels dos fills de l'assassinat Huzziyas, Kantuzzilis i Himuilis. Aquesta política, que sembla molt generosa, va portar la seva ruïna. Els dos fills d'Huzziyas van conspirar i van assassinar Muwatallis, però Muwa va venjar la seva mort amb ajuda dels hurrites.

## Referències

* ↑ Bernabé, Alberto (ed.). Historia y leyes de los hititas: textos del Reino medio y del Imperio Nuevo. Tres Cantos: Akal, 2004, p. 13. ISBN 8446022532.
# Huzzia

Huzzia és el nom dels següents personatges:
# IEC 61000-4-13

IEC 61000-4-13 és una normativa internacional (creada per l'IEC) de compatibilitat electromagnètica que es refereix als requisits d'immunitat a pertorbacions produïdes per senyals de baixa freqüència d'harmònics i interharmònics. Aquesta norma vol simular el soroll elèctric produït pels harmònics a la xarxa elèctrica. És la part 4-13 de la norma IEC 61000 i la darrera versió es pot trobar aquí.

## Contingut

La norma IEC 61000-4-13 defineix els següents punts:
* Generalitats.
* Entorn.
* Límits d'immunitat.
* Tècniques d'assaig i mesura.
* Guies d'instal·lació i d'atenuació.

## Nivells d'assaig d'harmònic

Nivells d'harmònic h en % de U1 (tensió nominal de la xarxa) :
Harmònics senars no múltiples de 3 (IEC EN 6100-4-13) :
| h | Classe 1 (% de U1) | Classe 2 (% de U1) | Classe 3 (% de U1) | Classe X (% de U1) |
| 5 | 4,5 | 9 | 12 | obert |
| 7 | 4,5 | 7,5 | 10 | obert |
| 11 | 4,5 | 5 | 7 | obert |
| 13 | 4 | 4,5 | 7 | obert |
| 17 | 3 | 3 | 6 | obert |
| 19 | 2 | 2 | 6 | obert |
| 23 | 2 | 2 | 6 | obert |
| 25 | 2 | 2 | 6 | obert |
| 29 | 1,5 | 1,5 | 5 | obert |
| 31 | 1,5 | 1,5 | 3 | obert |
| 35 | 1,5 | 1,5 | 3 | obert |
| 37 | 1,5 | 1,5 | 3 | obert |
Harmònics senars múltiples de 3 (IEC EN 6100-4-13) :
| h | Classe 1 (% de U1) | Classe 2 (% de U1) | Classe 3 (% de U1) | Classe X (% de U1) |
| 3 | 4,5 | 8 | 9 | obert |
| 9 | 2 | 2,5 | 4 | obert |
| 15 | sense assaig | sense assaig | 3 | obert |
| 21 | sense assaig | sense assaig | 2 | obert |
| 27 | sense assaig | sense assaig | 2 | obert |
| 33 | sense assaig | sense assaig | 2 | obert |
| 39 | sense assaig | sense assaig | 2 | obert |
Harmònics senars múltiples de 3 (IEC EN 6100-4-13) :
| h | Classe 1 (% de U1) | Classe 2 (% de U1) | Classe 3 (% de U1) | Classe X (% de U1) |
| 3 | 4,5 | 8 | 9 | obert |
| 9 | 2 | 2,5 | 4 | obert |
| 15 | sense assaig | sense assaig | 3 | obert |
| 21 | sense assaig | sense assaig | 2 | obert |
| 27 | sense assaig | sense assaig | 2 | obert |
| 33 | sense assaig | sense assaig | 2 | obert |
| 39 | sense assaig | sense assaig | 2 | obert |
Harmònics parells (IEC EN 6100-4-13) :
| h | Classe 1 (% de U1) | Classe 2 (% de U1) | Classe 3 (% de U1) | Classe X (% de U1) |
| 2 | 3 | 3 | 5 | obert |
| 4 | 1,5 | 1,5 | 2 | obert |
| 6 | sense assaig | sense assaig | 1,5 | obert |
| 8 | sense assaig | sense assaig | 1,5 | obert |
| 10 | sense assaig | sense assaig | 1,5 | obert |
| 12-40 | sense assaig | sense assaig | 1,5 | obert |

## Referències

* ↑ «IEC 61000-4-13:2002 | IEC Webstore | electromagnetic compatibility, EMC, smart city» (en anglès). https://webstore.iec.ch.+[Consulta: 31 agost 2017].
* ↑ «IEC 61000-4-13:2002+AMD1:2009+AMD2:2015 CSV | IEC Webstore | electromagnetic compatibility, EMC, smart city» (en anglès). https://webstore.iec.ch.+[Consulta: 31 agost 2017].
* ↑ «Fig. 10. Immunity limits for harmonics according to IEC 61000-4-13,...» (en anglès). https://www.researchgate.net.+[Consulta: 31 agost 2017].
# IEC 61000-4-3

IEC 61000-4-3 és una normativa internacional (creada per l'IEC) de compatibilitat electromagnètica que es refereix als requisits d'immunitat a camps electromagnètics radiats i de radiofreqüència. Defineix els nivells i els procediments d'assaig requerits. És la part 4-3 de la norma IEC 61000 i la darrera versió es pot esbrinar aquí. La norma pretén simular descàrregues electroestàtiques produïdes directament per operadors i entre persones i objectes situats en les proximitats. L'objecte d'aquesta norma és establir una base comú i reproduïble per a avaluar la immunitat a energia radiada dels equips elèctrics i electrònics.

## Contingut

La norma IEC 61000-4-3 defineix el següent:
* El rang de nivells d'assaig.
* El rang de freqüències d'assaig.
* El procediment d'assaig.
* La instal·lació d'assaig.

## Nivell de tensió d'assaig

Senyal de RF segons norma modulada al 80% per un senyal sinusoidal de 1 KHz, veure figura. El marge de freqüencies RF va de 80 MHz a 6000 MHz. Taula amb els nivels de tensió de l'assaig :
NIvells de la tensió d'assaig (IEC EN 6100-4-3) :
| Nivell | Intensitat de camp de l'assaig en V/m |
| 1 | 1 V/m |
| 2 | 3 V/m |
| 3 | 10 V/m |
| 4 | 30 V/m |
| X | especial |

## Referències

* ↑ «Estructura de la norma IEC 61000» (en anglès). Arxivat de l'original el 2018-09-03. [Consulta: 25 novembre 2016].
* ↑ «Darrera versió de la norma» (en anglès). [Consulta: 24 novembre 2016].
* ↑ «Vista prèvia d'IEC 61000-4-3» (en anglès). [Consulta: 24 novembre 2016].
* ↑ «Nivells d'assaig» (en anglès). [Consulta: 24 novembre 2016].
# Hå

Hå és un municipi situat al comtat de Rogaland, Noruega. Té 18,591 habitants (2016) i la seva superfície és de 257.99 km². El centre administratiu del municipi és el poble de Varhaug.

## Fills il·lustres

* Theodor Svensen Reimestad (1858-1920) compositor i cantant.

## Enllaços externs

* Hå - Lloc web oficial

## Referències

* ↑ «Població l'1 de gener de 2016. Tot el país, comtats i municipis» (en anglès). Oficina Central d'Estadístiques de Noruega. [Consulta: 24 desembre 2016].
* ↑ Edita Enciclopèdia Espasa, vol. 50, pàg. 358. (ISBN-84-239-4550-2)
# Icek Ajzen

Icek Ajzen (nascut a Polònia el 1942) és un psicòleg i professor emèrit a la Universitat de Massachusetts Amherst. Va rebre el seu títol de doctorat a la Universitat d'Illinois a Urbana-Champaign, essent conegut pel seu treball, junt amb Martin Fishbein, de la Teoria de la Conducta Planejada. Ajzen ha estat considerat un dels científics més influents en l'àmbit de la psicologia social degut tant a la gran producció científica, com a l'impacte de les seves investigacions, sent citat més de 492.000 vegades. La seva recerca ha influenciat a diferents camps com la publicitat, la psicologia de la salut o la psicologia ambiental, entre altres àmbits.

## Referències

* ↑ Ajzen, Icek. From Intentions to Actions: A Theory of Planned Behavior. Berlin, Heidelberg: Springer Berlin Heidelberg, 1985, p. 11–39. ISBN 978-3-642-69748-7.
* ↑ Nosek, Brian A.; Graham, Jesse; Lindner, Nicole M.; Kesebir, Selin; Hawkins, Carlee Beth «Cumulative and Career-Stage Citation Impact of Social-Personality Psychology Programs and Their Members» (en anglès). Personality and Social Psychology Bulletin, 36, 10, 01-10-2010, pàg. 1283–1300. DOI: 10.1177/0146167210378111. ISSN: 0146-1672.
* ↑ «Icek Ajzen». [Consulta: 3 abril 2024].
# Identitat (filosofia)

En filosofia la identitat és la relació que tota entitat manté només amb si mateixa.
La identitat pròpiament es refereix a la identitat numèrica, com diferent de la semblança exacta o identitat qualitativa. En canvi, la identitat numèrica es dona quan no hi ha pròpiament dues entitats, sinó una de sola que potser duu dos noms. D'acord amb el principi d'identitat dels indiscernibles, dues entitats no poden compartir totes les seves qualitats i ser tanmateix numèricament diferents.
Diferents tipus d'entitats tenen criteris diferents per determinar la identitat numèrica. Per exemple, en matemàtiques, dues entitats són idèntiques si i només si en tots els seus elements es verifiquen el mateix. En canvi, als clubs, els membres poden canviar i el club romandre el mateix. Els criteris d'identitat moltes vegades són difusos i condueixen a paradoxes, com la paradoxa sorites o la paradoxa de Teseu.
La relació d'identitat numèrica és una relació d'equivalència, simètrica, reflexiva i transitiva. Tanmateix, de vegades els filòsofs han proposat criteris d'identitat que no respecten totes aquestes propietats.

## Referències

* 1 2 3 4 «identity». A: Robert Audi. The Cambridge Dictionary of Philosophy (en anglès). 2a edició. Cambridge University Press.
* 1 2 3 «identity». A: Ted Honderich. The Oxford Companion to Philosophy (en anglès). Oxford University Press.
# Ignaz Umlauf

Ignaz Runde ([Umlauff és una transcripció errònia]; (Kirchberg am Wagram (Baixa Àustria), 21 d'agost, 1746 - Meidling, districte XII de Viena, 8 de juny, 1796) va ser un compositor austríac. Va ser mestre de capella del nou Singspiel nacional alemany de l'emperador Josep II des de 1778 fins a la seva mort. El seu fill Michael Umlauf (1781-1842) també va ser un compositor notable, i la seva filla Elisabeth, mare del compositor Gustav Hölzel, va ser un contralt operística.

## Biografia

Runde, que va completar la seva formació musical, entre altres asignatures amb Antonio Salieri, va ser viola a l'Orquestra de l'Òpera de la Corte de Viena des de 1772. El 1778 va celebrar un gran èxit amb l'estrena del seu Singspiel Die Bergknappen el 1778, amb Caterina Cavalieri, i el primer Singspiel d'un compositor austríac que es va interpretar a Viena, amb motiu de l'obertura del "Singspiel Nacional Alemany" iniciat per l'emperador Josep II. El 1782 es va fer càrrec de la formació dels nois del cor de música de la cort, i el 1783 va esdevenir el substitut de Salieri en el recentment fundat conjunt d'òpera italiana. A partir de 1789 va haver de representar al director musical de la cort Salieri, en la seva absència d'aquest i el 1790 va viatjar a Frankfurt com a membre de la música de la cort per a la coronació de l'emperador Leopold II. Pertanyia al cercle íntim de Gottfried van Swieten i aquí també va conèixer Wolfgang Amadeus Mozart, amb qui va tocar música i, per exemple, va interpretar El Messies de Händel. Poc abans de la seva mort, Runde va ser nomenat professor de música dels joves arxiducs.

## Treball

Runde és considerat un dels compositors de teatre musical més importants de la segona meitat del segle XVIII. Entre les seves nombroses obres cal destacar especialment les següents:
* "L'illa de l'amor" (1772)
* La farmàcia (1778; text de Leopold Alois Hoffmann)
* Els miners (1778)
* The Beautiful Shoemaker or The Puce-colored Shoes (1779) - Ludwig van Beethoven va escriure dues àries d'interludi per a això; Text de Johann Gottlieb Stephanie
* The Will-O'-the-Wisp (1782)
* L'Oberamtmann i els soldats (1782)
* Els caçadors feliços (1786)
* L'anell de l'amor (1786)
A més de les seves famoses obres musicals, Runde va escriure simfonies, música d'església i cançons.

## Bibliografia

* Constantin von Wurzbach: Umlauf, Ignaz. In: Biographisches Lexikon des Kaiserthums Oesterreich. 49. Theil. Kaiserlich-königliche Hof- und Staatsdruckerei, Wien 1884, S. 22 f. (Digitalisat).
* Robert Eitner: Umlauf, Ignaz. In: Allgemeine Deutsche Biographie (ADB). Band 39, Duncker & Humblot, Leipzig 1895, S. 277 f.
* Ulrike Aringer-Grau: Umlauf, Ignaz. In: Neue Deutsche Biographie (NDB). Band 26, Duncker & Humblot, Berlin 2016, ISBN 978-3-428-11205-0, S. 622 (Digitalitzat).
* Dagmar Glüxam: Umlauff. In: Die Musik in Geschichte und Gegenwart (MGG), Personenteil Bd. 16, Sp. 1203 ff., Bärenreiter, Kassel 20062.
# Ierxovka (Volgograd)

* Per a altres significats, vegeu «Ierxovka».
Ierxovka (en rus: Ершовка) és un poble de l'óblast de Volgograd, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 228 habitants. Pertany al districte de Jírnovsk.

## Referències

* ↑ Почвенная карта России
* ↑ «Минх, Александр Николаевич. Историко-географический словарь Саратовской губернии / Сост. А. Н. Минх. — Саратов, 1898—1902. — 5 т. — Прил. к Трудам Саратовской ученой архивной комиссии. Т. 1 : Южные уезды: Камышинский и Царицынский. Вып. 3 : Лит. Л — Ф / сост. А. Н. Минх; печ. под наблюд. С. А. Щеглова. — 1901. — С 557—1094 с., 17 л. к. C. 935—937». Arxivat de l'original el 2016-11-08. [Consulta: 28 setembre 2016].
# Hubert Baumgartner

Hubert Baumgartner (Wolfsberg, 25 de febrer de 1955) fou un futbolista austríac de les dècades de 1970 i 1980.
Fou internacional amb la selecció de futbol d'Àustria. Pel que fa a clubs, destacà a Alpine Donawitz, Austria Viena, Recreativo de Huelva, Admira Wacker i VSE St. Pölten.
Trajectòria com a entrenador:
* 1990–1993 VSE St. Pölten
* 1993–1994 Rapid Viena
* 1995–1996 VSE St. Pölten
* 1997 FC Linz

## Referències

* ↑ Hubert Baumgartner a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ «Profile» (en alemany). Rapid Archiv.