OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# John Smeaton

John Smeaton (Austhorpe, 8 de juny de 1724 - Austhorpe, 28 d'octubre de 1792) va ser un enginyer civil anglès responsable del disseny de ponts, canals, ports i fars. També va ser un enginyer mecànic capacitat i un físic eminent. Se'l considera el pare de l'enginyeria civil.
Estava associat amb la Lunar Society.

## Biografia

Smeaton nasqué a Austhorpe, Leeds, Anglaterra. Després d'estudiar a Leeds Grammar School s'uni a la companyia d'advocats del seu pare, però ho deixà per a dedicar-se a la confecció d'instruments matemàtics (treballant amb Henry Hindley), desenvolupant, entre altres instruments, un piròmetre per usar-lo en la navegació marítima.
Va ser escollit membre de la Royal Society el 1753, i el 1759 guanyà la Copley Medal per la seva recerca en la mecànica de la roda hidràulica i dels molins de vent. L'any 1759 va escriure "An Experimental Enquiry Concerning the Natural Powers of Water and Wind to Turn Mills and Other Machines Depending on Circular Motion" sobre la relació entre la pressió i la velocitat en objectes que es mouen en l'aire conceptes desenvolupats en el 'Coeficient de Smeaton'.
Era partidari de la teoria vis viva de Gottfried Leibniz, que és una primera formulació de la conservació de l'energia.
Recomanat per la Royal Society, Smeaton dissenyà el tercer far d'Eddystone (1755–59). Va redescobrir i desenvolupar el ciment cosa que va conduir a la invenció posterior del ciment Portland.

## Enginyer mecànic

Va idear un enginy hidràulic per als Jardins de Kew el 1761 i un molí hidràulic a Alston, Cumbria el 1767. Va millorar la màquina atmosfèrica de Thomas Newcomen, posant-ne una a la mina de Chacewater, Wheal Busy, a Cornualla el 1775.
El 1789 Smeaton aplicà una idea de Denis Papin, per usar una bomaba de força per mantenir la pressió i aire fresc dins una campana de capbussar-se. This bell, built for the Hexham bridge project, was not intended for underwater work, but in 1790 the design was updated to enable it to be used underwater on the breakwater at Ramsgate Harbour.
A més de pertànyer a la Lunar Society fundà la Societat d'Enginyers Civils el 1771. Va ser qui va encunyar el terme Enginyers Civils (civil engineers) per distingir-los dels enginyers militars graduats a l'acadèmia militar de Woolwich. Després de la seva mort la Societat va ser rebatejada com Smeatonian Society.

## Referències

* ↑ «Centennial of flight: Smeaton's Coefficient». Centennialofflight.gov. Arxivat de l'original el 2009-08-30. [Consulta: 31 maig 2010].
* ↑ Davis, RH. Deep Diving and Submarine Operations. 6th. Tolworth, Surbiton, Surrey: Siebe Gorman & Company Ltd, 1955, p. 693.
* 1 2 Acott, C. «A brief history of diving and decompression illness.». South Pacific Underwater Medicine Society Journal, 29, 2, 1999. Arxivat de l'original el 2011-09-05. ISSN: 0813-1988. OCLC: 16986801 [Consulta: 17 març 2009].

## Enllaços externs

* Structure Details: Chimney Mill Arxivat 2006-10-13 a Wayback Machine.
* Smeaton's profile at the BBC
* John Smeaton: The Aviation History Online Museum
* John Smeaton's model for the foundation of the Eddystone lighthouse (Leeds Museums and Galleries "Secret Life of Objects" blog)
# Pierres de Provença

Pierres de Provença és una novel·la cavalleresca apareguda durant la primera meitat del segle xv. De possible origen occità o llatí, s'ha atribuït a Bernat de Treviez. Hi destaca l'element sentimental.

## Argument

Com és propi de les novel·les cavalleresques, els dos personatges principals són tendres i constants i l'estil literari és fresc i simpàtic, en contrast amb l'estil propi del moment en què es va escriure.
El recentment armat cavaller Pere, per demostrar el seu valor decideix anar a la cort de Nàpols perquè s'ha assabentat que hi ha la bella infanta Magalona que s'havien de disputar els millors prínceps d'Europa. Pere els guanya a tots però com que amaga el seu nom el rei l'admet a la seva cort però no li permet casar-se amb la seva filla, però aquesta s'enamora d'ell. Els dos amants es fuguen, però Megalona s'adorm i un ocell agafa els anells i els deixa en una illa.
Pere se'n va a l'illa amb un vaixell, però els sarracens l'assalten i se l'enduen tres anys a la cort del Sultà d'Alexandria. Mentrestant la noia viu al bosc fins que decideix pelegrinar a Roma i funda un hospital de pelegrins, un fet que la fa popular i la situa sota la protecció dels comptes de Provença. Uns pescadors troben a Pere amb els anells dins un peix. Finalment, els dos amants es casen a Marsella.

## Història

S'ha escrit que mentre el jove Petrarca estudiava Dret a Montpellier es va dedicar a corregir-la i donar-li l'estil. El text francès més antic conegut és del segle xv. Se'n van publicar moltes versions en una primera fase: en català, italià, alemany, flamenc, danès, polonès, castellà i grec.
Es coneix que ja des del mateix segle xv tenia una gran popularitat a Catalunya. Hi ha indicis d'una edició el 1538. Honorat Comalada la va publicar a Barcelona el 1616, segons explica a la portada basant-se en una versió castellana, tot i que el text no conté cap castellanisme ni arcaismes propis del segle xvii. Tornada a editar el 1650, continuà tenint una gran popularitat i fou reeditada sovint al llarg dels segles xviii i xix.

## Referències

* 1 2 «Pierres de Provença». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 3 4 5 Marcelino Menéndez Pelayo. Obras Completas (Tomo II): Orígenes de la novela. Ed. Universidad de Cantabria, 30 gener 2018, p. 163–164. ISBN 978-84-8102-841-6.

## Bibliografia

* «Pierres de Provença». Diccionari de la literatura catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Kantxura

Kantxura (en rus: Канчура) és un poble de Baixkíria, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 185 habitants. Pertany al districte de Iermolàievo.

## Referències

* ↑ Закон Республики Башкортостан от 19.11.2008 № 49-з «Об изменениях в административно-территориальном устройстве Республики Башкортостан в связи с объединением отдельных сельсоветов и передачей населённых пунктов»
# Nicolas Ouédec

Nicolas Ouédec (An Oriant, 28 d'octubre de 1971) és un exfutbolista professional francès, que ocupava la posició de davanter.
Va destacar com una jove promesa al Nantes, on va debutar amb 17 anys. Va ser el màxim golejador francès de la temporada 93/94. Va jugar en diversos clubs del seu país, així com al RCD Espanyol català i el R.A.A. Louviéroise belga. Es va retirar el 2004 després de jugar a Singapur i a la Xina.
El 2008 va retornar per militar al modest Lokomotiv Dreispitz, de les divisions inferiors franceses, al departament de la Mosela.
Va ser set vegades internacional amb la selecció francesa, tot marcant un gol.

## Referències

* 1 2 3 «Perfil i estadístiques d'Ouédec» (en anglès). transfermarkt.de. [Consulta: 7 octubre 2012].
* ↑ Nicolas Ouédec a BDFutbol
* ↑ Nicolas Ouédec a National-Football-Teams.com (anglès)
# Privilne (Simferòpol)

* Per a altres significats, vegeu «Privólnoie».
Privilne (en (ucraïnès): Привільне, en rus: Привольное, Privólnoie) és un poble de la República Autònoma de Crimea a Ucraïna, que el 2014 tenia 13 habitants. Pertany al districte de Simferòpol.

## Referències

* ↑ «Об установлении границ поселка Айкаван, сел Ана-Юрт, Дружного, Ивановки, Строгановки, Трудового Трудовского сельского совета (Симферопольский район) Автономной Республики Крым». Arxivat de l'original el 2015-12-22.
* ↑ «Приказ Минкомсвязи России «О внесении изменений в Российскую систему и план нумерации, утвержденные приказом Министерства информационных технологий и связи Российской Федерации от 17.11.2006 № 142»». Минкомсвязь России. Arxivat de l'original el 2017-07-05. [Consulta: 24 juliol 2016].
* ↑ «Новые телефонные коды городов Крыма». Крымтелеком. Arxivat de l'original el 2016-05-06. [Consulta: 24 juliol 2016].
# Princeville (Hawaii)

Princeville és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Hawaii. Segons el cens del 2000 tenia 1.698 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Princeville tenia 1.698 habitants, 752 habitatges, i 491 famílies La densitat de població era de 311,47 habitants per km².
Dels 752 habitatges en un 23,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 53,5% hi vivien parelles casades, en un 9,2% dones solteres, i en un 34,7% no eren unitats familiars. En el 26,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 6,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,26 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,70.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 19,3% tenia menys de 18 anys, un 3,3% entre 18 i 24, un 25,3% entre 25 i 44, un 35,7% de 45 a 64 i un 16,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 45,9 anys. Per cada 100 dones hi havia 100,71 homes. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 100,29 homes.
La renda mediana per habitatge era de 63.833 $ i la renda mediana per família de 67.266 $. Els homes tenien una renda mediana de 48.229 $ mentre que les dones 29.542 $. La renda per capita de la població era de 37.971 $. Aproximadament el 7,4% de les famílies i el 8,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Princeville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 15-09-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 19 setembre 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table-Princeville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 15-09-2010.
# Província d'Asti

La província d'Asti és una província que forma part de la regió de Piemont dins Itàlia. La seva capital és Asti.
Limita al nord-oest amb la ciutat metropolitana de Torí, a l'est amb la província d'Alessandria, al sud amb la Ligúria (província de Savona) i per només 3 quilòmetres en el l municipi de Serole a l'oest amb la província de Cuneo.
Té una àrea de 1,511 km², i una població total de 418.231 hab. (2016). Hi ha 118 municipis a la província.

## Referències

* ↑ Arxivat 2018-12-16 a Wayback Machine. Dades ISTAT

## Enllaços externs

* Web oficial de la Província d'Asti
* Asti turisme
* Banca Dades Monferrato Arte
# Psychoda pseudobrevicornis

Psychoda pseudobrevicornis és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a Àsia: Taiwan.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Tokunaga, M., 1957. Moth-Flies from Formosa (Psychodidae, Diptera). Scientific Reports of the Saikyo University. Agriculture. 9:53-77.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Catalogue of Life in Taiwan (anglès) i (xinès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)

## Enllaços externs

* ION (anglès)
# Psychoda puertoricana

Psychoda puertoricana és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a les Antilles: Puerto Rico.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Wagner, R., Masteller EC., 1996. New moth flies (Diptera: Psychodidae) and a key to species from Puerto Rico. Proceedings of the Entomological Society of Washington. 98:450-464.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (anglès)

## Enllaços externs

* ION (anglès)
# Queen of FCW

El Queen of FCW és un títol de lluita lliure professional que pertany al territori de desenvolupament de la WWE, la Florida Championship Wrestling (FCW), el qual és defensat únicament per la seva divisó femenina.

## Campiona actual

La campiona actual és Raquel Diaz, que està en el seu primer regnat. Es va coronar campiona al derrotar a l'excampiona Aksana el 17 de novembre de 2011 a les gravacions de la Florida Championship Wrestling TV.

## Llista de campiones

| | Lluitadora | Regnat N° | Data | Duració | Show | Notes |
| 1 | Angela | 1 | 5 de febrer de 2009 | 210 | FCW TV | Primera campiona de la història |
| 2 | Serena | 1 | 3 de setembre de 2009 | 154 | FCW TV | Durant el regnat va canviar el seu nom de Mia Mancini a Serena |
| 3 | AJ Lee | 1 | 4 de febrer de 2010 | 311 | FCW TV | Regnat més llarg de la història |
| 4 | Rosa Mendes | 1 | 12 de desembre de 2010 | 77 | FCW TV | |
| 5 | Aksana | 1 | 3 de febrer de 2011 | 287 | FCW TV | Durant el seu regnat va guanyar el Campionat de Dives de la FCW, convertint-se en la primera lluitadora en posseir ambos campionats femenins de la FCW simultàniament |
| 6 | Raquel Diaz | 1 | 17 de novembre de 2011 | Campiona actual | FCW TV | |
# Ptychadena mascareniensis

Ptychadena mascareniensis és una espècie de granota que viu a Angola, Botswana, Camerun, República Centreafricana, República Democràtica del Congo, Costa d'Ivori, Egipte, Guinea Equatorial, Etiòpia, el Gabon, Ghana, Guinea, Guinea Bissau, Kenya, Libèria, Madagascar, Malawi, Maurici, Moçambic, Namíbia, Nigèria, Ruanda, Reunió, Senegal, Seychelles, Sierra Leona, Sud-àfrica, el Sudan, Tanzània, Zàmbia i Zimbàbue.

## Referències

* Rödel, M.-O., Largen, M., Minter, L., Howell, K., Nussbaum, R. & Vences, M. 2004. Ptychadena mascareniensis. 2006 IUCN Red List of Threatened Species Accedit a data 19 d'abril del 2008.
# Ptychadena mossambica

Ptychadena mossambica és una espècie de granota que viu a Botswana, Kenya, Malawi, Moçambic, Namíbia, Sud-àfrica, Eswatini, Tanzània, Zàmbia, Zimbàbue i, possiblement també, a Angola.

## Referències

* Poynton, J.C., Channing, A. & Howell, K. 2004. Ptychadena mossambica. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 19 d'abril del 2008.
# Ptychadena perreti

Ptychadena perreti és una espècie de granota que viu al Camerun, República Centreafricana, República del Congo, República Democràtica del Congo, Gabon i, possiblement també, a Angola i a Guinea Equatorial.

## Referències

* Amiet, J.-L., Burger, M. & Largen, M. 2004. Ptychadena perreti. 2006 IUCN Llista vermella d'espècies amenaçades. Accedit a data 19 d'abril del 2008.
# Pàmfil d'Amfípolis

Pàmfil (en llatí Pamphilus, en grec antic Πάμφιλος) fou un pintor grec nadiu d'Amfípolis, un dels principals pintors grecs de l'antiguitat, que va florir entre les olimpíades 97 a 107 (del 390 aC al 350 aC).
Fou deixeble d'Eupomp, fundador de l'escola de Sició, en la fundació de la qual el mateix Pàmfil va tenir part rellevant i en va ser director. No queden gaires referències de les seves obres, però se sap que no eren inferiors a les dels seus mestres. Plini el Vell el descriu com un artista fi, i familiaritzat amb l'aritmètica i la geometria que l'ajudaven a fer més perfecte el seu art. Recomanava als joves aprendre abans de res les arts gràfiques (γράφική, en llatí picturam in buxo), és a dir el dibuix i la pintura en fusta, amb els requisits d'una gran nitidesa en el contorn i amb molta exactitud. La línia de les seves obres era precisa i clara. La geometria li permetia configurar els cossos i l'aritmètica precisar les proporcions.
La seva carrera s'hauria iniciat una mica abans del 352 aC quan va començar a destacar el seu deixeble Apel·les de Colofó. Quintilià diu que va ser un dels artistes que van florir sota Filip II de Macedònia. Plini també el situa vers la 107 olimpíada el 352 aC. La batalla de Flios que va pintar, s'havia lliurat entre el 372 aC i el 364 aC; la victòria dels atenencs que va pintar podria ser la victòria de Càbries a Naxos el 376 aC.
Plini diu que Pàmfil i el seu deixeble Melant de Sició van excel·lir sobre tots els altres en la disposició de les seves pintures (Quintilià en diu "proporció"). Fa menció de quatre pintures: Cognatio, que segurament seria un grup familiar, la Batalla de Phlius, una victòria dels atenencs i un Ulisses. Sembla que Plutarc fa referència a una altra pintura de Pàmfil on representava els primers Heràclides a Atenes en qualitat de suplicants.
Alguns erudits pensen que era també un poeta, segurament confonent-lo amb el poeta Pàmfil o amb Pàmfil de Nicòpolis. Entre els seus deixeble cal esmentar a Apel·les, Melant de Sició i Pàusies.

## Referències

* ↑ 1.Pamphilus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 104
# Pàmfil (desambiguació)

«Pàmfil» té aquests significats:
Viccionari
# Rafael Guerrero Alonso

Rafael Guerrero Alonso (Lleó, 20 d'abril de 1963), és un àrbitre assistent de futbol actualment retirat, que va fer d'àrbitre assistent a la Primera Divisió espanyola durant 14 temporades, arribant a ser internacional. Actualment és comentarista esportiu.
Fou extraordinàriament mediàtic, sobretot a partir d'un famós incident durant el partit Real Zaragoza-FC Barcelona amb la frase "Rafa, no me jodas" durant un diàleg després d'una jugada polèmica amb l'àrbitre principal Manuel Enrique Mejuto González, tot i que la frase que realment es pronuncià fou "Joder, Rafa". Nogensmenys, durant diverses temporades fou l'àrbitre assistent amb major percentatge d'encert en el fora de joc. Gràcies a aquesta popularitat, Rafa Guerrero ha esdevingut l'àrbitre del món que més diners ha ingressat en concepte de publicitat, tan sols superat per Pierluigi Collina.
Al llarg de la seva trajectòria va arbitrar 315 partits de primera divisió, 174 partits internacionals, 2 finals de la Copa del Rei i 3 de Supercopa d'Espanya.

## Enllaços externs

* Entrevista a Norte de Castilla Arxivat 2009-09-10 a Wayback Machine.
* Entrevista a Diario de León Arxivat 2006-05-11 a Wayback Machine.
* Article sobre el famós Zaragoza-Barcelona
# Rafael Gómez Company

Rafael Gómez Company (Ciutat de València, València, 5 de gener de 1974), futbolista valencià. Jugava com a porter i es va retirar en 2004 després d'una lesió en el seu dit polze.

## Clubs

| Club | País |
| València CF Mestalla | País Valencià |
| Racing de Ferrol | Espanya |
| SD Compostela | Espanya |
| Llevant UE | País Valencià |
| Lorca Deportiva CF | Espanya |
# Puig de Sant Cristau

El Puig de Sant Cristau (en francès Pic de Saint-Christophe) és una muntanya de 1.011,7 m alt de la serra de l'Albera, a prop a ponent del Puig Petit de Sant Cristau. És compartit pels municipis de l'Albera (Vallespir) i Montesquiu d'Albera (Rosselló), totes dues a la Catalunya del Nord.
És situat a l'extrem sud del terme comunal de Montesquiu d'Albera i en el sector nord del terme de l'Albera. És a ponent del Coll de la Font i a llevant del Coll de la Branca i del Puig de la Branca.
En el cim del puig es troben les restes de la Torre de Sant Cristau, o castell, o de Mont Esquiu, i la capella de Sant Cristau de Montesquiu. El 30 d'abril de 1794 en la Guerra del Rosselló va ser l'escenari d'una batalla entre els exèrcits francès –manat per Catherine-Dominique de Pérignon– i espanyol, on els espanyols van perdre.
Aquest cim esta inclòs al Repte dels 100 cims de la Federació d'Entitats Excursionistes de Catalunya. És escenari habitual de les rutes excursionistes per la Serra de l'Albera.

## Referències

* ↑ «Puig de Sant Cristau». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Becat, Joan. «2 - L'Albera i 91 - Montesquiu». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. I. Aiguatèbia - Montner. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* ↑ «El Puig de Sant Cristau en els ortofotomapes de l'IGN». Arxivat de l'original el 2016-08-04. [Consulta: 19 juny 2016].
* ↑ Borrallo, J. La Seigneurie du Vernet (Perpignan): Son château, son église. La statue antique de St Christophe et le culte de ce grand saint. Aperçu sur la paroisse de Saint-Christophe (en francès). Imprimerie Alsatia, 1934, p. 238. ISBN 9782402275545.
* ↑ Hugo, A. France militaire : histoire des armées françaises de terre et de mer de 1792 à 1833. París: Calmann-Lévy, 1907. OCLC 67599571.
* ↑ «Repte 100 cims». Federació d'Entitats Excursionistes de Catalunya. Arxivat de l'original el 28 de març 2019. [Consulta: 3 febrer 2018].

## Bibliografia

* Becat, Joan; Ponsich, Pere; Gual, Raimon. «L'Albera i Montesquiu d'Albera». A: El Rosselló i la Fenolleda. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 14). ISBN 84-85194-59-4.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «L'Albera». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.
# Puig de Sant Antoni (Albinyana)

El Puig de Sant Antoni és una muntanya de 409 metres que es troba al municipi d'Albinyana, a la comarca del Baix Penedès.
Al cim podem trobar-hi un vèrtex geodèsic (referència 272133001).
Aquest cim està inclòs al llistat dels 100 cims de la FEEC.

## Referències

* ↑ Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya
* ↑ «Repte 100 cims». Federació d'Entitats Excursionistes de Catalunya. Arxivat de l'original el 28 de març 2019. [Consulta: 3 febrer 2018].
# Punta de l'Enderrocada

La Punta de l'Enderrocada és una muntanya de 1.307 metres que es troba al municipi de la Sénia, a la comarca catalana del Montsià.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Puig Rabat

El Puig Rabat és una muntanya de 416 metres que es troba al municipi d'Òdena, a la comarca de l'Anoia. Dona nom a una urbanització adjacent al poble.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Quint Bebi

Quint Bebi (en llatí Quinctus Baebius) va ser un magistrat romà. Formava part de la gens Bèbia, una antiga família romana d'origen plebeu.
Va ser tribú de la plebs l'any 200 aC, i va intentar convèncer el poble de no fer la guerra contra el rei Filip V de Macedònia. Al senat es va oposar a la guerra, però va ser acusat pels senadors de les famílies patrícies amb discursos violents.

## Referències

* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita. XXXI,6
# Quint Auli Cerretà

Quint Auli Cerretà (en llatí: Quintus Aulius Cerretanus, encara que Titus Livi l'anomena Quintus Aulus Cerretanus) va ser un magistrat romà del segle iv aC. El cognomen Cerretanus apareix també com a Corretanus. Formava part de la gens Àulia, una gens romana probablement d'origen plebeu.
Va ser cònsol de Roma dues vegades, l'any 323 aC i el 319 aC, durant la segona guerra samnita.
L'any 323 aC els cònsols Gai Sulpici Llong (cònsol per segona vegada) i Quint Auli Cerretà es van haver d'enfrontar als apulis. Es van enviar exèrcits tant contra els samnites com contra els apulis, el primer sota el comandament de Sulpici, i el segon de Cerretà. Els romans van recórrer tot el Samni i la Pulla, però no es va produir cap enfrontament amb els samnites o els apulis.
L'any 319 aC, en el seu segon consolat amb Luci Papiri Cursor Mugil·là, els romans van continuar la guerra contra els frentans als que van derrotar en un sola batalla. Els frentans van abandonar la seva ciutat i van donar ostatges al cònsol Quint Auli Cerretà.
L'any 315 aC va ser nomenat magister equitum del dictador Quint Fabi Màxim Rul·lià i va lliurar batalla contra els samnites sense consultar al dictador, amb totes les seves forces de cavalleria, i els va expulsar del camp. Va ser mort en la batalla després de matar el general dels samnites.
El germà d'Auli va venjar la seva mort. El cos d'Auli va poder ser rescatat i els samnites van aixecar el camp.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Londres: Walton and Maberly, 1841, p. 674.
# Ramon I (bisbe de Girona)

Ramon I fou bisbe de Girona des de 1112 fins al 1114 del que a penes hi ha notícies entre les que Étienne Baluze esmenta una donació que el comte Ramon Berenguer III feu a l'abat Oleguer i als canonges de l'abadia de Sant Ruf a Valença, documentada el 23 de novembre de 1111, confirmada el gener de l'any següent per Ramon, bisbe electe de Girona, que ho confirma en aquest termes: «Raymundus Dei gratia in Pontificem Sanctæ Gerundensi Ecclesiæ electus confirmo, salva obedientia nostræ Ecclesiæ».

## Bibliografia

* Merino, Antolín; de la Canal, José. «Cap. VI. Obispos de Gerona». A: Enrique Flórez. España sagrada: Tratado LXXXI de la Santa Iglesia de Gerona en su estado antiguo. Madrid: Imprenta de Collado, 1819, p. 196-198 [Consulta: 26 març 2014].