OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Kamimuria klapaleki

Kamimuria klapaleki és una espècie d'insecte pertanyent a la família dels pèrlids.

## Descripció

* El mascle fa entre 21 i 27 mm d'envergadura alar.
* És de color marró groguenc.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia: la Xina.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Wu, C.F. & Claassen, 1934. Bull. Pek. Soc. Nat. Hist. 9:111-129.
* 1 2 3 Catalogue of Life (anglès)
* 1 2 New Species of Kamimuria (Klapálek) (Plecoptera: Perlidae) from Thailand and Vietnam, with notes on Chinese Species (anglès)
* ↑ Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)

## Bibliografia

* Baumann, R.W., 1982. Plecoptera. A: Parker, S.P., Synopsis and Classification of Living Organisms, vol. 2. McGraw-Hill. Nova York: 389-393.
* Grimaldi, D.; Engel, M. S. Evolution of the Insects (en anglès). Cambridge University Press, 2005. ISBN 9780521821490.
* Illies, 1966. Das Tierreich 82:303.
* Sivec, Stark & Uchida, 1988. Scopolia 16:32.
* Sivec & Stark, 2008. Illiesia 4(12):133.
* Zwick, P. Insecta: Plecoptera: phylogenetisches System und Katalog (en alemany). Walter de Gruyter, 1973. ISBN 9783110045512.
* Zwick, P., 2000: Phylogenetic System and Zoogeography of the Plecoptera. Annual Review of Entomology. Vol. 45: 709-746. «Enllaç». Arxivat de l'original el 2022-10-17. [Consulta: 10 octubre 2011].

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* Encyclopedia of Life (anglès)
* Global Species Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (anglès)
* Perlidae Species Listing (anglès)
# Pàmfil (poeta)

Pàmfil, en llatí Pamphilus, en grec antic Πάμφιλος, fou un poeta epigramàtic grec nascut a una ciutat desconeguda que apareix a la Garlanda de Meleagre, i del qual hi ha, a més a més, dos epigrames a l'Antologia grega. Podria ser el mateix Pàmfil que un dels escriptors d'aquest nom, com ara Pàmfil de Nicòpolis. La seva època és desconeguda.

## Referències

* ↑ 5.Pamphilus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 103
Viccionari
# Darkhan-Uul

Darkhan-Uul (Дархан-Уул en mongol, literalment “muntanya sagrada”) és un aimag al nord de l'estat de Mongòlia. Darkhan és el segon centre industrial de Mongòlia. La ciutat de Darkhan es va fundar el 17 d'octubre de 1961, com a segon centre industrial per tal de tractar de reduir la pressió migratòria cap a la capital Ulan Bator.
Els sums de l'aimag de Darkhan-Uul :
| Sum | En mongol | Població (2002) | Població (2004) | Població (2006) | Població (2008) | Població (2009) | Superfície (km²) | Densitat (/km²) |
| Darkhan ₪ | Дархан | 70.029 | 74.275 | 73.457 | 75.104 | 74.454 | 103 | 722,85 |
| Khongor | Хонгор | 5.628 | 5.390 | 5.404 | 5.115 | 5.603 | 2.533 | 2,21 |
| Orkhon | Орхон | 3.435 | 2.913 | 2.932 | 3.076 | 3.185 | 478 | 6,66 |
| Sharyngol ₪ | Шарынгол | 8.376 | 7.848 | 7.634 | 7.798 | 8.116 | 160,6 | 50,54 |
₪ - assentament urbà

## Referències

* ↑ «Darkhan-Uul Aimas Statistical Office 2009 Annual Report». Arxivat de l'original el 2011-07-22. [Consulta: 28 març 2011].
# Masako Natsume

Masako Natsume (夏目 雅子, Natsume Masako, 17 de desembre del 1957 - 11 de setembre del 1985) (nom familiar: Nishiyama) fou una actriu i model de Tòquio. Ben coneguda al Japó, guanyà fama mundial pel seu paper com Tripitaka en la sèrie de televisió Saiyūki que és considerada un culte clàssic.
# Kamimuria integra

Kamimuria integra és una espècie d'insecte pertanyent a la família dels pèrlids que es troba a Àsia: la Xina.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Klapálek, 1916. Cas. ces. Spol. ent. 13:45-84.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ New Species of Kamimuria (Klapálek) (Plecoptera: Perlidae) from Thailand and Vietnam, with notes on Chinese Species (anglès)

## Bibliografia

* Baumann, R.W., 1982. Plecoptera. A: Parker, S.P., Synopsis and Classification of Living Organisms, vol. 2. McGraw-Hill. Nova York: 389-393.
* Grimaldi, D.; Engel, M. S. Evolution of the Insects (en anglès). Cambridge University Press, 2005. ISBN 9780521821490.
* Illies, 1966. Das Tierreich 82:496.
* Sivec, Stark & Uchida, 1988. Scopolia 16:32.
* Sivec & Stark, 2008. Illiesia 4(12):137.
* Zwick, P. Insecta: Plecoptera: phylogenetisches System und Katalog (en alemany). Walter de Gruyter, 1973. ISBN 9783110045512.
* Zwick, P., 2000: Phylogenetic System and Zoogeography of the Plecoptera. Annual Review of Entomology. Vol. 45: 709-746. «Enllaç». Arxivat de l'original el 2022-10-17. [Consulta: 11 octubre 2011].

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* Encyclopedia of Life (anglès)
* Perlidae Species Listing (anglès)
# Termes romanes dels Banys d'Arles

Les termes romanes dels Banys d'Arles, a la comuna dels Banys d'Arles i Palaldà, a la comarca del Vallespir (Catalunya del Nord), són un establiment termal d'origen romà que està actualment en actiu.
Estan situades al sud del poble, entre la Plaça del Mariscal Joffre, la Plaça d'Aragó i el Camí del Fort, a l'esquerra del Montdony i a sota i al sud-est del Fort dels Banys.
Les termes es van establir a partir d'una font que dona aigües riques en sofre, que surten a una temperatura de 63 °C i tenen fama per al tractament del reumatisme.
Els edificis actuals inclouen una gran sala romana coberta amb volta, i hi havia una sala més gran amb la piscina al centre, que ha estat restaurada.
Dins del recinte de les termes es va fundar el 778 el monestir de Santa Maria del Vallespir, després Santa Maria d'Arles. Més tard, s'hi erigí l'església de Sant Quintí d'Arles, documentada el 869, i que va ser reformada al segle xi i al segle xiv, i s'acabà enderrocant el 1932 per construir les cambres de l'hotel termal.
Foren declarats monument històric el 1905.

## Bibliografia

* Becat, Joan. «11 - Els Banys d'Arles i Palaldà». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. I. Aiguatèbia - Montner. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Els Banys d'Arles». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.

## Referències

* ↑ Les Termes Romanes dels Banys d'Arles en els ortofotomapes de l'IGN
* 1 2 Languedoc-Roussillon. París: Le Guide Vert - Michelin, 2007.
* 1 2 Thermes romains (vestiges), a la base de dades Mérimée, del Ministeri de Cultura francès.
* ↑ Sant Quintí dels Banys d'Arles - Catalunya Romànica.. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1996, p. Volum XXV. pags. 318-319. ISBN 84-412-2514-1.
# Desconhort

Desconhort és una composició elegíaca, autobiogràfica, escrita per Ramon Llull a Roma el 1295, en la qual l'autor es desdobla en un ermità, és a dir, en llums i ombres, en un moment de qüestionament personal enmig de burles i indiferència.
Es tracta d'un text de denúncia o queixa escrita en vers després de l'estada de Llull a Roma per demanar suport per al seu projecte al papa Bonifaci VIII. Era la tercera visita que feia a la cort papal, i aquesta obra, juntament amb el pròleg de l'Arbre de ciència, és el reflex de la decepció de Llull davant de la incomprensió dels dirigents eclesiàstics envers les seves propostes. El contingut de Lo Desconhort és el mateix que a la petició en prosa (Petitio Raymundi pro conversione infidelium ad Bonifacium VIII papam) enviada poc abans.

## Estructura i contingut

Consta de 69 estrofes monorimes de dotze versos de dotze síl·labes. S'estructura en tres parts: un preàmbul (I-XII), el nucli central (XIII-LIII) i el desenllaç (LIV-LXIX). A la primera part s'explica que els valors del món estan invertits, per la qual cosa Ramon està trist, irat i desconsolat i decideix de retirar-se al bosc. Un començament amb un cert paral·lelisme amb la situació que es presenta al pròleg de l'Arbre de ciència. Al bosc es troba un ermità que s'interessa pel seu estat, i ell li explica que, gràcies a una revelació divina, ha escrit l'Art, que ara es troba en perill. A la part central del poema l'ermità desplega un ampli catàleg de vicis en els quals Ramon ha pogut incórrer. Aquesta estructura permet Ramon explicar com ell no ha incorregut en cap d'ells. A les estrofes XXV-XXXVII, l'ermità valora l'Art com un mètode inviable: "no es pot provar la fe; no es poden convertir els infidels, perquè Déu no ho ha disposat així; és perillós predicar la fe, i els que ho han intentat han fracassat"; i, a més a més, l'Art és una innovació peculiar de Ramon que no té tradició filosòfica antiga. A la part final, a partir de l'estrofa LV, l'ermità s'interessa pel "fet de Ramon" i a poc a poc va entrant en el joc del franciscà, i acaba per convertir-se en un dels seus adeptes, de forma que Ramon acompleix el seu pla. Llull converteix en literatura la visió que té de com hauria de ser la seva funció missional.

## Referències

* ↑ Badiella, Jordi. Poesies, Ramon Llull. Barcino, 2016. ISBN 978-84-7226-249-9 [Consulta: 1r maig 2016].
* ↑ Martí Torras, 2012, p. 5.
* ↑ Martí Torras, 2012, p. 6.

## Bibliografia

* Martí Torras, Mireia. Materials per a un edició anotada del Desconhort de Ramon Llull. Universitat Autònoma de Barcelona i Universitat de Barcelona, 2012 [Consulta: 1r maig 2016].
# Kamimuria jariyae

Kamimuria jariyae és una espècie d'insecte pertanyent a la família dels pèrlids que es troba a Àsia: Indoxina.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Sivec & Stark, 2008. Illiesia 4(12):117.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)

## Bibliografia

* Baumann, R.W., 1982. Plecoptera. A: Parker, S.P., Synopsis and Classification of Living Organisms, vol. 2. McGraw-Hill. Nova York: 389-393.
* Grimaldi, D.; Engel, M. S. Evolution of the Insects (en anglès). Cambridge University Press, 2005. ISBN 9780521821490.
* Zwick, P. Insecta: Plecoptera: phylogenetisches System und Katalog (en alemany). Walter de Gruyter, 1973. ISBN 9783110045512.

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
# Sarmàtia europea

La Sarmàtia europea (en grec antic Σαρμάτια), segons Claudi Ptolemeu, era un país que s'estenia entre el Vístula (a l'oest), la mar Bàltica (al nord); el país dels iazigs i Dàcia (al sud) i Crimea i el Don (a l'est). Incloïa pobles com els alans, els finesos (finni), eslaus ? (slavani), bastarnes, peucins, wends, iazigs (iazyges metanastae), i els pobles menors con els roxolans (roxolani) i els hamaxobis (hamaxobii).
La llista de pobles, la dona de nord a sud de la manera següent:
* Venedi (wends)
* Gythones, al sud dels anteriors (actual Lituània)
* Fenni (Prússia oriental)
* Bulanes (Sulones?)
* Phrugundiones
* Avareni (naixement del Vístula, a Galítzia)
* Ombrones
* Anarto-phracti
* Burgiones
* Arsiaetae
* Saboki
* Piengitae
* Bessi (als Carpats)
Després torna a pujar al nord per tornar a descriure els pobles de nord a sud en una segona columna:
* Venedi
* Galindae
* Sudeni
* Stavani
* Igylliones (Belarús)
* Costoboci (Podòlia).
* Transmontani o dacis
Per tercera vegada, torna a començar la llista però ara de sud a nord:
* Kareotae (Nóvgorod)
* Carbones
* Osii (Ossii) (a l'illa Oesel?)
* Veltae (Οὔελται)
* Sali
* Agathyrsi
* Aorsi
* Pagyritae
* Savari
* Borusci
* Akibi
* Naski
* Vibiones
* Idrae
* Alauni
* Sturni
* Hamaxobii
* Karyones
* Sargatii
* Ophlones
* Tanaitae (Tanais = Don)
* Osuli (Kherson)
* Roxolani
* Rhakalani
* Exobugitae.
* Peucini
* Basternae
* Carpiani (Carpats)
* Gevini
* Budini
* Chuni
* Amadoci
* Navari
* Tauroscythae
* Tyrangetae
* Amadoci

## Referències

* ↑ R.G.L.. «Sarma'tia». A: William Smith. Dictionary of Greek and Roman Geography, illustrated by numerous engravings on wood. Londres: Walton and Maberly & John Murray, 1854.
# Termessos

* No s'ha de confondre amb Telmesos.
Termessos (grec antic: Τερμησσός) era una ciutat de Pisídia, famosa per la seva inexpugnabilitat com a fortalesa natural i artificial.
Estava situada en un puig de les muntanyes del Taure, a l'entrada d'una vall creuada pel riu Catarractes, i era un nus de comunicacions essencial entre Psídia, Pamfília i Lícia, segons diuen Estrabó, Claudi Ptolemeu, Polibi i Esteve de Bizanci. El cim de la muntanya sobre l'acròpoli es deia Solymos i, segons Estrabó, els habitants de la ciutat es deien solimis. Els seus habitants no eren grecs i Flavi Arrià diu expressament que eren pisidis i bàrbars. La situació de la ciutat feia que estigués penjada per tots els costats, i la via que la creuava passava per una gorja molt estreta que podia ser defensada per pocs individus.
Alexandre el Gran va poder forçar la gorja, però va veure que no podria prendre la ciutat i va continuar la seva marxa, segons Titus Livi. L'any 320 aC el general Alcetes va sofrir una derrota a mans d'Antígon el Borni, i es va haver de retirar a Termessos. Els homes més vells de la ciutat, per por que aquesta caigués en mans d'Antígon, van manar que fos pres i entregat a l'atacant, però Alcetes es va suïcidar. Va passar més tard a sobirania de Roma i va emetre moneda fins al regnat de l'emperador Septimi Sever. Al segle v, era seu d'un bisbat i la ciutat tenia sota la seva jurisdicció les veïnes Jòvia i Eudòcia.
Les seves restes es conserven al lloc anomenat Karabunar Kiui, llogaret situat al peu del puig on hi havia la fortalesa.
A Psídia, va existir una altra ciutat del mateix nom, coneguda com a Termessos menor (Τερμησσός ἡ μικρά 'Termessós hé mikrá'), diu Esteve de Bizanci.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Termessus». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 5 abril 2021].
# Dibromoclorometà

El dibromoclorometà és un compost orgànic de la classe dels haloalcans que té fórmula molecular ${\ce {CHBr2Cl}}$. És un compost groguenc, pesat i no inflamable. La substància té una olor dolça.

## Estat natural

A temperatura ambient el dibromoclorometà és líquid. El dibromoclorometà es pot formar quan el clor reacciona amb altres substàncies naturals a l'aigua, com ara material vegetal en descomposició. Les plantes de l'oceà també produeixen petites quantitats d'aquests productes químics.

## Propietats

La seva fórmula molecular és ${\ce {CHBr2Cl}}$ i la seva massa molar 208,28 g/mol. Té una densitat de 2,451 g/mL. Es fon als -22 °C, i comença a bullir als 119 °C.

## Aplicacions

El dibromoclorometà també és un subproducte de desinfecció, format per la reacció del clor amb matèria orgànica natural i ions bromur en el subministrament d'aigua bruta. Com a resultat, es troba habitualment a l'aigua potable clorada. A més, és capaç de reduir en un 79 % la producció de metà en els remugants.

## Usos

El dibromoclorometà s'utilitzava antigament com a retardant de flama i com a intermedi en la fabricació de productes químics. Actualment, només es fa servir com a reactiu de laboratori.

## Toxicitat

S'han observat efectes carcinogènics en animals exposats al bromoform i al dibromoclorometà. El dibromoclorometà va induir tumors hepàtics en ratolins mascles i femelles. Els objectius principals de la toxicitat per bromoform i dibromoclorometà són el fetge, els ronyons i el sistema nerviós central.
# Malimbe crestat

El malimbe crestat (Malimbus malimbicus) és un ocell de la família dels ploceids (Ploceidae).

## Hàbitat i distribució

Habita els boscos de Sierra Leone, sud de Mali, sud-est de Guinea, Libèria, Costa d'Ivori, Ghana, Togo, Nigèria, Camerun, Guinea Equatorial, el Gabon, República del Congo, sud-oest de la República Centreafricana, nord i nord-est de la República Democràtica del Congo i oest d'Uganda cap al sud fins al nord-oest d'Angola i sud i est de la República Democràtica del Congo.

## Referències

* ↑ «Malimbe crestat». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/02/2022(català)
# Kerriochloa

Kerriochloa és un gènere de plantes de la família de les poàcies, ordre de les poals, subclasse de les commelínides, classe de les liliòpsides, divisió dels magnoliofitins.

## Taxonomia

* Kerriochloa siamensis C.E. Hubb.
*** Kerriochloa siamensis var. dalatensis A. Camus
*** Kerriochloa siamensis var. sabulicola A. Camus
# Sala Argentina

El 9 de juny de 1910 va obrir les portes la Sala Argentina, ubicada al carrer de Sant Pau, 64 de Barcelona, al solar de la Casa Galera, una antiga presó de dones. Actualment és la plaça de Salvador Seguí, compartint espai amb la Filmoteca de Catalunya.
El 25 de desembre del 1910 es va convertir en “sucursal” del cine Victoria, acció que va portar estabilitat al local. Entre el 1914 i el 1927 va treballar amb el Dorado i l'Excelsior. I des del 1930 va programar amb el Padró.
L'1 de gener de 1935 va canviar passar a anomenar-se Florida.

## Referències

* ↑ Bar.cel.ona.uta. «BARCELOFÍLIA: SALA ARGENTINA (1910-1934) / CINE FLORIDA (1935-1938). Carrer Sant Pau 64.», 17-03-2017. [Consulta: 25 maig 2017].
* 1 2 Munsó Cabús, Joan. Els cinemes de Barcelona. Barcelona: Proa Edicions, 1995.
# Torre de Vilanna

La Torre de Vilanna és una masia de Bescanó (Gironès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Masia formada per diverses edificacions, essent les principals el mas, de dos pisos, la capella adossada al mas per la façana est, una torre adossada a la masia pel costat oest, únic element de fortificació conservat, i l'antiga masoveria adossada a la torre per ponent.
La torre és de planta lleugerament rectangular, aproximadament de 5 x 6 metres de costat, de cinc pisos. Presenta petites finestres al pis superior i és coronat per merlets, possiblement neomedievals. El parament de la torre és arrebossat, sense ser visible observar el tipus d'obra, a banda dels encadenats cantoners. D'acord amb els múltiples paral·lels, és probable que es tracti d'una torre dels segles XVI o XVII, si bé poden romandre-hi restes de la fortificació medieval.

## Història

S'ha interpretat que la masia ocupa el lloc de l'anomenada Força dels Pujols, documentada l'any 1406. El lloc dels Pujols apareix ja en documents de l'any 993. La capella actual correspon a una reconstrucció del 1906, per bé que de l'original apareix documentada l'any 1364 i està dedicada a Sant Miquel.

## Referències

* 1 2 3 «Torre de Vilanna». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 21 octubre 2018].
# Província de Sud Lípez

La província de Sud Lípez és una de les 16 províncies del Departament de Potosí, a Bolívia. La seva capital és San Pablo de Lípez.
# Dendrologia

La dendrologia (del grec δένδρον, "arbre" i λογία, "ciència") és la disciplina que estudia els arbres (o més exactament les plantes llenyoses, que inclou les lianes i altres vegetals). Pertany a la botànica i pot ajudar-se de disciplines auxiliars com la dendrocronologia, que usa els troncs per datar les plantes (per exemple comptant els anells d'una soca). El seu objectiu és descriure les espècies i mirar quin profit econòmic se'n pot treure o com es poden conservar millor.

## Vegeu també

* Bio-trituradora
# Marco Trungelliti

Marco Trungelliti (Santiago del Estero, 31 de gener de 1990) és un tennista professional argentí.

## Referències

* ↑ https://www.theguardian.com/sport/2018/may/28/marco-trungelliti-road-trip-french-open
* ↑ https://www.bbc.co.uk/sport/amp/tennis/44280774

## Enllaços externs

* Marco Trungelliti a l'ATP (anglès)
* Marco Trungelliti a la Federació Internacional de Tennis (anglès)
# Teroro (cràter)

Teroro és un cràter d'impacte en el planeta Venus de 9,2 km de diàmetre. Porta el nom d'un antropònim polinesi, i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1997.

## Referències

* ↑ «Teroro». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey. [Consulta: 1r juliol 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Venus
# Kerrouchen

Kerrouchen (en àrab كروشن, Karrūxn; en amazic ⴽⵔⵔⵓⵛⵏ) és una comuna rural de la província de Khénifra, a la regió de Béni Mellal-Khénifra, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 7.021 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 22 d’octubre 2017. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Tomáš Pospíchal

Tomáš Pospíchal (Pudlov i Bohumín, 26 de juny de 1936 - Praga, 21 d'octubre de 2003) és un exfutbolista txec de la dècada de 1960.
Fou 26 cops internacional amb la selecció txecoslovaca amb la qual participà en la Copa del Món de Futbol de 1962.
Pel que fa a clubs, defensà els colors de TJ Vítkovice (1952-1955), Baník Ostrava (1957-1964), Sparta Praga (1964-1968) i FC Rouen (1968-1971).

## Referències

* ↑ Tomáš Pospíchal - estadístiques internacionals al lloc web de l'Associació de Futbol de la República Txeca (txec)
* ↑ (alemany) Profile at weltfussball.de
* ↑ (txec) Profile at SK Slavia Praha
* ↑ Tomáš Pospíchal a National-Football-Teams.com (anglès)
# Notomiòtides

Els notomiòtides (Notomyotida) són un ordre d'equinoderms asteroïdeus de profunditat. Posseeix braços flexibles amb bandes de músculs longitudinals al llarg de la seva superfície dorsolateral interna.

## Taxonomia

Inclou 71 espècies en 8 gèneres i 1 família (Benthopectinidae):
* Família Benthopectinidae
** Gènere Acontiaster Doderlein, 1921
** Gènere Benthopecten Verrill, 1884
** Gènere Cheiraster Studer, 1883
** Gènere Gaussaster Ludwig, 1910
** Gènere Myonotus Fisher, 1911
** Gènere Nearchaster Fisher, 1911
** Gènere Pectinaster Perrier, 1885
** Gènere Pontaster Sladen, 1885

## Referències

* ↑ Altaba, C. R., 1991. Invertebrats no artròpodes. Història Natural dels Països Catalans, 8. Fundació Enciclopèdia Catalana, Barcelona.
* ↑ «WoRMS - World Register of Marine Species». [Consulta: 1r juny 2020].
# Pueblo Nuevo (Madrid)

Pueblo Nuevo és un barri del districte de Ciudad Lineal, a Madrid. Té una superfície de 231,92 hectàrees i una població de 65.415 habitants (2009). Limita al nord amb el barri de Quintana, al sud amb Horcajo (Moratalaz), a l'est amb els barris de Simancas, Amposta i Arcos (San Blas-Canillejas) i al sud i oest amb Ventas (el cementiri de l'Almudena). Està situat entre els carrers d'Alcalá, Hermanos García Noblejas, Avenida de Daroca i José María de Pereda.

## Transports
### Autobusos

El barri es troba molt ben connectat amb Hortaleza i les zones nord i centre de Madrid.
* Així l'autobús 4 connecta el barri amb Vicálvaro.
* El 38 connecta el barri amb Las Rosas i amb Manuel Becerra.
* El 48 connecta el barri amb Canillejas i amb Manuel Becerra.
* El 70 connecta el barri amb Plaça de Castilla.
* El 109 es mou dins del barri, des del carrer Alcalá fins al Barri de Bilbao.
* Per als trajectes nocturns estan els autobusos N5, N6, L5 i L7.

### Metro

Pel barri passen les línies 5 i 7 del Metro de Madrid tenint les estacions de Pueblo Nuevo, Ciudad Lineal, Ascao i García Noblejas.

## Enllaços externs

* Ortofoto del districte amb els límits de cada barri
* Districtes de Madrid
* Barrio de Pueblo Nuevo Arxivat 2012-10-11 a Wayback Machine. a Madripedia, amb llicència GNU.
# Davide Gualtieri

Davide Gualtieri (27 d'abril de 1971) és un exfutbolista sanmarinès de la dècada de 1990.
Va ser l'autor del segon gol més ràpid en la història de les fases de classificació per al Mundial, davant Anglaterra el 17 de novembre de 1993.

## Referències

* ↑ Jonathan Wilson «San Marino's Davide Gualtieri recalls the pain his goal caused England». The Guardian [Londres], 10-10-2012 [Consulta: 13 octubre 2012].
* ↑ England «England v San Marino: Davide Gualtieri never tires of reliving the World Cup night in 1993». Telegraph [Londres], 11-10-2012 [Consulta: 13 octubre 2012].
* ↑ Bevan, Chris. «Davide Gualtieri: The man from San Marino who shocked England». BBC. [Consulta: 13 octubre 2012].
* ↑ «The qualifiers in numbers». FIFA, 21-11-2007. Arxivat de l'original el 8 de setembre 2012. [Consulta: 7 novembre 2011].
* ↑ «Rewind to 1993: Eight seconds of history - ESPNFC». Soccernet.espn.go.com, 17-11-1993. Arxivat de l'original el 2013-06-25. [Consulta: 13 octubre 2012].
* ↑ Davide Gualtieri: The man from San Marino who shocked England
# Maredsous

«Maredsous» té aquests significats:
* Maredsous, cervesa d'abadia belga
* Monestir de Maredsous, monestir benedictí a Anhée (Bèlgica)