OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Peru Nolaskoain Esnal

Peru Nolaskoain Esnal (Zumaia, Guipúscoa, 25 d'octubre de 1998) és un futbolista basc que juga en la demarcació de defensa central o migcampista a la SD Eibar.

## Carrera esportiva

Nolaskoain es va iniciar al planter del Zumaiako FT, equip de la seva localitat natal, fins al 2014.Aquell mateix any va passar a l'Antiguoko de Sant Sebastià, on va passar una temporada abans d'incorporar-se a l'equip juvenil de l'Athletic Club el 2015.Després d'una campanya com a juvenil blanc-i-vermell, on va aconseguir catorze gols, va passar al Bilbao Athletic. El 21 d'agost de 2016, en el seu debut amb el filial, va marcar gol en la victòria per 3 a 0 davant la UD Socuéllamos. El 2018, després de dues campanyes en el filial, Eduardo Berizzo el va incorporar a la primera plantilla de l'Athletic per realitzar la pretemporada, al costat d'altres sis joves jugadors, assignant-li el lloc de defensa central.
El 20 d'agost de 2018, en el seu debut en Primera Divisió, va marcar el primer gol del partit en la victòria per 2 a 1 davant el CD Leganés als 27 minuts, després de rematar de cap un servei de córner. Va continuar participant amb assiduïtat durant els primers i, fins i tot, va aconseguir el seu segon gol de cap en un empat davant el Getafe CF (1-1). No obstant això, malgrat les seves bones actuacions, va jugar la majoria dels partits amb el filial en Segona B.
El 9 d'agost de 2019 va ser cedit per una temporada al RC Esportiu de La Corunya.

## Internacional

Nolaskoain va ser internacional sub-19 i sub-20 amb la selecció espanyola. Amb el combinat sub-20 es va proclamar campió del torneig amistós internacional de la Alcudia en 2016, aconseguint dos gols.

## Referències

* ↑ «Peru Nolaskoain - Perfil del jugador» (en castellà). [Consulta: 21 agost 2018].
* ↑ «Nolaskoain se gana ser el cuarto central del Athletic de Berizzo» (en castellà). Athletic - El Correo, 31-07-2018. [Consulta: 15 març 2019].
* ↑ «Peru Nolaskoain, al rescate del Athletic. Deia, Noticias de Bizkaia» (en castellà). Deia. Arxivat de l'original el 23 de gener de 2019. [Consulta: 15 març 2019].
* ↑ Aragón, El Periódico de. «El Athletic pide 500.000 euros al Huesca por Peru Nolaskoain» (en castellà). El Periódico de Aragón. [Consulta: 15 març 2019].
* ↑ «Athletic / Nolaskoain, aquel central de Berizzo». Mundo Deportivo, 05-03-2019. [Consulta: 15 març 2019].
* ↑ «OFICIAL | Nolaskoain ya es jugador del Deportivo» (en castellà). Riazor.org, 09-08-2019. [Consulta: 9 agost 2019].
* ↑ «Nolaskoain vuelve con la selección Sub-19 ante Italia» (en castellà). , 10-01-2017 [Consulta: 21 agost 2018].
* ↑ «3-1. España campeona del Cotif al remontar a Argentina en la prórroga». [Consulta: 21 agost 2018].
* ↑ «Nolaskoain marca de nuevo con la Sub-20 en L'Alcudia» (en castellà). , 03-08-2016 [Consulta: 21 agost 2018].

## Enllaços externs

* Fitxa a LaLiga
* Fitxa amb l'Athletic Club
* Fitxa a BDFutbol
# Pierre Dukan

Pierre Dukan (Alger, 8 de juliol de 1941) és un exnutricionista i escriptor jueu francès, creador de la dieta de moda que porta el seu nom, la Dieta Dukan.

## Polèmiques

El juliol de 2011, un tribunal francès va desestimar l'intent de Dukan de demandar al nutricionista rival Jean-Michel Cohen, després que Cohen hagués criticat el mètode de Dukan a la premsa.
El gener de 2012, Dukan va suggerir que l'examen de batxillerat, realitzat a joves de 17 anys, inclogués una prova en la qual els estudiants només podrien passar quedant dins dels límits de pes adequats. Va afrontar una audiència disciplinària en relació amb aquestes declaracions.
El març de 2012, l'Ordre des Médecins va afirmar que havia violat el codi de pràctiques mèdiques de l'organització explotant la medicina com a negoci. El maig de 2012, va ser retirat de l'Ordre des Médecins a petició seva.
El gener de 2014 va ser eliminat del registre mèdic per promoure comercialment la seva dieta.

## Referències

* ↑ Allen, Peter. «Creator of the Dukan Diet suffers 'total defeat' after losing libel case in French court» (en anglès). Londres: DailyMail.co.uk, 06-07-2011.
* ↑ «French diet guru Pierre Dukan faces ethics hearing» (en anglès). BBC News, 26-03-2012. [Consulta: 16 gener 2020].
* ↑ Willsher, Kim. «Dukan diet inventor faces censure» (en anglès). TheGuardian.com, 27-03-2012.
* ↑ «Dukan radié de l'ordre des médecins» (en francès). LeFigaro.fr, 16-05-2012. [Consulta: 16 gener 2020].
* ↑ Penketh, Anne. «Dukan diet creator struck off French medical register» (en anglès). TheGuardian.com, 26-01-2014. [Consulta: 26 gener 2014].

## Enllaços externs

* Pierre Dukan - Lloc web oficial
# Pierre Saint-Sevin

Pierre Saint-Sevin (Bordeus, 1 de maig de 1695 - París, 1768) va ser un violoncel·lista i compositor francès.
Juntament amb el seu germà Philippe Saint-Sevin (1698-1777), va ser un mestre de música de l'església parroquial d'Agen a Aquitània a principis del segle xviii. És dubtós que realment sigui un sacerdot ordenat, o simplement a conseqüència del seu càrrec havia de portar el vestit eclesiàstic, però va rebre el nom de lAbbé l'ainé, o simplement l'Abbé (l'Abat).
Més tard, ell i el seu germà van abandonar la seva connexió amb l'església i van anar a París, on van obtenir compromisos a la Gran Òpera. Tots dos eren músics excel·lents, però Philippe sembla haver estat el més celebrat dels dos.
Era l'oncle del violinista Joseph-Barnabé Saint-Sevin, dit L'Abbé le Fils.

## Referències

* Aquest article incorpora text d'una publicació que ara és de domini públic: Grove, George, ed. (1900). "Abat, Philippe i Pierre". Diccionari de música i músics. Londres: Macmillan and Company.
# Pierre Mauroy

Pierre Mauroy (Cartignies, Nord-Pas-de-Calais, 5 de juliol de 1928, Clamart, Alts del Sena, 7 de juny de 2013) és un polític francès, que fou Primer Ministre de França. Fou secretari nacional de les joventuts socialistes el 1950-58, i el 1963 entrà al buró polític del Partit Socialista SFIO, del qual n'esdevingué secretari general adjunt el 1966-1970.
Fou secretari nacional de coordinació del nou Partit Socialista (1971-79), diputat pel Nord a l'Assemblea Nacional francesa (1973-81), alcalde de Lilla (des del 1973) i president del Consell regional del Nord-Pas-de-Calais del 1974 al 1981.
Arran de la victòria del PS a les eleccions generals del 1981 fou nomenat primer ministre i formà un govern de coalició amb representants dels partits socialista, comunista i radicals d'esquerra. La crisi econòmica, diversos revessos electorals i les dissensions internes l'obligaren a renunciar el 1984.
De 1988 a 1992 fou primer secretari del PS i el 1992 substituí Willy Brandt en la presidència de la Internacional Socialista fins al 1999, quan fou rellevat en el càrrec per António Guterres. És alcalde de Lilla des del 1989 i senador del grup socialista d'ençà del 1992. Creà la Fondation Jean Jaurès (1993) amb l'objectiu d'impulsar el debat intel·lectual sobre la democràcia i l'estat de dret des d'una perspectiva socialista.

## Obres

* À Gauche (1985)
* Parole de Lillois (1994)
* Léo Lagrange (1997)
# Pierre Mein

Pierre Mein (?-?) és un paleontòleg francès i professor de la Universitat de Lió. Ha dedicat la major part de la seva vida a la recerça de fòssils de mamífers i ha publicat centenars d'articles i editat diversos llibres. Va assolir prestigi científic amb les seves teories sobre la biozonazió del Neogen continental europeu. A més, la feina de recopilació e integració de dades que va fer, a mitjans dels anys 70 del segle xx, ha servit de referència a tots els seus col·legues que treballen en vertebrats del Neogen. La seva feina també va servir per unificar criteris a l'hora de d'ordenar els jaciments paleontològics.

## Referències

* ↑ «Honorant Pierre Mein». Institut Català de Paleontologia, 23-05-2011. Arxivat de l'original el 2011-09-05. [Consulta: 21 octubre 2011].
# Pinar Caslanco

El Pinar Caslanco és una pineda de pi pinyer el qual té una superfície aproximada de 20 hectàrees. Està situat als municipis de Conil de la frontera i Chiclana, majoritàriament al territori de Conil, entre la Carretera les parcel·les de Roche, el Carril de Curro i el Camí Ureba García. A més, la pineda està completament tancada, per la qual cosa no se li permet l'entrada als visitants.

## curiositats

* És una de les pinedes més petites de la província de Cadis
* Consta d'una gran varietat de plantes com Bolets, Llentiscle i Herbes. També hi ha una gran varietat d´animals, sobretot Ocells o Canaris.

## Vegeu també

* Pinar de Roche

## Referències

* ↑ «Ruta por la naturaleza. Pinares, río y acantilados de Roche». [Consulta: 7 febrer 2024].
* ↑ «Inicio». [Consulta: 7 febrer 2024].
# Pinar de Durro

El Pinar de Durro, també anomenat Pinar Gros o Pinar Gran, és un bosc del municipi de la Vall de Boí, a l'Alta Ribagorça.
Està situat al sud-oest del poble de Durro, del qual pren el nom. El pinar està situat al vessant septentrional, a l'obaga, del Serrat de les Canals (Durro). El bosc està format per dues franges heterogènies de tipus de pi. Des dels 1290 m fins als 1460 m, és un bosc, anomenat també Pinar Nou de Barruera, de pi roig, plantat sobre antics prats de pastura. A partir d'esmentada altura, el pi roig és substituït pel pi negre, el qual forma el bosc original. El sotabosc d'aquest últim, està format, principalment, per nerets, nabiueres, i algunes gerderes. Degut a ser un bosc de coníferes d'estatge montà-subalpí, compta amb la presència de gall fer.

## Referències

* ↑ Toponímia de la Vall de Boí Arxivat 2017-03-06 a Wayback Machine., Joan Coromines
* ↑ «Ruta de la fauna de Durro». Arxivat de l'original el 2017-03-06. [Consulta: 5 març 2017].
* ↑ Informe de sostenibilitat ambiental de la Generalitat de Catalunya
# Petrell de collar

El petrell de collar (Pterodroma brevipes) és un ocell marí de la família dels procel·làrids (Procellariidae), d'hàbits pelàgics, que habita l'àrea tropical del Pacífic i cria a Fiji. Era considerat una subespècie de Pterodroma leucoptera.
# Pic de Mariola

El Pic de Mariola és una muntanya de 2.663 metres que es troba entre el municipi de Lladorre, a la comarca del Pallars Sobirà i la comuna de Coflens de la regió d'Occitània a l'Arieja a França.
Aquest cim està inclòs al llistat dels 100 cims de la FEEC

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
* ↑ «Repte 100 cims». Federació d'Entitats Excursionistes de Catalunya. Arxivat de l'original el 28 de març 2019. [Consulta: 16 juliol 2022].
# Portada/article març 20
## Exposició Internacional de Barcelona

L'Exposició Internacional de Barcelona tingué lloc del 20 de maig de 1929 al 15 de gener de 1930 a Barcelona. Se celebrà a la muntanya de Montjuïc, on ocupà una superfície de 118 hectàrees, i tingué un cost de 130 milions de pessetes. Entre la vintena de nacions europees que hi participaren hi havia països com Alemanya, Bèlgica, Dinamarca, França, Hongria, Itàlia, Noruega, Romania o Suïssa. També hi van prendre part expositors privats japonesos i nord-americans.
L'Exposició suposà un gran desenvolupament urbanístic per a Barcelona, així com un banc de proves per als nous estils arquitectònics gestats a començaments del segle xx. A nivell local, representà la consolidació del noucentisme, estil d'aire clàssic que substituí el modernisme.
# Portada/article març 17
## Hospital de la Santa Creu i Sant Pau

L'Hospital de la Santa Creu i Sant Pau és un conjunt modernista situat a Barcelona que fou projectat per l'arquitecte Lluís Domènech i Montaner. Va ser construït entre 1902 i 1930 en dues fases: la primera, duta a terme per ell mateix entre 1902 i 1913, consta de tretze edificis modernistes; la segona, realitzada pel seu fill Pere Domènech i Roura a partir de 1920, consta d'uns altres sis edificis d'un modernisme moderat, així com d'altres construccions posteriors. Va ser declarat Patrimoni de la Humanitat per la UNESCO l'any 1997. Per la gran quantitat d'edificis, la seva riquesa ornamental i el seu nivell de conservació, l'Hospital de Sant Pau és el conjunt més gran de l'arquitectura modernista catalana.
# Poliembrionia

La poliembrionia és una modalitat de reproducció asexual en el que un embrió es divideix i es desenvolupa independentment. Cada ventrada és d'un sol sexe, ja que procedeix d'un sol ovòcit i un sol espermatozoide. En el cas de l'espècie humana hi ha poliembrionia quan un zigot es divideix en dos i cada un origina un individu (bessons univitel·lins).
La poliembrionia és més ben coneguda entre els insectes paràsits dels ordres Hymenoptera, de les famílies Encyrtidae, Dryinidae, Platygasteridae i Braconidae. El terme també s'utilitza en botànica per descriure el fenomen que succeeix quan dues plantes germinen i surten d'una llavor.

## Vegeu també

* Bessó#Monozigots i dizigots

## Referències

* ↑ «Poliembrionia». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Poliembrionia». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Bibliografia

* FERNÁNDEZ M.A. i col. Bioterra. Ciències de la naturalesa 2. Ed. Vicens Vives. ISBN 978-84-316-8821-9.

## Enllaços externs

* Juan Manuel Alvarez A. «Chapter 26 — Largest Parasitoid Brood». Book of Insect Records. University of Florida, 15-04-1997. Arxivat de l'original el 11 de maig 2008. [Consulta: 22 febrer 2010].
* Free review of Bronte Gatenby J Memoirs: The Segregation of the Germ-cells in Trichogramma evanescens Quarterly Journal of Microscopical Science
# Poliesportiu Son Hugo

El poliesportiu Son Hugo és una instal·lació esportiva de Palma que es troba al barri de La Indioteria. Fou construït el 1970 i reformat el 1999 en motiu de la Universíada, el 2021 i el 2023.
Les seves instal·lacions compten amb una piscina descoberta de 50 x 25 x 2 m, una altra piscina descoberta de salts de 25 x 16 x 5, una piscina coberta de 50 x 25 m i de profunditat mín 2 m i màxima de 3 m i un gimnàs.

## Referències

* ↑ Verger, Pep. «Son Hugo ja està inaugurat», 22-05-1999. [Consulta: 21 abril 2024].
* ↑ Landero, Itziar F. «Las piscinas municipales de Son Hugo reabren sus puertas» (en castellà), 26-07-2021. [Consulta: 21 abril 2024].
* ↑ Fernández, Fernando. «Son Hugo reabre su gimnasio y estrena equipamientos» (en castellà), 07-08-2023. [Consulta: 21 abril 2024].
* ↑ «Piscines Municipals de Son Hugo - IME - Palma.cat». Ajuntament de Palma. [Consulta: 21 abril 2024].
* ↑ Redacción. «Nuevo equipamiento en el gimnasio de las piscinas de Son Hugo» (en castellà), 07-08-2023. [Consulta: 21 abril 2024].

## Enllaços externs

* Poliesportiu Son Hugo - Lloc web oficial
# Picabaies cua de ventall

El picabaies cua de ventall (Melanocharis versteri) és una espècie d'ocell de la família dels melanocarítids (Melanocharitidae).

## Hàbitat i distribució

Habita boscos i vegetació secundària de les muntanyes de Nova Guinea.

## Referències

* ↑ «Picabaies cua de ventall». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/03/2021(català)
# Pies Fundacions

Les Pies Fundacions és un sector de territori del Baix Segura i del Baix Vinalopó situat entre Crevillent, Elx, Guardamar del Segura, Rojals, Formentera del Segura, Granja de Rocamora, Almoradí, Catral i Albatera.
D'unes 5.500 ha, inicialment d'aiguamolls, van ser dessecat i colonitzat a partir del 1715 pel bisbe de Cartagena Lluís Belluga (conegut com el cardenal Belluga) per tal d'obtenir ingressos per a unes projectades fundacions pies de Múrcia i de Motril, consistents en cases de maternitat, d'orfes i de joves extraviades, seminaris i escoles.
Per aquesta finalitat el 1715 va cedir la ciutat d'Oriola 25 000 tafulles del seu terme, el 1720 la vila de Guardamar 13 000 tafulles del seu terme, i el 1725 Felip V les 222 ha (2 000 tafulles) que constituïren La Majada Vieja (Dolores). El 1729 els possibles beneficis foren cedits a la diòcesi de Cartagena.
Els colons, que procedien en gran part de Múrcia, formaren diverses caseries i les tres poblacions a Dolores, que n'era el centre, Sant Fulgenci situat a l'est i Sant Felip Neri situat a l'oest, declarades viles el 1732, tot i que la darrera població acabaria sent el 1884 una pedania de Crevillent.

## Referències

* ↑ «Pies Fundacions». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Patrimonio cultural | Ayuntamiento de Dolores» (en espanyol europeu), 29-03-2017. Arxivat de l'original el 2021-04-18. [Consulta: 18 abril 2021].
# 1207
## Esdeveniments

* Primera còpia conservada del poema del Cantar del mio Cid.
* Comença l'expansió mongol del fill de Gengis Khan.
* Reobertura dels tractes comercials entre Pisa i Egipte
* Innocenci III renova les crides a la croada contra els heretges càtars (Croada albigesa).

## Naixements

* 1 d'octubre: Winchester, Anglaterra: Enric III d'Anglaterra, rei d'Anglaterra (m. 1272).

## Referències

* ↑ Colin Smith, «Towards a reconciliation of ideas about Medieval Spanish epic», The Modern Language Review, LXXXIX (1994), Liverpool, pàgs. 622-634 (en anglès).
* ↑ Diccionari d'Història de Catalunya. Edicions 62, 1998, p. 21. ISBN 84-297-3521-6.
* ↑ «Henry III | king of England (1207–1272)» (en anglès). [Consulta: 1r octubre 2020].
# Pierre Gramegna

Pierre Gramegna (Esch-sur-Alzette, 22 d'abril de 1958) és un polític i diplomàtic luxemburguès. Des del 4 de desembre de 2013, ocupa el càrrec de ministre de Finances del Govern Bettel-Schneider.

## Biografia

Gramegna va estudiar dret i economia a la Universitat de París II Panthéon-Assas.
Va fer la major part de la seva carrera com a diplomàtic, estant des de 1996 fins a 2002 ambaixador del seu país al Japó i Corea del Sud. El 2003 es va convertir en director general de la Cambra de Comerç de Luxemburg, càrrec que va ocupar fins a la seva incorporació al govern. Va ser president de la junta de Cargolux 2004-2008 i director de diverses empreses com la Borsa de Luxemburg.
És des de 2014 president de la Fundació de Luxemburg. És un Comandant de l'Orde del Mèrit del Gran Ducat de Luxemburg.

## Referències

* ↑ «Luxemburger Wort» (en francès). [Consulta: 8 juliol 2015].
* ↑ «Biographie» (en francès). [Consulta: 8 juliol 2015].
# L'home era viu

L'home era viu (títol original: China Sky) és una pel·lícula de comèdia romàntica estatunidenca de 1945 dirigida per Ray Enright i protagonitzada per Pat O'Brien, Adolphe Menjou, Ellen Drew i Rudy Vallée.

## Argument

L'exitós empresari Michael O'Flaherty "Speed" McBride queda noquejat quan un vagabund, que va agafar, condueix el seu cotxe i cau un riu. Speed és rescatat per un vaixell que passa. Mentrestant, el vagabund, que està mort, el confonen amb Speed. Aquest està impacient per aclarir la identificació errònia, però en Kismet, un membre de la tripulació, el convenç que posposi la revelació. Speed li ha revelat que té problemes matrimonials amb la seva dona Connie i en Kismet el convenç de fer-se passar per un fantasma per persuadir la Connie de desfer-se d'un rival romàntic, en Gordon Tolliver, l'antic admirador de la Connie.

## Repartiment

* Pat O'Brien com a Michael O'Flaherty "Speed" McBride
* Adolphe Menjou com a Kismet
* Ellen Drew com a Connie McBride
* Rudy Vallée com a Gordon Tolliver
* Fortunio Bonanova com el Prof. Zorado
* Joseph Crehan com el Dr. James P. Whitney
* Jonathan Hale com a Osborne
* Minna Gombell com a tia Sophie
* Jason Robards, Sr. com Henry Fletcher
* Jack Norton com a Willie el Wino
* Carl Switzer com Ignatius

## Referències

* ↑ «Man Alive: Detail View». American Film Institute. [Consulta: April 28, 2014].
* ↑ «L'home era viu». esadir.cat. [Consulta: 1r gener 2024].

## Enllaços externs

* Ressenya de la pel·lícula a Variety
# La Industrial del Gelat

La Industrial del Gelat és una obra del municipi de Martorell (Baix Llobregat) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'un conjunt de dos edificis de planta rectangular i coberta a dues aigües, de teula àrab. La façana és l'element més representatiu. L'accés es fa a través d'una porta d'arc de mig punt i a cada banda obertures emmarcades d'obra vista. Està coronat per un grup de finestres com a centre d'un frontó. La composició ornamental té com a element principal l'obra vista, a més de les zones arrebossades.

## Història

Aquests edificis es van construir al primer quart del segle xx, en aquesta zona on es compartia la indústria i l'habitació. Segurament enderrocat.

## Referències

* 1 2 3 4 «La Industrial del Gelat». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 13 febrer 2016].
# Gran Premi del Japó del 1998

Resultats del Gran Premi del Japó de Fórmula 1 de la temporada 1998 disputat al circuit de Suzuka l'1 de novembre del 1998.

## Resultats

| Pos | No | Pilot | Equip | Voltes | Temps/ Retirada | Pos. de sortida | Punts |
| 1 | 8 | Mika Häkkinen | McLaren - Mercedes | 51 | 1h 27' 23. 4 | 2 | 10 |
| 2 | 4 | Eddie Irvine | Ferrari | 51 | + 6.491 s | 4 | 6 |
| 3 | 7 | David Coulthard | McLaren - Mercedes | 51 | + 27.662 s | 3 | 4 |
| 4 | 9 | Damon Hill | Jordan - Mugen - Honda | 51 | + 1' 13.491 min. | 8 | 3 |
| 5 | 2 | Heinz-Harald Frentzen | Williams - Mecachrome | 51 | + 1' 13.857 min. | 5 | 2 |
| 6 | 1 | Jacques Villeneuve | Williams - Mecachrome | 51 | + 1' 15.867 min. | 6 | 1 |
| 7 | 14 | Jean Alesi | Sauber - Petronas | 51 | + 1' 36.053 min. | 12 | |
| 8 | 5 | Giancarlo Fisichella | Benetton - Playlife | 51 | + 1' 41.302 min. | 10 | |
| 9 | 6 | Alexander Wurz | Benetton - Playlife | 50 | + 1 Volta | 9 | |
| 10 | 15 | Johnny Herbert | Sauber - Petronas | 50 | + 1 Volta | 11 | |
| 11 | 11 | Olivier Panis | Prost - Peugeot | 50 | + 1 Volta | 13 | |
| 12 | 12 | Jarno Trulli | Prost - Peugeot | 48 | + 3 Voltes | 14 | |
| Ret | 22 | Shinji Nakano | Minardi - Ford | 40 | Accelerador | 20 | |
| Ret | 3 | Michael Schumacher | Ferrari | 31 | Punxada | 1 | |
| Ret | 21 | Toranosuke Takagi | Tyrrell - Ford | 28 | Col·lisió | 17 | |
| Ret | 23 | Esteban Tuero | Minardi - Ford | 28 | Col·lisió | 21 | |
| Ret | 18 | Rubens Barrichello | Stewart - Ford | 25 | Hidràulics | 16 | |
| Ret | 19 | Jos Verstappen | Stewart - Ford | 21 | Caixa canvi | 19 | |
| Ret | 17 | Mika Salo | Arrows | 14 | Hidràulics | 15 | |
| Ret | 10 | Ralf Schumacher | Jordan - Mugen - Honda | 13 | Motor | 7 | |
| Ret | 16 | Pedro Diniz | Arrows | 2 | Virolla | 18 | |
| NVQ | 20 | Ricardo Rosset | Tyrrell | | | | |

## Altres

* Pole: Michael Schumacher 1' 36. 293
* Volta ràpida: Michael Schumacher 1' 40. 190 (a la volta 19)

## Referències

* «La web Oficial de la Fórmula 1». [Consulta: 30 - 03 - 2010].