OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Tractat de Nova York

El Tractat de Nova York és un dels diversos tractats signats entre els Estats Units i amerindis dels Estats Units a la ciutat de Nova York.

## 1790

El Tractat de Nova York va ser un tractat signat en 1790 entre els líders de la tribu ameríndia Creek i Henry Knox, després Secretari de Guerra dels Estats Units, sota la presidència de George Washington.
Després d'un intent fallit de tractat entre els Estats Units i els indis creek a Rock Landing, Geòrgia, el 1789, que el líder Creek Alexander McGillivray va acabar abruptament i va descriure les seves queixes en una carta als comissionats dels Estats Units, George Washington va enviar una emissari especial, el coronel Marinus Willett a McGillvray, persuadint-lo per venir a la ciutat de Nova York, llavors la capital dels Estats Units, per dur a terme un tractat amb Washington i Henry Knox directament.
En l'estiu de 1787, vint-i-set dirigents creek encapçalats per Alexander McGillivray van viatjar a Nova York i van signar un tractat en nom de la "Alts, Mitjans i Baixos Creek i Seminoles components de la nació Creek". Els líders Creek van cedir una porció significativa dels seus territoris de caça als Estats Units i van acordar entregar els esclaus fugitius a les autoritats federals, encara que els líders creek afirmaren que seria més fàcil convèncer els creek de respectar les noves línies de límit que tornar els esclaus afroamericans.
Els Estats Units va concedir als creeks el dret de castigar els intrusos no indígenes en el seu territori, però es va negar a permetre que els creeks castiguessin els no-indígenes que cometessin delictes en terres creek. Per la seva banda, els creeks van acordar lliurar als creek acusats de crims als tribunals dels Estats Units. En un acord paral·lel secret al tractat, McGillivray va rebre una comissió com a brigadier a l'Exèrcit dels Estats Units i se li va concedir permís per importar mercaderies a través del port espanyol de Pensacola sense pagar aranzels nord-americans.
El Tractat de Nova York va ser el primer tractat entre els Estats Units i els nadius americans que no va tenir lloc en terres controlades pels indis.

## 1796

El Tractat de Nova York (també conegut com a Tractat de les Set Nacions del Canadà) va ser un tractat signat el 31 de maig de 1796 entre els líders de les Primera Nació que comprèn les Set Nacions del Canadà i una delegació encapçalada per Abraham Ogden pels Estats Units.

## Vegeu també

* Llista de tractats

## Referències

* Ellis, Joseph J. "I Wish I'd Been There: The McGillivray Moment". Random House Inc: 2006.
* Laurence M. Hauptman, Conspiracy of Interests: Iroquois Dispossession and the Rise of New York State (2001).
* Prucha, Francis Paul. "American Indian Treaties: The History of a Political Anomaly". University of California Press: 1994.
# Trémauville

Trémauville és un municipi francès situat al departament del Sena Marítim i a la regió de Normandia. L'any 2007 tenia 94 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Trémauville era de 94 persones. Hi havia 45 famílies de les quals 15 eren unipersonals (15 dones vivint soles i 15 dones vivint soles), 15 parelles sense fills i 15 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 49 habitatges, 43 eren l'habitatge principal de la família i 6 eren segones residències. Tots els 49 habitatges eren cases. Dels 43 habitatges principals, 38 estaven ocupats pels seus propietaris i 6 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 1 tenia dues cambres, 5 en tenien tres, 11 en tenien quatre i 26 en tenien cinc o més. 39 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 21 habitatges hi havia un automòbil i a 23 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Trémauville el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 8 | 75 a 79 | 4 |
| 0 | 70 a 74 | 4 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 8 | 55 a 59 | 0 |
| 4 | 50 a 54 | 8 |
| 4 | 45 a 49 | 4 |
| 4 | 40 a 44 | 4 |
| 4 | 35 a 39 | 4 |
| 4 | 30 a 34 | 4 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 4 | 20 a 24 | 0 |
| 8 | 15 a 19 | 4 |
| 8 | 10 a 14 | 4 |
| 4 | 5 a 9 | 4 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 64 persones, 42 eren actives i 22 eren inactives. De les 42 persones actives 41 estaven ocupades (24 homes i 17 dones) i 1 aturada (1 home). De les 22 persones inactives 11 estaven jubilades, 3 estaven estudiant i 8 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 2 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de construcció i 1 d'una empresa immobiliària.
L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era un electricista.
L'any 2000 a Trémauville hi havia 3 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 276 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Trémauville a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Trémauville a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Universal capture

El sistema de captura d'imatge anomenat universal capture és un sistema lligat a la cinematografia virtual que permet l'enregistrament d'actors o objectes per tal de recrear-los fidelment en imatges CGI. La universal capture permet de fer captures de les cares d'un actor o actriu en diferents situacions lumíniques per tal de crear-ne un model en un programa d'animació. L'objectiu és tenir un model que sigui el més realista possible i en què es permeti un gran marge d'alteració sense perdre la sensació que s'està observant un rostre humà. La tècnica de universal capture es va usar per primer cop en la pel·lícula Matrix Reloaded. Un altre exemple famós és la seva aparició en El Curiós Cas de Benjamin Button.
Aquesta tècnica es basa en la col·locació de càmeres en una disposició estèreo que envolta l'actor o actriu involucrat en l'enregistrament. Es pot realitzar tan sols un examen fotogràfic, prenent moltes fotografies de l'expressió d'un actor en diferents condicions lumíniques; també es pot capturar l'actuació d'un actor i després processar el moviment en un ordinador per tal de crear animacions més detallades. També es pot enregistrar el cos sencer d'una persona, per tal de crear animacions de cossos, no només facials.

## Referències

* ↑ Borshukov, George; Piponi, Dan; Larsen, Oystein; Lewis, J.P.; Tempelaar-Lietz, Christina «Universal Capture – Image-based Facial Animation for “The Matrix Reloaded”». ESC Entertainment.
* 1 2 «Paul Debevec; Animating a Photo-real digital face | TED Talk | TED» (en anglès). TED.
* ↑ «'Matrix' sequel: Virtual cinematography», 27-04-2006. Arxivat de l'original el 2006-04-27. [Consulta: 13 desembre 2017].
* ↑ «Ed Ulbrich: How Benjamin Button got his face | TED Talk | TED» (en anglès). TED.
* ↑ Borshukov, George «Making of the Suckerpunch». ESC Entertainment.
# Túnel de Sarajevo

El Túnel de Sarajevo fou una construcció feta durant el setge de Sarajevo a la guerra de Bòsnia. Milers de bosnians van idear una forma d'escapar de l'horror de la guerra: construir un túnel secret sota terra que els comuniqués amb l'aeroport per poder fugir de la persecució i la mort. El túnel de Sarajevo va ser excavat en només 6 mesos per voluntaris que treballaven en torns de 8 hores. Va unir els barris de Dobrinja i Butmir i va ser l'única forma d'entrar i sortir de la ciutat assetjada. Durant el temps que va estar en funcionament s'estima que 20 milions de tones d'aliments van entrar a la ciutat, i que més d'un milió de persones el van utilitzar. Va ser l'entrada de l'energia elèctrica de la ciutat i de la comunicació telefònica amb la resta del món. Fins i tot en el seu interior es va instal·lar una canonada que assortia de combustible a la ciutat. També el túnel es va convertir en una de les principals formes d'eludir l'embargament internacional d'armes. Dels seus gairebé 800 metres, només queden en peu 20 metres que formen part d'un museu. Ara és un dels llocs turístics més visitats de la capital de Bòsnia i Hercegovina.

## Museu

El Museu del Túnel de Sarajevo està situat a l'entrada del passadís soterrat que, excavat per veïns de la zona, va servir per entrar i sortir de la ciutat mentre durà el setge que va patir Sarajevo durant la Guerra dels Balcans. Una senzilla exposició explica la història del túnel, que va ser l'única via d'entrada de provisions a la ciutat a part dels avions que arribaren amb ajuda internacional quan els combats els ho permetien. El petit museu està situat al jardí d'una casa privada als afores del centre, al costat de l'aeroport. El túnel de Sarajevo representa un símbol de la resistència dels ciutadans i ciutadanes d'aquesta població, que van resistir un setge de quatre anys en plena Guerra dels Balcans. Entre 1992 i 1995, tropes sèrbies es van situar als turons que envolten la ciutat evitant l'entrada i sortida dels seus habitants i atemorint la població amb l'acció dels franctiradors.

## Referències

* ↑ «Museu del Túnel de Sarajevo». espaisdememoria.cat. Memorial Democràtic de Catalunya. Arxivat de l'original el 19 de setembre 2016. [Consulta: 26 setembre 2016].

## Enllaços externs

* http://www.sarajevofunkytours.com/en/tours/10/sarajevo-war-tunnel-tour-tunnel-of-hope.html/
* http://www.visitsarajevo.ba/sightseeing/attractions/historical-sarajevo/war-tunnel/ Arxivat 2011-09-18 a Wayback Machine.
* http://vimeo.com/27347352
* http://blog.lukaesenko.com/?p=13
* http://www.vecernji.hr/vijesti/sarajevo-ne-zeli-obnovu-tunela-spasa-jednog-ratnih-simbola-clanak-234644 (croat)
# Uropterygius inornatus

Uropterygius inornatus és una espècie de peix de la família dels murènids i de l'ordre dels anguil·liformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 19 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a les Illes Chagos, a les Illes Moluques, les Illes Marshall, Tonga, Pitcairn i les Hawaii.

## Referències

* ↑ Rüppell W. P. E. S. 1835-1838. Neue Wirbelthiere zu der Fauna von Abyssinien gehörig. Fische des Rothen Meeres. Frankfurt-am-Main. 1-148, Pls. 1-33. [1835:1-28, Pls. 1-7; 1836:29-52, Pls. 8-14; 1837:53-80, Pls. 15-21; 1838:81-148, Pls. 22-33.] Fische Rothen Meeres 1835-38.
* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons (1994).
* Smith, D.G., 1994. Catalog of type specimens of recent fishes in the National Museum of Natural History, Smithsonian Institution, 6: Anguilliformes, Saccopharyngiformes, and Notacanthiformes (Teleostei: Elopomorpha). Smithson. Contrib. 566:50 p.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Uropterygius macularius

Uropterygius macularius és una espècie de peix de la família dels murènids i de l'ordre dels anguil·liformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 30 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des del sud de Florida, les Bahames i Yucatán (Mèxic) fins al nord del Brasil.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons (1994).
* Smith, D.G., 1994. Catalog of type specimens of recent fishes in the National Museum of Natural History, Smithsonian Institution, 6: Anguilliformes, Saccopharyngiformes, and Notacanthiformes (Teleostei: Elopomorpha). Smithson. Contrib. 566:50 p.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Utis

Els utis (llatí Utii; grec Οὔτιοι, Utioi; persa: Yutiya) foren un poble de la satrapia XIV de Pèrsia esmentats per Heròdot, que diu que anaven armats si fa no fa com els pactis.

## Referències

* ↑ Heròdot, 2010, p. 74.

## Bibliografia

* Heròdot. Història. Llibre VII. Fundació Bernat Metge, 2010. ISBN 9788498591460.
# David Arroyo Durán

David Arroyo Durán (Talavera de la Reina, Toledo, 7 de gener de 1980) és un destacat ciclista professional espanyol.
Bon escalador, va debutar com a professional el 2001 a l'equip ONCE-Eroski després de guanyar el Campionat d'Espanya en ruta sots-23. Actualment corre a l'equip Caja Rural-Seguros RGA.
Els seus millors resultats en una gran volta els ha aconseguit al Giro d'Itàlia, on sol ser el cap de files i en què ha finalitzat desè el 2007 i onzè el 2009. El 2010 va aconseguir la maglia rossa que aguantà durant cinc dies, finalment aconseguí el segon lloc en la classificació general.
Després de 8 anys en l'equip d'Unzué el corredor va marxar al Caja Rural. L'any 2012 no va córrer cap de les tres grans voltes amb el Movistar fet que va precipitar la seua maxa.

## Palmarès

* 2000
** Campió d'Espanya sub-23 en ruta
* 2004
** Vencedor de 2 etapes a la Volta a Portugal
* 2008
** 1r a la Pujada a Urkiola
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Espanya
* 2009
** Vencedor d'una etapa al Tour del Llemosí i 2n en la classificació general
* 2010
** 2n Classificat al Giro d'Itàlia
* 2011
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Burgos

### Resultats al Tour de França

* 2005. 53è de la classificació general
* 2006. 21è de la classificació general
* 2007. 13è de la classificació general
* 2008. 30è de la classificació general
* 2009. 69è de la classificació general
* 2011. 35è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2006. 19è de la classificació general
* 2008. 17è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 2010. 25è de la classificació general
* 2013. 13è de la classificació general
* 2014. 20è de la classificació general
* 2015. 12è de la classificació general
* 2016. 122è de la classificació general
* 2017. 89è de la classificació general

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2007. 10è de la classificació general
* 2009. 10è de la classificació general
* 2010. 2n de la classificació general. Porta el mallot rosa durant 5 etapes
* 2011. 13è de la classificació general

## Enllaços externs

* Web oficial
* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a CQ

## Referències

* ↑ «David Arroyo: "Me hubiera gustado salir del Movistar de otra forma"» (en castellà). Diari Marca.
# Butanoat de pentil

El butanoat de pentil (anomenat abans butirat de pentil) és un èster que es forma quan el pentan-1-ol reacciona amb l'àcid butanoic, normalment en presència d'àcid sulfúric com a catalitzador. Té una olor similar a la pera o l'albercoc. També és un dels additius de les cigarretes.

## Referències

* ↑ N-AMYL BUTYRATE, Cameo Chemicals, National Oceanic and Atmospheric Administration
# Juan Luis Cano

Juan Luis Cano (Madrid, 6 de maig de 1960) és un periodista, escriptor i humorista espanyol, especialment conegut per haver estat part del duo Gomaespuma.

## Biografia

Va néixer en el barri madrileny de Carabanchel, on la seva família va tenir una funerària (d'aquí el títol d'una de les seves novel·les).
Va estudiar periodisme i va treballar en publicacions com ABC, Interviú (ell mateix ha desmentit, en un programa de ràdio emès al juny de 2015, que hagi treballat per al Diari As), a més de Madrid FM i Antena 3 Radio. És conegut per haver-hi copresentat al costat de Guillermo Fesser el programa humorístic de ràdio Gomaespuma, que Onda Cero va deixar d'emetre el 27 de juliol de 2007.
La seva empresa Gomaespuma porta al voltant de 18 anys publicant llibres, còmics i discos, a més d'alguns programes de ràdio i televisió. Ha participat com a actor secundari en el curt El secdleto de la tlompeta, dirigit per Javier Fesser.
La seva passió pels toros li porta a escriure la seva primera novel·la sobre un nen que somia amb ser torero i, després, una biografia novel·lada del matador Curro Vázquez.
Resident a Torrelodones (Madrid), es va presentar com a candidat en les eleccions municipals de 2007, en un partit format per ciutadans (Vecinos por Torrelodones) com a resposta a suposats escàndols urbanístics.
El 2015 va presentar el programa Ya veremos, a M80 Radio, la mateixa emissora en la qual va conduir des de setembre de 2016 fins a juliol de 2017 el programa matinal Arriba España.

## Obres

* Hincaito. La historia de un chico que lidiaba sueños, 2000
* Las piernas no son del cuerpo, humor, 2003
* Pasa un torero, 2005, biografia novel·lada del matador Curro Vázquez
* Gomaespuma 20 años, 2005
* Conchi, el niño se ha hecho bueno, 2007
* La funeraria, novel·la, 2009
* La noche del aguacero, novel·la, 2011 Cartes de tornada, 2013

## Referències

* ↑ Juan Luis Cano Arxivat 2019-06-29 a Wayback Machine., elpaisviajes.com
* ↑ Un pueblo en el banquillo, El País, 26 de novembre de 2018
* ↑ De Gomaespuma a azote del alcalde, El Mundo, 27 d'abril de 2011
* ↑ Juan Luis Cano: "Nuestra única intención es que la gente se levante con una sonrisa", Cadena Ser, 6 de setembre de 2016

## Enllaços externs

* Notícies sobre Juan Luis Cano al web de Cadena Ser
# Bandera de Flevoland

La bandera de Flevoland fou adoptada formalment per l'Executiu provincial de Flevoland el gener de 1986.
La bandera consta de dues amples faixes amb els colors blau la superior i verd la inferior, que estan separades entre si per una faixa estreta, parcialment ondulada i de color grog. Al quarter superior esquerre hi ha una flor de lliri blanca en commemoració de Cornelis Lely, dissenyador de l'Afsluitdijk (dic de tancament) que separa l'IJsselmeer del Mar de Wadden.
La faixa blava representa l'aigua, la groga els camps de blat de moro ondulats, de colza i els conreus. Mentre la faixa verda simbolitza el paisatge rural de Flevoland.

## Referències

* 1 2 «Vlag en wapen van Flevoland» (en neerlandès). Province Flevoland. [Consulta: 22 octubre 2020].
* ↑ «Flevoland Province (The Netherlands)». Flags Of The World. [Consulta: 22 octubre 2020].
# Ansonia mcgregori

Ansonia mcgregori és una espècie d'amfibi que viu a les Filipines.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Diesmos, A., Alcala, A., Brown, R., Afuang, L., Gee, G., Hampson, K., Diesmos, M.L., Mallari, A., Ong, P., Ubaldo, D.& Gutierrez, B. 2004. Ansonia mcgregori. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 10 d'abril del 2008.
# Xarcuteria

La xarcuteria, salsitxeria o cansaladeria és aquella carnisseria especialitzada en la comercialització dels productes de la carn de porc i els seus subproductes: carns fredes i embotits. Se solen vendre en aquests establiments: salsitxes fresques, xoriço, salami, pernil en diferents formats, aspik, etc. Al món desenvolupat és usual la disposició dels productes dins d'un taulell transparent i generalment condicionat prevenint l'accés per part de les mosques sobre els productes exposats. La denominació xarcuteria és un gal·licisme provinent del mot charcuterie en francès (de chair cuite, carn cuita), emprada igualment en idioma anglès. Aquest tipus d'establiment en Itàlia té el nom de salumeria, derivat del nom llatí "sal", per vendre's en aquest comerç productes en salaó.

## Vegeu també

* Embotits
# Montlaur (Droma)

Montlaur-en-Diois és un municipi francès del departament de la Droma i la regió d'Alvèrnia-Roine-Alps.
# Josef Zeman

Josef Zeman (Drunče, 23 de gener de 1915 - 3 de maig de 1999) fou un futbolista txec les dècades de 1930 i 1940.
Fou 4 cops internacional amb la selecció de Txecoslovàquia, amb la qual participà en el Mundial de 1938. Pel que fa a clubs, defensà els colors de SK České Budějovice i Sparta Praga.

## Referències

* ↑ Josef Zeman - estadístiques internacionals al lloc web de l'Associació de Futbol de la República Txeca (txec)
* ↑ «Perfil». fifa.com. Arxivat de l'original el 2014-12-29. [Consulta: 9 abril 2017].
* ↑ «Perfil». national-football-teams.com. [Consulta: 9 abril 2017].
# Josep Lluís Vives i Comallonga

Josep Lluís Vives i Comallonga (Figueres, 1897 - Barcelona, 25 de febrer de 1995) va ser un enginyer forestal i professor de silvicultura català.
Com a enginyer forestal, ingressà en el cos facultatiu corresponent l'any 1934. Va treballar al servei de la Generalitat de Catalunya republicana entre els anys 1931 i 1939, com a responsable de l'Oficina del Servei Forestal de Girona i com a professor de silvicultura i dibuix topogràfic de l'Escola d'Enginyeria Agroalimentària i de Biosistemes de Barcelona (EEABB). Una vegada acabada la Guerra Civil Espanyola fou destinat a la Diputació de Barcelona i a la Confederació Hidrogràfica del Pirineu (1958). També va exercir de professor de silvicultura i indústries forestals a l'Escola de Pèrits Agrícoles de Barcelona.
El 1943 fou elegit, i el 1948 passà a ser membre de la Reial Acadèmia de Ciències i Arts de Barcelona, on va ser valedor, juntament amb el doctor Pius Font i Quer, de l'ingrés del doctor Oriol de Bolòs i Capdevila. El 1949 s'encarregà de fer estudis sobre un possible parc provincial a la muntanya del Tibidabo. Va publicar diversos treballs sobre entomofauna forestal.

## Publicacions

* Observaciones biológicas sobre la oruga del fresno 'Abraxas pantaria L', amb Francisco Ripol Noble i Ramon Bardia Bardia (1945)
* La Evetria (Tortrix, Retinia) buoliana Schiff., sobre Pinus Insignis Douglas, amb Ramon Bardia Bardia (1948)
* Experimentos con Pinuscanariensis en las plantaciones del Tibidabo (1952)
* La Montaña del Tibidabo y sus estribaciones: parque provincial (1949)
* La Lymantria dispar en los alcornocales de nuestra región. (1959)

## Referències

* 1 2 3 Bolòs i Capdevila, Oriol de «Necrología del Sr. José Luis Vives Comallonga». Nómina del personal académico y anuario 1995-1996. Barcelona: Reial Acadèmia de Ciències i Arts de Barcelona, 1996, pàg. 100-102.
* 1 2 3 4 «Vives i Comallonga, Josep Lluís». Galeria de Científics Catalans. Secció de Ciències Biològiques de l'Institut d'Estudis Catalans. Arxivat de l'original el 6 de desembre 2019. [Consulta: 6 desembre 2019].