OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Bandera de la República Dominicana

La bandera de la República Dominicana és la bandera d'aquest país del Carib. La bandera nacional es compon dels colors blau marí i vermell fosc en els quarters alternats, així el primer quarter blau és a la part superior esquerra, separats per una creu blanca, llarga com la meitat de l'alçada d'un quarter i porta al centre l'escut de la república. El blau de la bandera representa la llibertat, el blanc la salvació i el vermell la sang dels herois. La bandera de la marina mercant és el mateix que el nacional, sense l'escut. La bandera va ser dissenyada per Juan Pablo Duarte.

## Història

La bandera té els seus orígens en la bandera d'Haití de 1844 que, per la seva banda, prové de la bandera francesa sense la banda blanca, ja que els blancs van ser expulsats.
L'historiador haitià Thomas Madiou aporta que el 26 de febrer de 1844 els insurgents no s'havien posat d'acord sobre la bandera que havia de ser hissada. Alguns deien que els colors de la bandera d'Haití havien de canviar, però José Joaquín Puello insistia en el fet que es podien usar aquests colors sobretot perquè si no ho feien podien haver-hi incidents greus. Per tant, es va deixar tal com era i quan es fes la constitució ja canviaria. Juan Pablo Duarte va dir que hi introduirien una creu blanca i la proposició fou acceptada, ja que la creu esdevenia un símbol de llibertat.
Aquesta primera bandera nacional presentava la mateixa distribució que les bandes de colors de la bandera d'Haití: els quarters blaus a sobre i els vermells a baix. Les primeres banderes les van confeccionar diferents dones, de les quals María Trinidad Sánchez, María Jesús Piña, Isabel Éventée, Conception Bonn. Les senyoretes Villa van confeccionar la primera bandera dominicana que fou hissada a les terres de Cibao i que va arribar el 4 de març a la ciutat de Concepción de la Vega. Posteriorment, aquesta distribució de quarters va canviar per tal que els colors s'alternessin com és en l'actualitat, aquest és la segona bandera nacional.

### Colors

| Model de color | Blau | Vermell | Blanc |
| CMYK | 100 - 54 - 0 - 62 | 0 - 92 - 82 - 19 | 0 - 92 - 82 - 19 |
| RGB | 0, 45, 98 | 206, 17, 38 | 255, 255, 255 |
| HTML | #002D62 | #CE1126 | #FFFFFF |

## Banderes històriques

* Capitanía General de Santo Domingo (1493–1795)
* Estado Independiente de Haití Español (1821–1822)
* Primera República Dominicana (1844–1861)

## Banderes semblants

* Krai de Perm, Rússia
* El Grito de Lares, Puerto Rico

## Referències

* ↑ «CIA World Factbook - Dominican Republic». [Consulta: 23 agost 2019].
* ↑ «Dominican Flag» (en anglès). [Consulta: 18 març 2018].
# Bandera de la Regió de Múrcia

La bandera de la Regió de Múrcia està definida a l'article 4.1. de l'estatut d'autonomia de la Regió de Múrcia, en què s'estableix que:
    «La bandera de la Regió de Múrcia és rectangular i conté quatre castells amb merlets en or, en l'angle superior esquerra, distribuïts de dos en dos, i set corones reials en l'angle inferior dret, disposades en quatre fileres, amb un, tres, dos i un elements respectivament; tot ell sobre fons vermell carmesí o cartagena.»
Va ser aprovada pel Consell Regional de Múrcia el 26 de març de 1979 amb el color característic de la bandera local de Cartagena.
Els quatre castells fan referència al caràcter de frontera de l'antic Regne de Múrcia, convertit en territori frontissa entre la Corona d'Aragó, Castella, el regne musulmà de Granada i el mar Mediterrani.
Les set corones simbolitzen els successius privilegis atorgats per la monarquia espanyola a l'antic Regne de Múrcia, degut als diferents favors a la causa reial. Les 5 primeres corones van ser atorgades pel rei Alfons X de Castella en el seu privilegi del 14 de maig de 1281, quan va concedir l'emblema i el segell de Consell a la capital.
La sisena corona va ser donada pel rei Pere el Cruel, el 4 de maig de 1361, pel favor dels murcians al seu bàndol durant la lluita successòria. Finalment, la setena corona fou atorgada per Felip V el 16 de setembre de 1709 per haver-li donat suport en la seva lluita contra l'arxiduc Carles en la Guerra de Successió.

## Bandera de la Diputació provincial

L'antiga Diputació provincial de Múrcia era l'anterior institució regional prèvia a la instauració de la comunitat autònoma en 1982. La Diputació va oficialitzar una bandera oficial en 1976. La bandera era de blau cobalt i mostrava l'escut regional.

## Referències

* ↑ «La bandera y el escudo de la Región de Murcia - Región de Murcia Digital». [Consulta: 4 desembre 2021].
# Barri d'Ègara

Ègara és un barri de Terrassa a la part sud del districte 6 o del Nord-est, situat al marge dret de la riera de les Arenes. Té una superfície de 0,42 km² i una població de 4.490 habitants el 2021.
De forma aproximadament triangular amb el vèrtex al nord, està limitat a l'oest pel carrer del Periodista Grané i l'avinguda de Jaume I, a l'est per l'avinguda del Vallès i al sud pel passeig del Vint-i-dos de Juliol i la via del ferrocarril Barcelona-Manresa de la RENFE.
Té parròquia pròpia des del 1962, la de Sant Llorenç, amb seu a l'antiga capella de la Immaculada (1957), que sobrepassa els límits del barri i inclou també Sant Llorenç, les Arenes – la Grípia – Can Montllor i la Font de l'Espardenyera. La festa major és el 23 de juny.
Disposa d'un institut d'ensenyament mitjà, l'IES Investigador Blanxart, al carrer de Granada, i d'un centre d'atenció primària, el CAP Terrassa Nord, al carrer del Vint-i-cinc de Setembre.

## Història

La barriada d'Ègara va sorgir al voltant d'un grup de cases amb pati construïdes per l'Obra Sindical del Hogar l'any 1952. El fenomen especulatiu que va propiciar l'engrandiment del barri, sense cap mena de raonament urbanístic, cap a l'altra banda de la carretera de Castellar i fins ben bé al mig del llit de la riera, va provocar un daltabaix de vides humanes i cases arrossegades durant els aiguats del 1962, que van fer desbordar la riera de les Arenes i van afectar especialment aquest barri, emplaçat en terreny inundable, situació que es va veure solucionada amb la canalització posterior de la riera. La capella de la Immaculada, més endavant convertida en parròquia, fou capdavantera dels moviments socials i de lluita dins les tensions polítiques dels darrers anys del franquisme.
El barri es va anomenar així en record de l'antic municipi d'Ègara, antecedent de l'actual Terrassa, tot i que la situació geogràfica de la ciutat romana, vora el torrent de Vallparadís i propera a les esglésies de Sant Pere, no tenia res a veure amb aquest barri de construcció relativament recent.

## Llocs d'interès

* L'escultura La dona treballadora, a la confluència de la carretera de Castellar amb el passeig del Vint-i-dos de Juliol. Obra del valencià Andreu Alfaro, es va instal·lar el novembre del 1996 i, amb la seva forma helicoidal i els seus 40 m d'altura, s'ha convertit en un nou símbol de Terrassa, visible des de molts punts de la ciutat i de la rodalia.

## Referències

* ↑ «Districte 6 - Ajuntament de Terrassa». Arxivat de l'original el 2018-08-04. [Consulta: 3 agost 2018].
* ↑ «Ajuntament de Terrassa – Anuari estadístic 2021». [Consulta: 14 gener 2022].
* ↑ «Historia» (en anglès). [Consulta: 4 agost 2018].
* ↑ «barri d'Egara | Records de Terrassa». [Consulta: 4 agost 2018].
# Bel Air (districte)

Bel Air és un dels 25 districtes administratius de les illes Seychelles. Es troba a l'illa de Mahé, als afores de Victòria. El districte té una superfície de 4 km² i la població segons el cens de 2002 ronda els 2900 habitants.

## Referències

* ↑ Mair i Beckley, 2008, p. 4.

## Bibliografia

* Mair, L.; Beckley, L. Seychelles (en anglès). 3a edició. Bradt Travel Guides, 2008. ISBN 9781841622590.
# Batalla de Katzbach

La batalla de Katzbach (26 d'agost de 1813) fou un enfrontament accidental en el decurs de les Guerres de la Sisena Coalició entre les tropes franceses manades pel mariscal MacDonald i un exèrcit combinat del tropes russes i prussianes manades pel comte von Blücher. El combat fou lliurat durant una pluja intensa a les vores de la confluència dels rius Katzbach (polonès Kaczawa) i Wütende Neiße (polonès Nysa Szalona) entre les viles de Dohnau (actualment Dunino a Polònia) i Leignitz (Legnica a Polònia), a la que llavors era la província prussiana de Silèsia. La batalla, lliurada el mateix dia de la batalla de Dresden, acabà amb la retirada dels francesos.

## Referències

* ↑ Robinson, G. 1814 The New Annual Register: Or General Repository of History, Politics, Arts, Sciences, and Literature for the Year 1813 (en anglès).
# Bobsleigh als Jocs Olímpics d'hivern de 1952 - Dos homes

Als Jocs Olímpics d'Hivern de 1952 celebrats a la ciutat d'Oslo (Noruega) es disputà una prova de bobsleigh de dos homes, que juntament amb la prova de quatre homes formà part del programa oficial de bobsleigh de l'any 1952.
La competició tingué lloc entre els dies 14 i 15 de febrer de 1952 a les instal·lacions de la ciutat d'Oslo.

## Comitès participants

Participaren un total de 36 competidors de 9 comitès nacionals diferents.
| Alemanya (4) Àustria (4) Bèlgica (4) Estats Units (4) França (4) | Itàlia (4) Noruega (4) Suècia (4)  Suïssa (4) |

## Resum de medalles

| Or | Argent | Bronze |
| Alemanya Alemanya IAndreas Ostler Lorenz Nieberl | Estats Units USA IStanley Benham Patrick Martin | Suïssa Suïssa IFritz Feierabend Stephan Waser |

## Resultats

| Posició | Equip | Participants | Ronda 1 | Ronda 2 | Ronda 3 | Ronda 4 | Final |
| 1 | Alemanya Alemanya I | Andreas Ostler Lorenz Nieberl | 1:20.76 | 1:21.64 | 1:21.02 | 1:21.12 | 5:24.54 |
| 2 | Estats Units USA I | Stanley Benham Patrick Martin | 1:22.03 | 1:22.12 | 1:21.21 | 1:21.53 | 5:26.89 |
| 3 | Suïssa Suïssa I | Fritz Feierabend Stephan Waser | 1:22.13 | 1:22.46 | 1:21.67 | 1:21.45 | 5:27.71 |
| 4 | Suïssa Suïssa II | Felix Endrich Werner Spring | 1:22.14 | 1:22.32 | 1:22.50 | 1:22.19 | 5:29.15 |
| 5 | França França II | André Robin Henri Rivière | 1:23.22 | 1:23.06 | 1:22.85 | 1:22.85 | 5:31.98 |
| 6 | Bèlgica Bèlgica I | Marcel Leclef Albert Casteleyns | 1:22.09 | 1:23.69 | 1:22.94 | 1:23.79 | 5:32.51 |
| 7 | Estats Units USA II | Frederick Fortune John L. Helmer | 1:23.46 | 1:24.48 | 1:23.15 | 1:22.73 | 5:33.82 |
| 8 | Suècia Suècia I | Olle Axelsson Jan Lapidoth | 1:24.30 | 1:23.92 | 1:23.46 | 1:24.09 | 5:35.77 |
| 9 | Àustria Àustria I | Karl Wagner Franz Eckhardt | 1:24.16 | 1:24.54 | 1:24.00 | 1:24.34 | 5:37.04 |
| 10 | Itàlia Itàlia II | Alberto Della Beffa Dario Colombi | 1:23.86 | 1:24.71 | 1:24.03 | 1:24.62 | 5:37.22 |
| 11 | Alemanya Alemanya II | Theo Kitt Friedrich Kuhn | 1:24.43 | 1:25.22 | 1:24.52 | 1:24.08 | 5:38.25 |
| 12 | Itàlia Itàlia I | Umberto Gilarduzzi Luigi Cavalieri | 1:23.86 | 1:25.26 | 1:24.80 | 1:24.44 | 5:38.36 |
| 13 | Noruega Noruega I | Arne Holst Kåre Christiansen | 1:24.52 | 1:24.77 | 1:24.24 | 1:24.88 | 5:38.41 |
| 14 | Noruega Noruega II | Erik Tandberg Curt James Haydn | 1:26.33 | 1:24.82 | 1:24.23 | 1:24.24 | 5:39.62 |
| 15 | Suècia Suècia II | Kjell Holmström Nils Landgren | 1:25.76 | 1:25.84 | 1:25.65 | 1:25.57 | 5:42.82 |
| 16 | Àustria Àustria II | Heinz Hoppichler Wilfried Thurner | 1:30.27 | 1:28.30 | 1:27.78 | 1:27.51 | 5:53.86 |
| 17 | França França I | Robert Guillard Joseph Chatelus | 1:29.68 | 1:28.84 | 1:28.71 | 1:28.08 | 5:55.31 |
| 18 | Bèlgica Bèlgica II | Charles De Sorgher André De Wulf | 1:29.49 | 1:29.00 | 1:29.29 | 1:30.50 | 5:58.28 |
# Bonattita

La bonattita és un mineral de la classe dels sulfats. Rep el seu nom de Stefano A. Bonatti (1902–1968), petròleg italià de la Universitat de Pisa, Itàlia.

## Característiques

La bonattita és un sulfat de fórmula química CuSO₄·3H₂O. Cristal·litza en el sistema monoclínic.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la bonattita pertany a «07.CB: Sulfats (selenats, etc.) sense anions addicionals, amb H₂O, amb cations de mida mitjana» juntament amb els següents minerals: dwornikita, gunningita, kieserita, poitevinita, szmikita, szomolnokita, cobaltkieserita, sanderita, aplowita, boyleïta, ilesita, rozenita, starkeyita, drobecita, cranswickita, calcantita, jôkokuïta, pentahidrita, sideròtil, bianchita, chvaleticeïta, ferrohexahidrita, hexahidrita, moorhouseïta, niquelhexahidrita, retgersita, bieberita, boothita, mal·lardita, melanterita, zincmelanterita, alpersita, epsomita, goslarita, morenosita, alunògen, metaalunògen, aluminocoquimbita, coquimbita, paracoquimbita, romboclasa, kornelita, quenstedtita, lausenita, lishizhenita, römerita, ransomita, apjohnita, bilinita, dietrichita, halotriquita, pickeringita, redingtonita, wupatkiïta i meridianiïta.

## Formació i jaciments

Pot formar-se com a producte de la deshidratació de la calcantita. Va ser descoberta a finals dels anys 50 a la mina Macei stope, a la localitat de Capoliveri, a l'illa d'Elba, a la Toscana (Itàlia). Als territoris de parla catalana ha estat descrita a les mines d'Alum de La Vilella Alta (Priorat).

## Referències

* ↑ «Bonattite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 11 juliol 2017].
* ↑ «Bonattite from Alum mines, La Vilella Alta, Priorat, Tarragona, Catalonia, Spain». Mindat. [Consulta: 13 gener 2024].
# Beyren

Beyren (en luxemburguès: Beiren) és una vila de la comuna de Flaxweiler, situada al districte de Grevenmacher del cantó de Grevenmacher. Està a uns 15 km de distància de la ciutat de Luxemburg.

## Referències

* ↑ «Beyren». [Consulta: 25 setembre 2015].
# Boltzmann (cràter)

Boltzmann és un antic cràter d'impacte situat al llarg de l'extrem meridional de la Lluna, en les proximitats del Pol Sud. Amb aquesta ubicació, el cràter pràcticament no es pot veure des de la Terra. Es troba al nord de la plana emmurallada del cràter Drygalski, i a l'oest del cràter Li Gentil.
* Localització de Boltzmann (centre de la imatge)
* Imatge de la missió Lunar Orbiter 4
Aquesta formació ha estat erosionada per multitud d'impactes petits, deixant els seus trets arrodonits i desgastats. Només algunes restes de la vora original destaquen sobre el terreny circumdant, deixant únicament una depressió a la superfície. L'interior és relativament pla, amb el fons del cràter més rugós en la meitat oriental. Hi ha diversos petits cràters en el seu interior, incloent dos d'ells prop de la paret interna sud-oest i un petit cràter en forma de bol prop de la vora oriental. Lleugerament desplaçat cap al nord-est del punt mig del cràter es troba un pic central baix, poc més que un turó arrodonit.
Al sud-est de la vora del cràter apareix una formació en cadena de petits cràters descrivint un arc que uneix el contorn de Boltzmann amb el costat nord de Drygalski.

## Referències

* (WGPSN), IAU Working Group for Planetary System Nomenclature. «Gazetteer of Planetary Nomenclature. 1:1 Million-Scale Maps of the Moon» (en anglès). UAI / USGS, 13-02-2013. [Consulta: 6 abril 2016].
* Andersson, L. E.; Whitaker, E. A.,. NASA Catalogue of Lunar Nomenclature (en anglès). NASA RP-1097, 1982.
* Blue, Jennifer. «Gazetteer of Planetary Nomenclature» (en anglès). USGS, 25-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Bussey, B.; Spudis, P.. The Clementine Atlas of the Moon (en anglès). Nueva York: Cambridge University Press, 2004. ISBN 0-521-81528-2.
* Cocks, Elijah E.; Cocks, Josiah C.. Who's Who on the Moon: A Biographical Dictionary of Lunar Nomenclature (en anglès). Tudor Publishers, 1995. ISBN 0-936389-27-3.
* McDowell, Jonathan. «Lunar Nomenclature» (en anglès). Jonathan's Space Report, 15-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Menzel, D. H.; Minnaert, M.; Levin, B.; Dollfus, A.; Bell, B. «Report on Lunar Nomenclature by The Working Group of Commission 17 of the IAU» (en anglès). Space Science Reviews, 12, 1971, pàg. 136.
* Moore, Patrick. On the Moon (en anglès). Sterling Publishing Co, 2001. ISBN 0-304-35469-4.
* Price, Fred W. The Moon Observer's Handbook (en anglès). Cambridge University Press, 1988. ISBN 0521335000.
* Rükl, Antonín. Atlas of the Moon (en anglès). Kalmbach Books, 1990. ISBN 0-913135-17-8.
* Webb, Rev. T. W.. Celestial Objects for Common Telescopes, 6ª edición revisada (en anglès). Dover, 1962. ISBN 0-486-20917-2.
* Whitaker, Ewen A. Mapping and Naming the Moon (en anglès). Cambridge University Press, 2003. 978-0-521-54414-6.
* Wlasuk, Peter T. Observing the Moon (en anglès). Springer, 2000. ISBN 1-85233-193-3.

## Vegeu també

* Llista de cràters lunars
* Selenografia
# Biot

«Biot» té aquests significats:
* Biòt, municipi dels Alps Marítims, en francès Biot.
* Le Biot, municipi francès de l'Alta Savoia.
* Jean-Baptiste Biot, matemàtic i físic francès, relacionat amb:
** Llei de Biot-Savart, una equació de l'electromagnetisme.
** Nombre de Biot, nombre adimensional emprat en la dinàmica de fluids.
* BIOT, sigles del Territori Britànic de l'Oceà Índic (British Indian Ocean Territory)
* Biot, unitat de corrent elèctric al sistema cgs, també coneguda com Abampere.
# Bomba alternativa

Una bomba alternativa és un mecanisme de bombament basat en el desplaçament de vaivé duna peça estanca, que s'utilitza per impulsar fluids. Inclou les bombes de pistó i les bombes de membrana. Quan estan ben mantingudes, les bombes alternatives poden durar anys o fins i tot dècades; encara que si es descuiden poden experimentar degoteig i un desgast sever. Sovint són utilitzades quan s'han de manejar quantitats relativament petites de líquids amb pressions de lliurament força elevades. A les bombes d'èmbol, la càmera on el líquid s'impulsa és un cilindre estacionari que conté un pistó.

## Tipus
### Pel tipus d'accionament

* Bomba manual: L'exemple més senzill és la bomba de bicicleta, àmpliament utilitzada per inflar pneumàtics de bicicleta i diversos tipus de pilotes de diferents esports. La denominació de bomba per a aquests utensilis no és realment el terme més adequat, ja que generen més compressió que volum de flux.
* Bombes profundes en pous : solien accionar-se manualment amb una palanca, encara que és freqüent veure-les impulsades per molins de vent o per petits motors d'explosió. Quan l'èmbol està situat en superfície, funcionen per aspiració, cosa que limita la seva altura útil de bombament a menys dels 9 metres de desnivell (a causa de l'efecte de la pressió atmosfèrica).

### Pel mecanisme

* D'acció simple : Consta d'un pistó on només un dels costats impulsa el fluid. L'exemple més senzill seria una xeringa.
* D'acció doble : Els dos costats del pistó desplacen el fluid. Així, amb cada impuls del pistó es produeixen succió i expulsió alhora. Per aquest motiu requereix dos tubs d'entrada i dos més de sortida.
* De triple acció.

## Exemples

Alguns exemples de bombes alternatives:
* Bomba manual
* Bomba alternativa axial
* Bomba rotativa de pistons

## Referències

* ↑ «Preventing Suction System Problems Using Reciprocating Pumps | Triangle Pump Components, Inc.» (en anglès). .
* ↑ Dam, Gert. «PUMPS - TYPES & OPERATION - RECIPROCATING (PISTON) PUMPS». articles.compressionjobs.com. Arxivat de l'original el 23 de novembre de 2017. [Consulta: 3 febrer 2018].
* ↑ «Reciprocating Pump (Single-acting and Double-acting reciprocating pump)». mechanicalbuzz.com. Arxivat de l'original el 2018-02-04. [Consulta: 21 desembre 2016].

## Bibliografia

* Pump Handbook third edition .
* Roymech.co.uk
# Bob Newhart

George Robert Bob Newhart (Oak Park, Illinois, Estats Units, 5 de setembre de 1929 - 18 de juliol de 2024) va ser un comediant i actor estatunidenc. Conegut pels seus monòlegs des de la dècada del 1960, dos dels seus discos de monòlegs estan entre els més venuts de la història. A partir de la dècada del 1970 es va dedicar a la comèdia en televisió, i el 2013 va guanyar un Primetime Emmy al millor actor secundari en sèrie còmica en aparèixer en quatre ocasions a The Big Bang Theory.

## Guardons
### Premis

* 1961: Grammy a l'àlbum de l'any
* 1961: Grammy al millor nou artista

## Referències

* ↑ «American comedian Bob Newhart dead at 94, publicist says» (en anglès britànic). BBC, 18-07-2024. [Consulta: 19 juliol 2024].
* ↑ Manilla, Ben. "'Button-Down Mind' Changed Modern Comedy", 2007-10-23.
* ↑ «Bob Newhart finally gets his Emmy Award». Washington Times. [Consulta: 16 setembre 2013].
# Beaudricourt

Beaudricourt és un municipi francès situat al departament del Pas de Calais i a la regió dels Alts de França. L'any 2007 tenia 99 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Beaudricourt era de 99 persones. Hi havia 36 famílies de les quals 8 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 4 dones vivint soles), 8 parelles sense fills, 16 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 43 habitatges, 38 eren l'habitatge principal de la família, 2 eren segones residències i 3 estaven desocupats. Tots els 39 habitatges eren cases. Dels 38 habitatges principals, 34 estaven ocupats pels seus propietaris i 4 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 3 tenien tres cambres, 16 en tenien quatre i 19 en tenien cinc o més. 34 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 17 habitatges hi havia un automòbil i a 18 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Beaudricourt el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 4 |
| 4 | 70 a 74 | 4 |
| 0 | 65 a 69 | 4 |
| 4 | 60 a 64 | 4 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 8 | 45 a 49 | 8 |
| 0 | 40 a 44 | 4 |
| 8 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 4 |
| 0 | 25 a 29 | 4 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 4 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 4 |
| 4 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 62 persones, 44 eren actives i 18 eren inactives. De les 44 persones actives 42 estaven ocupades (22 homes i 20 dones) i 2 estaven aturades (2 homes). De les 18 persones inactives 2 estaven jubilades, 6 estaven estudiant i 10 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'únic establiment que hi havia el 2007 era d'una empresa de construcció.
L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era un electricista.
L'any 2000 a Beaudricourt hi havia 8 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 496 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Beaudricourt a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Beaudricourt a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Beloglinka

«Beloglinka» té aquests significats:
* Beloglinka (Khabàrovsk), localitat del krai de Khabàrovsk, a Rússia
* Biloglinka (Crimea), localitat de la República Autònoma de Crimea a Ucraïna