OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Flora Graeca

Flora Graeca era una publicació sobre les plantes de Grècia que es va editar durant els finals del s. XVIII, com a resultat d'un estudi de John Sibthorp i Ferdinand Bauer. Les descripcions botàniques i les il·lustracions van ser altament valorades per l'audiència anglesa, ja que el treball fet a mà i finament il·lustrat tenia tant un interès científic com per l'horticultura.
Sibthorp va conèixer l'il·lustrador botànic Ferdinand Bauer a Viena, on ell havia anat de viatge per estudiar una còpia d'un treball de Dioscòrides Pedaci. Aquesta era la primera part d'un viatge que tenia com a objectiu identificar les plantes medicinals usades a Grècia; Bauer va unir-se a l'expedició com a il·lustrador. Van enregistrar i recol·lectar un gran nombre de nous espècimens i ho van publicar. Des del maig de 1786 fins al desembre de 1787 van treballar amb les plantes i els animals de l'est del mediterrani, Sibthorp classificant i descrivint i Bauer il·lustrant-los en petits esbossos de color. La feina de Bauer, incloent-hi al voltant d'uns milers d'esbossos, són ara valorats com uns dels millors exemples de la il·lustració botànica.
Sibthorp va ajuntar les descripcions i il·lustracions i en la seva mort va incloure una gran dotació per veure el llibre publicat. La tasca de preparar les obres va ser assignada a James Edward Smith, qui va publicar els dos volums sota el nom de Prodomus durant 1806 i 1813, sis altres sota el nom de Flora Graeca Sibthorpiana, entre 1806 i 1828. El setè va aparèixer el 1830, després de la mort de Smith i els tres restants van ser produïts per John Lindley entre 1833 i 1840.
El cost dels volums el 1830 era de 620 lliures. L'escassetat de les primeres primeres edicions va portar a dubtar de la seva existència. El llibre és poc freqüent però el seu valor intrínsec ha portat a l'Oxford University Library Services a posar a disposició una exploració digital de la sèrie completa.
La publicació es va emetre amb taules i índexs del nom científic i el nom comú en grec amb aquesta concordança. Va ser durant un període de creixent interès en l'horticultura quan es van descriure les espècies exòtiques molt desitjades, i moltes van esdevenir perennes dels jardins de flors anglesos.

## Bibliografia

* Hu Walsh. «Ferdinand Lukas Bauer». Rare books. Missouri Botanical Garden, 23-10-2003. «production costs were excessive so only a limited number of volumes saw the light of day. Yet Stearn [Endeavour] (7:34), ranks Flora Gracea as a masterpiece of printing, engraving, color and design, and notes, "...it is the most costly and beautiful book devoted to any flora."»
* Harris, Stephen. The Magnificent Flora Graeca; How the Mediterranean Came to the English Garden, 2007. ISBN 978-1-85124-306-8.
* Lack, H. W.; Mabberley, David. The Flora Graeca Story: Sibthorp, Bauer, and Hawkins in the Levant. Oxford University Press, 1998. ISBN 0-19-854897-4.

## Enllaços externs

* Sèrie completa dels volums impresos amb il·lustracions produït per l'Oxford University Library Project
# Flaubert (cràter)

Flaubert és un cràter d'impacte en el planeta Mercuri de 95 km de diàmetre. Porta el nom de l'escriptor francès Gustave Flaubert (1821-1880), i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1985.

## Referències

* ↑ «Flaubert». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey, 11-10-2016. [Consulta: 4 juny 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Mercuri
# Ptychadena mapacha

Ptychadena mapacha és una espècie de granota que viu a Namíbia i, possiblement també, a Angola, Botswana i Zàmbia.

## Referències

* Channing, A. 2004. Ptychadena mapacha. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 19 d'abril del 2008.
# Quint Cleli Sícul

Quint Cleli Sícul és el nom dels següents personatges:
* Quint Cloeli Sícul (cònsol), cònsol el 498 aC
* Quint Cloeli Sícul (censor), censor el 378 aC
# Llenyataire (Malèvitx)

Llenyataire (Woodcutter en anglès) és un quadre cubista del pintor rus Kazimir Malèvitx. Va ser pintat entre 1912 i 1913 i s'exposa al Museu Stedelijk d'Amsterdam.
El quadre va estar exposat al Tate Modern del 16 de juliol fins al 26 d'octubre de 2014. L'exposició duia el nom Malevich: Revolutionary of Russian Art i incloïa altres obres de l'autor com ara Un anglès a Moscou o una de les edicions de Quadrat negre sobre fons blanc.
Darrere el llenç de Llenyataire hi ha una altra obra de Malèvitx, anomenada Pageses a l'església (Peasant Women in Church en anglès). Aquesta obra, també pintada el 1912, és horitzontal i té les mateixes dimensions. Mostra un grup de dones que, pintades amb un estil cubista semblant al de Picasso, recorden Les senyoretes del carrer d'Avinyó, del pintor malagueny. Per tal de poder veure les dues obres, un mirall està col·locat darrere el llenç.

## Estil

Una de les més grans influències que va rebre Malèvitx va ser el moviment futurista italià, combinant en les seves obres el dinamisme dels futurismes amb les perspectives fracturades del cubisme. Llenyataire és un bon exemple d'aquest estil que ell mateix va anomenar cubofuturisme. Tant el llenyataire com el fons estan pintats amb colors futuristes cridaners en comptes dels tons apagats d'un pagès al camp. En l'experimentació amb el cubofuturisme, Malèvitx es burla dels límits entre abstracció i representació.
Els quadres de Malèvitx havien desenvolupat una sensació tridimensional gairebé escultural en aquell moment de la seva carrera, una sensació que realment brilla en aquesta obra.

## Referències

* 1 2 «Malevich – Revolutionary of Russian Art : Tate Modern 16 July to 26 October 2014» (en anglès). plainspeakingart. Drummond Watson, 21-09-2014. [Consulta: 5 juny 2015].
* ↑ «Back to square one with Kasimir Malevich's new exhibition at the Tate» (en anglès). The Independent. Claudia Pritchard, 07-07-2014. [Consulta: 5 juny 2015].
* ↑ «At Tate Modern» (en anglès). London Review of Books. Tony Wood. [Consulta: 5 juny 2015].
* ↑ «The Woodcutter and Peasant Women in Church by Malevich, Tate Modern 2014» (en anglès). a-n The Artists Information Company, 11-02-2015. [Consulta: 5 juny 2015].
* ↑ «Malevich the Woodcutter Costum Print» (en anglès). Tate Modern. [Consulta: 5 juny 2015].
# Janos (municipi)

Janos és un municipi de l'estat de Chihuahua. Janos és el cap de municipi i principal centre de població d'aquesta municipalitat. Aquest municipi és a la part sud de l'estat de Guerrero. Limita al nord amb els municipis de Guachochi, al sud amb Batopilas, a l'oest amb Riva Palacio i a l'est amb Cusarare.

## Referències

* ↑ Monografia municipal de Janos Arxivat 2016-09-05 a Wayback Machine.INAFED, 2015. (castellà)
# Ptychadena nana

Ptychadena nana és una espècie de granota del gènere Ptychadena que viu a Etiòpia. És endèmica de les planes altes orientals de la Gran Vall del Rift, on hom la pot trobar en els Monts Arrussi a altituds d'entre 2.000 i 3.000 m. i, possiblement també, al sud de Ketama, a l'oest de la vall. Habita aiguamolls d'aigua dolça.
Està molt poc estudiada degut a la falta d'estudis biològics a la seva zona. La classificació taxonòmica podria canviar quan es recullen més dades, ja que té característiques similars a les de la granota Ptychadena neumanni.

## Referències

* 1 2 3 Largen, 2004
* Largen, M. 2004. Ptychadena nana. Llista Vermella UICN 2006 d'Espècies Amenaçades Accedit a data 19 d'abril del 2008.
# Bacares

Bacares és una localitat de la província d'Almeria, Andalusia. L'any 2006 tenia 291 habitants. La seva extensió superficial és de 95 km² i té una densitat de 3,1 hab/km². Les seves coordenades geogràfiques són 37° 15′ N, 2° 27′ O. Està situada a una altitud de 1206 metres i a 135 kilòmetres de la capital de la província, Almeria.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1996 | 1998 | 1999 | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 |
| 287 | 278 | 284 | 291 | 295 | 295 | 287 | 296 | 291 | 290 |
# Quint Claudi Flamen

Quint Claudi Flamen (en llatí Quintus Claudius Flamen) va ser un polític i militar romà que va viure al segle iii aC. Formava part de la gens Clàudia.
Va serpretor l'any 209 aC, l'onzè any de la Segona Guerra Púnica, amb la regió salentina i Tàrent com a província, i va substituir Marc Claudi Marcel en el comandament de dues legions que formaven la 3a divisió romana contra Hanníbal. L'any 207 aC va ser propretor i el seu comandament es va prorrogar el 206 aC. El 207 aC va capturar dos númides que portaven unes cartes d'Àsdrubal Barca, que era a Placentia, dirigides a Hanníbal, que era a Metapontum, i en què es detallava el pla per la unió dels dos exèrcits cartaginesos, que mercès a això els romans van poder impedir. Probablement és la mateixa persona que Quint Claudi, tribú de la plebs el 218 aC. Aquest establí una llei per la qual cap senador o de rang senatorial, podia posseir vaixells de més de 300 àmfores de capacitat.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II. Londres: Taylor and Walton, 1846, p. 161.
# Llet de Lluna

Una llet de Lluna, o moonmilk, és un espeleotema format per agregats microcistal·lins de carbonats hidrosolubles a les coves càrstiques que recobreixen els sòls, parets i altres espeleotemes. La composició és molt variable, té aspecte polsós quan està sec i plàstic humit; habitualment és de color blanquinós.
L'origen del moonmilk és discutit i s'han proposat diverses hipòtesis: podria originar-se per descomposició d'altres espeleotemes quan les condicions ambientals de la cova canvien de forma dramàtica; podrien ser producte del cicle de vida d'alguns bacteris i fongs, si bé no serien un factor determinant; i la hipòtesi més acceptada suposa que es formen per precipitació directa dels carbonats dissolts en l'aigua, especialment si són riques en magnesi.
La llet de Lluna era coneguda en el segle xvi, i es descobrí a la cova Höhle Mondmilchloch (Cova de la Llet de Lluna), al sud del pic Pilatus, a Suïssa. Fou emprada pel tractament d'úlceres de la pell i de distintes "febres"; com antidiarreic; i com a cosmètic durant els tres segles posteriors.

## Referències

* 1 2 Castaño, R.; Redondo, J.M.; Fernández, E. «La cueva de Valdelajo (Sahelices de Sabero, León): Una pequeña joya geológica en una comarca minera». A: Florido, P. i Rabano, I. Una Vision Multidisciplinar del Patrimonio Gelogico y Minero. 12. IGME, 2010, p. 57 (Cuadernos del Museo Geominero). ISBN 9788478408368.
# Janny Sikazwe

Janny Sikazwe (Kapiri Mposhi, Zàmbia, 26 de maig de 1979) és un àrbitre de futbol zambià que pertany a la CAF, adscrit al comitè zambià. És internacional FIFA des del 2007.

## Trajectòria

Sikazwe arbitra partits de la lliga zambiana. El 2007 va esdevenir membre de la FIFA i de la CAF. Ha arbitrat partits del Campionat Africà de Nacions, de la Copa d'Àfrica de Nacions (2012, 2013, 2015 i 2017), de la Copa del Món sub17 (2015), de la Copa del Món sub20 (2017), del Campionat del Món de Clubs (2016) i de la Copa del Món (2018).

## Referències

* ↑ «Janny Sikazwe - Profile» (en anglès). transfermarkt.de. [Consulta: 27 juny 2018].
* ↑ «Egypt 1 - 2 Cameroon: Afcon 2017 final -as it happened» (en anglès). The Guardian, 05-02-2017. [Consulta: 27 juny 2018].
* ↑ «Janny Sikazwe explica por qué no expulsó a Ramos en la final» (en castellà). As, 19-12-2016. [Consulta: 27 juny 2018].
* ↑ Said, Nick. «'Zambian Janny Sikazwe could referee the World Cup final'» (en anglès). ESPN, 06-06-2018. [Consulta: 27 juny 2018].
* ↑ «Six African referees chosen for 2018 World Cup» (en anglès). BBC, 29-03-2018. [Consulta: 27 juny 2018].
# Les Ventoses

Les Ventoses és una entitat de població del municipi de Preixens, a la comarca de la Noguera.
El poble se situa en un turó al marge dret del riu Sió, entre Butsènit i Pradell, als peus de la carretera LV-3025 que uneix Agramunt amb Balaguer. Part del seu terme és de secà i l'altra part és regada pel Canal d'Urgell.

## Història

La primera referència documentada de les Ventoses data del 1131 fent referència expressa al castrum de Ventoses, probablement una masia situada al punt més alt del nucli, que dominaria l'antic camí. També aquest any Guerau II de Cabrera fa donació del castell de l'orde de l'Hospital, reservant-se la castlania del lloc.
A partir del segle xii es consolida un nucli urbà entorn del castell i s'estén cap a l'est, prenent com a eix un carrer que enllaça amb el camí principal. Els nombrosos portals construïts indiquen l'existència d'un perímetre murallat, que duraria fins al segle xvii.
Fou municipi independent fins a mitjans del segle xix quan s'integrà a Preixens.

## Llocs d'interès
### L'església de Sant Pere

Església romànica del segle xii o XIII, reconstruïda al segle xviii, És un edifici d'una sola nau que conserva l'absis semicircular romànic, obert a la nau mitjançant un arc presbiteral; així mateix, també conserva la part de llevant dels murs perimetrals, en els quals destaca l'angle sud-est resolt amb un contrafort. La teulada és de dos vessants i amb el carener perpendicular a la façana.
Damunt de la porta hi ha una fornícula buida amb una cornisa a mode de frontó a la part superior, i un ull de bou. A la part superior de la façana hi ha una creu de pedra.conserva l'absis amb finestra romànica. Actualment depèn de Pradell, però fins a l'any 1783 depenia de l'oficialat de Montclar, i fins a l'any 1806 de l'arxiprestat agerenc.

### Les muralles

Envoltaven el nucli urbà amb finalitats defensives. El seu estat de conservació és acceptable, tot i que resulta difícil determinar quantes rehabilitacions s'hi han realitzat al llarg del temps o el grau d'elements originals que encara en formen part. En alguns punts, el morter de calç utilitzat per unir les pedres ha estat erosionat deixant buits i blocs solts.

## Referències

* 1 2 La muralla de les Ventoses al web del Consell Comarcal de la Noguera Arxivat 2010-09-26 a Wayback Machine.
* ↑ «255387 Ventosas». Alteraciones de los municipios en los Censos de Población desde 1842. INE. [Consulta: 14 agost 2020].
* ↑ «Les Ventoses». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Elizabethtown (Kentucky)

Elizabethtown és una població dels Estats Units a l'estat de Kentucky. Segons el cens del 2008 tenia 25.942 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Elizabethtown tenia 22.542 habitants, 9.306 habitatges, i 6.123 famílies. La densitat de població era de 361,6 habitants/km².
Dels 9.306 habitatges en un 32,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 48,3% hi vivien parelles casades, en un 13,9% dones solteres, i en un 34,2% no eren unitats familiars. En el 30,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 10,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,33 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,89.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,9% tenia menys de 18 anys, un 9% entre 18 i 24, un 30,8% entre 25 i 44, un 21,3% de 45 a 60 i un 14% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 86,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 35.823$ i la renda mediana per família de 45.399$. Els homes tenien una renda mediana de 32.406$ mentre que les dones 23.709$. La renda per capita de la població era de 20.442$. Entorn del 8,5% de les famílies i el 10,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Elizabethtown». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Elizabethtown». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Baccano!

Baccano! (バッカーノ！, Bakkāno!) és una novel·la lleugera de Ryohgo Narita amb il·lustracions de Katsumi Enami de la qual s'adaptà un manga, una sèrie d'anime i 3 OVAs.

## Argument

La història de Baccano! transcorre en diverses dates i llocs, però només hi ha una història a pesar dels molts punts de vista. Un argument molt desordenat i tediós, però bé filat, un elixir de la immortalitat i molta sang, tot açò ho trobem en l'emocionant món de Baccano!, a més d'una dotzena de personatges molt carismàtics entre els quals trobarem: Alquimistes, mafiosos, psicòpates, lladres, rics i molts més.

## Referències

* ↑ «Baccano! Vol. 1», 08-10-2009. Arxivat de l'original el 2009-10-08. [Consulta: 16 maig 2022].
* ↑ «Baccano! The Complete Collection». Manga.co.uk, 27-09-2010. Arxivat de l'original el 2010-09-27. [Consulta: 16 maig 2022].
# Quint Cleli Sícul (cònsol 498 aC)

Quint Cleli Sícul (llatí: Quintus Cloelius Siculus) va ser un magistrat romà.
Va ser elegit cònsol l'any 498 aC amb Tit Larci Flavus. Segons Dionís d'Halicarnàs, Cleli va nomenar al seu col·lega dictador i va lluitar a les seves ordres en una batalla contra els llatins. Titus Livi i altres autors no donen aquesta informació i fan dictador a Larci tres anys abans, el 501 aC.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Volum III. Londres: John Murray, 1876, p. 817.
# LOOM

Loom és un videojoc del tipus aventura gràfica llançat per la companyia LucasFilm Games (posteriorment anomenada LucasArts) l'any 1990. Fou el quart joc que utilitzà el motor SCUMM (Script Creation Utility for Maniac Mansion). El joc fou ideat per Brian Moriarti, que va ser un antic empleat d'Infocom i és el creador d'algunes aventures conversacionals com Wishbringer (1985), Trinity (1986) i Beyond Zork(1987).

## Història

En un món imaginari, on els gremis són l'essència mateixa de tot, Bobbin Threadbare, un jove que pertany al gremi dels teixidors, surt a la recerca de la seva gent, transformada en cignes. Al mateix temps, ha d'intentar salvar el món travessant territoris màgics i onírics.
El joc comença amb un personatge anomenat Bobbin Threadbare, un jove del gremi dels teixidors del qual mai no s'ha conegut cap mare. Aquest gremi viu aïllat de la resta del món en una illa per culpa de la por i el misteri que envolta tot allò relacionat amb la seva cultura i costums. Des de sempre se li va negar el coneixement de "teixir" encanteris, però Hetchel, que porta cuidant del protagonista des de petit, s'ha encarregat de la seva educació a l'esquena del consell d'ancians. Al començament del joc és el seu aniversari, i ha estat convocat a aquest consell.

## Referències

* ↑ «LucasArts Entertainment Company | 20th Anniversary», 23-06-2006. Arxivat de l'original el 23 juny 2006. [Consulta: 26 novembre 2011].
* ↑ «SOS Aventure - Loom». Tilt, 01-05-1991, p. 113-115.
# Jean-Louis-Ernest Meissonier

Jean-Louis-Ernest Meissonier (Lió, (França), 21 de febrer de 1815 - París, (França), 21 de gener de 1891) va ser un pintor francès del segle xix.
Il·lustrà les obres d'Honoré de Balzac. Va ser un pintor de tall acadèmic, famós pels seus temes costumistes, militars i els seus retrats, tractats amb una pinzellada ràpida i precisa alhora. Es troba enterrat a Poissy, ciutat on va viure a partir de 1846 i de la qual va ser alcalde. Un retrat seu, La marquesa de Manzanedo, es troba al Museu del Prado de Madrid.

## Vegeu també

* La vicaria
# Elizabeth du Gué Trapier

Elizabeth du Gué Trapier (1893-1974) fou una experta en art espanyol. Després de graduar-se en biblioteconomia, va formar part d'un selecte grup de dones escollides per Archer Milton Huntington, centrant el seu estudi en pintures i dibuixos.
Elizabeth du Gué Trapier va néixer el 5 d'abril de 1893 a Washington DC. Va morir el 15 d'octubre de 1974 a Hightstown, Nova Jersey. Miss Trapier va dedicar la major part del seu treball a la Hispanic Society of America. Durant quatre dècades, com a comissària de pintures a aquesta institució, va publicar diversos estudis sobre la història de l'art espanyol. La seva monografia sobre Velázquez, publicada l'any 1948, és un text bàsic, i els seus catàlegs, llibres i articles sobre Josep de Ribera, Goya, El Greco, Valdés Leal i altres artistes espanyols, són de gran importància en la Història de l'art. Miss Trapier va rebre l'Orde del Mèrit Civil l'any 1968, la Medal of Arts and Literature i la Medalla Mitre. A més, pels seus anys de treball a la Hispanic Society of America fou guardonada amb la Medalla Sorolla d'aquesta prestigiosa institució.

## Referències

* ↑ «History» (en anglès), 19-06-2015.
* ↑ «Elizabeth Trapier, 81, Dead; An Expert on Spanish Art». The New York Times, 16-10-1974, pàg. 46.
# Enric Folgosa Martí

Enric Folgosa Martí (Barcelona, juliol de 1959), més conegut com a Enric Martí, és un fotoperiodista català, especialitzat en treballs per a agències internacionals de premsa.
Autodidacta, va aprendre l'ofici a finals dels anys 80 treballant per a France Press i Reuters. Va viatjar a diversos països de l'Amèrica Central i més endavant va anar a Jerusalem. També va cobrir la guerra del Golf i fou present durant els conflictes als Balcans, fins que el 1995 va anar a treballar per a Associated Press al Caire, des d'on va viatjar a Àfrica, Àsia i Orient Mitjà. Es pot veure obra seva a la col·lecció de fotografia del Museu Nacional d'Art de Catalunya.

## Premis i reconeixements

* Premi Bayeux
* Premi Ortega y Gasset
* Premi FotoPres
* Premi World Press Photo
* Premi Julio Fuentes

## Referències

* ↑ ElMundo.es 28/12/2002. Premio Julio Fuentes a Enric Martí
* ↑ Latidos de un mundo convulso. Exposició a Cajamadrid de fotografies de guerra
# Enric Franco i Fontanillas

Enric Franco i Fontanillas (Barcelona, 1852 — Barcelona, 21 de novembre de 1900) va ser un dramaturg, poeta i traductor català.
Col·laborà a "La Rondalla" (1874) i "La Bandera Catalana" (1875). Traduí al català i publicà a Lo Gai Saber les obres Èdip Rei de Sòfocles (1878), Ifigènia a Tàurida, d'Eurípides (1880) i Els cavallers, d'Aristòfanes (1882-83).
Enric Franco morí el 21 de novembre de 1900 a causa d'una albuminúria, segons la inscripció del registre civil.

## Referències

* ↑ «Enric Franco i Fontanillas». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Registre de Defuncions de l'Ajuntament de Barcelona, any 1900, número de registre 12622 del Jutjat Diputació.
# Font (Cabrera de Mar)

La Font és una obra de Cabrera de Mar (Maresme) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Estructura esglaonada de pedra, al centre de la qual hi ha una concavitat formant un arc dovellat, decorada amb rajoles formant rombes que combinen el color verd i el groc pàl·lid. A la banda lateral esquerra hi ha esculpit un cap de lleó de la boca del qual brolla l'aigua que va a parar al pedrís que fa de pica. Incrustat al fons de la paret enrajolada hi ha l'escut de cabrera, amb la muntanya del castell de Burriac i la cabra.

## Referències

* ↑ «Font». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 4 març 2019].
# FontLab

FontLab és tant el nom d'una companyia, FontLab Ltd, i el nom original del seu producte d'editor de fonts, ara anomenat FontLab Studio. Des de principis dels 2000, FontLab Studio ha sigut l'eina de software dominant pel desenvolupament de fonts digitals comercials. Açò és en part així perquè l'una vegada dominant Fontographer d'Altsys cessà el seu desenvolupament després de la seua adquisició per Macromedia. Durant la fusió i adquisició de Macromedia per Adobe Systems en 2005, Macromedia va vendre els drets de Fontographer i el seu codi a FontLab Ltd, així que FontLab ara té i manté les dues eines d'edició de fonts més populars.

## Productes

* FontLab Studio (abans FontLab) — editor de fonts per a dissenyadors professionals.
* Fontographer — editor de fonts per editors gràfics, artistes i publicistes
* TypeTool — editor de fonts per a estudiants i afeccionats
* TransType — convertidor de fonts per Macintosh i Windows; fonts web OpenType, TrueType, i PostScript Type 1
* FontLab Pad — Editor que suporta tots els formats de color de font.
* BitFonter — Editor de fonts bitmap
* ScanFont

## Referències

* ↑ Fontographer Support and Future

## Enllaços externs

* Lloc web de FontLab Ltd (anglès)