OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Campionat d'Europa de persecució per equips femení

El Campionat d'Europa de persecució per equips femenins és el campionat d'Europa de Persecució per equips, en categoria femenina, organitzat anualment per la UEC. Es porten disputant des del 2010 dins els Campionats d'Europa de ciclisme en pista.

## Pòdiums de les Guanyadores

| Proves | Or | Plata | Bronze |
| 2010 | Regne Unit Wendy Houvenaghel Katie Colclough Laura Trott | Lituània Vaida Pikauskaite Vilija Sereikaitė Aušrine Trebaitė | Alemanya Lisa Brennauer Verena Jooß Madeleine Sandig |
| 2011 | Regne Unit Joanna Rowsell Danielle King Laura Trott | Alemanya Lisa Brennauer Charlotte Becker Madeleine Sandig | Belarús Alena Dylko Aksana Papko Tatsiana Sharakova |
| 2012 | Lituània Vaida Pikauskaite Vilija Sereikaitė Aušrine Trebaitė | Polònia Eugenia Bujak Edyta Jasińska Katarzyna Pawłowska | Belarús Alena Dylko Aksana Papko Tatsiana Sharakova |
| 2013 | Regne Unit Elinor Barker Danielle King Laura Trott Katie Archibald Joanna Rowsell (q) | Polònia Eugenia Bujak Edyta Jasińska Katarzyna Pawłowska Małgorzata Wojtyra | Rússia Aleksandra Chekina Ievguénia Romaniuta Gulnaz Badykova Maria Mishina |
| 2014 | Regne Unit Ciara Horne Katie Archibald Elinor Barker Laura Trott | Rússia Aleksandra Goncharova Ievguénia Romaniuta Tamara Balabolina Irina Molicheva | Itàlia Simona Frapporti Beatrice Bartelloni Tatiana Guderzo Silvia Valsecchi |
| 2015 | Regne Unit Joanna Rowsell Katie Archibald Elinor Barker Laura Trott Ciara Horne (q) | Rússia Gulnaz Badykova Aleksandra Chekina Tamara Balabolina Maria Savitskaya Ievguénia Romaniuta (q) Aleksandra Goncharova (q) | Belarús Katsiaryna Piatrouskaya Polina Pivavarava Ina Savenka Marina Shmayankova |
| 2016 | Itàlia Elisa Balsamo Tatiana Guderzo Simona Frapporti Silvia Valsecchi Francesca Pattaro (q) | Polònia Justyna Kaczkowska Katarzyna Pawłowska Daria Pikulik Nikol Plosaj Lucja Pietrzak (q) | Regne Unit Emily Kay Dannielle Khan Manon Lloyd Emily Nelson |
| 2017 | Itàlia Elisa Balsamo Tatiana Guderzo Letizia Paternoster Silvia Valsecchi | Regne Unit Katie Archibald Elinor Barker Manon Lloyd Emily Kay Eleanor Dickinson (q) | Polònia Justyna Kaczkowska Katarzyna Pawłowska Daria Pikulik Nikol Płosaj |

## Vegeu també

* Campionat del món de persecució per equips femenins

## Enllaços externs

* Web de l'UEC Arxivat 2016-10-24 a Wayback Machine.
* Palmarès a cyclebase.nl
# Can Moner (Vilablareix)

Can Moner és una masia de Vilablareix (Gironès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una masia catalana de construcció tradicional, amb murs de pedra i estructurada inicialment en tres crugies. Al segle xix es va fer una ampliació de la part superior de l'edifici, canviant la direcció de la primitiva coberta de teula a dues aigües. La planta inicial era quadrangular. El més destacable és la porta d'accés de mig punt amb grans dovelles, així com les finestres amb detalls ornamentals esculpits a la pedra i ampits motllurats.
Probablement el mas és de finals del segle xvii per la forma de la porta, encara que hi ha motius gòtics coronant les finestres. Actualment serveix com a segona residència.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Can Moner». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 15 novembre 2016].
# Camí de Ronda

* Aquest article tracta sobre el camí a Castell d'Aro. Vegeu-ne altres significats a «Camins de ronda de Lloret de mar».
El Camí de Ronda és un camí que ressegueix la costa de Castell d'Aro, Platja d'Aro i s'Agaró (Baix Empordà) protegit com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

És un element urbà. És una bora feta sobre la roca que envolta un area residencial, fen t un bordó peoner que dona final al parcel·lant privat i fa de balcó públic sobre el mar. S'ha fet respectant el màxim els drets de la naturalesa, no s'ha forçat en cap moment el paisatge marí, el camí segueix el curs del litoral, assenyala amb exactitud la tipologia de la costa, sempre col·locat a mida amb les exigències de la mida humana per això en algunes ocasions davant de desnivell pronunciats s'ha utilitzat petits esglaons fets amb roca adient al indret.

## Història

Aquesta urbanització fou iniciada el 1924 per l'industrial Josep Ensesa i Gubert en col·laboració amb l'arquitecte Rafael Masó i Valentí. Rebé el nom d'un rierol proper (Segueró o Sagaró). La primera casa fou "Senya Blanca" del sr. Ensesa al maneit 1924, però la veritable gran empenta constructiva no es produí fins al 1928 amb obres com la casa de Masó 1928, la casa Ciblis 1929, l'hostal de la Gavina 1929-34... a la mort de Masó es feu càrrec de la urbanització F.Folguera i Grassí el qual hi va fer nombroses obres : camí de ronda, l'església, els banys la disposició definitiva del hostal, casa Ensesa (fill) mort el 1960 fou Adolf Florensa qui el substituí. A s'Agaró es crear un urbanisme de l'alta burgesia de caràcter marcadament autòcton i d'arrel noucentista.

## Referències

* 1 2 «Camí de Ronda». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 octubre 2017].
# Calecas

Calecas és el nom dels següents personatges:
* Joan XIV de Constantinoble o Joan Calecas, patriarca de Constantinoble del 1333 al 1347
* Manuel Calecas, religiòs i escriptor
# Santadria

Santadria és partida de camps de conreu de secà del terme municipal de Conca de Dalt, dins del territori de l'antic terme d'Aramunt, al Pallars Jussà.
Està situada al nord de l'extrem de llevant de les Eres d'Aramunt, al nord de Casa Vicent i Casa Valentí i al nord-est de Serrats. És a l'esquerra del barranc dels Clops i a ponent del Camí de Sant Martí.
Consta de 7 hectàrees i mitja (7,5906) de terres de conreu de secà, tot i que en conté algunes zones de bosquina i fins i tot una petita part d'hort de regadiu.

## Referències

* ↑ «Dades extretes de la Sede virtual del Catastro». Arxivat de l'original el 2012-03-15. [Consulta: 15 juny 2010].

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya; cal fer dos passos d'aproximació
# Resolució 736 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 736 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, aprovada el 29 de gener de 1992 després d'examinar l'aplicació del Kirguizstan per a ser membre de les Nacions Unides, el Consell va recomanar a l'Assemblea general que el país centreasiàtic fos admesa.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 701 a la 800 (1991 - 1993)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org Arxivat 2011-08-14 a Wayback Machine.
# Museu Arqueològic de la Vall d'Uixó

El Museu Arqueològic Municipal de la Vall d'Uixó (Província de Castelló, País Valencià) compta amb un nombrós fons de materials arqueològics que abasta des de la Prehistòria fins al segle xix, tots ells procedents d'excavacions arqueològiques realitzades.
Aquest jaciment conté també evidències de gran importància d'altres períodes com l'àrea d'enterraments de l'Edat del Bronze localitzada a meitat del passadís que dona accés a la sala del fons de la Cova.
Aquí es van trobar les restes òssies de vuit individus de diferents edats, enterrats en posició fetal i acompanyats dels seus aixovars funeraris. Aquest conjunt funerari és excepcional per la seva conservació, per la qual cosa es va realitzar un motlle exacte en fibra de vidre per a la seva posterior exposició al públic.
Són destacables també les nombroses peces de ceràmica d'aquesta època que s'han trobat durant les excavacions, totes elles fetes a mà i moltes, amb decoracions incises.
Repartits pel Terme existeixen també un gran nombre de poblats la cronologia dels quals s'adscriu també a l'Edat del Bronze, encara que no han estat excavats.
Els materials arqueològics recuperats fins al moment pertanyen a l'època ibèrica, com tot el pmaterial recuperat de la Ciutat ibèrica fortificada la Punta d'Orleyl, amb abundants ceràmiques gregues d'importació i altres materials procedents del comerç amb els pobles del Mediterrani.
Aquest jaciment té també restes d'època romana tardana.

## Referències

Aquest article incorpora material procedent de la pàgina web de la Federació Valenciana de Municipis i Províncies, que mitjançant una autorització va permetre agregar contingut i imatges i publicar-los sota llicència GFDL.
# Malimbe de Gola

El malimbe de Gola (Malimbus ballmanni) és un ocell de la família dels ploceids (Ploceidae).

## Hàbitat i distribució

Habita la selva pluvial, a Sierra Leone, Libèria i sud-oest de Costa d'Ivori.

## Referències

* ↑ «Malimbe de Gola». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/02/2022(català)
# Incendi a un tren de passatgers de 2019 a Pakistan

El 31 d'octubre de 2019 un tren de passatgers viatjant de Karachi a Rawalpindi, Pakistan, va incendiar-se. Almenys 74 van morir. Podria haver estat causat per l'explosió d'una estufa portàtil que alguns passatgers que podrien haver utilitzat il·legalment per a coure menjar al tren.

## Accident

L'accident va produir-se a les 6:30 PST (01:30 UTC), en el tren de passatgers exprés Tezgam que viatjava de Karachi a Rawalpindi. Es va produir a l'altura de Liaquatpur Tehsil, Districte Rahim Yar Khan, Província de Panjab. Es va informar que dues estufes de gas van esclatar i van calar foc al tren, destruint tres cotxes. Moltes de les víctimes van morir saltant del tren en moviment, que suposadament no es va aturar fins a uns 20 minuts després que començara l'incendi. Alguns dels passatgers atrapats en el foc van ser cremats fins a no poder ser reconeguts; es necessitarien de proves d'ADN per a permetre la identificació d'aquestes persones. Almenys 74 persones van morir, i almenys 43 persones van resultar ferides, onze crítiques. L'ús de les estufes de gas als trens al Pakistan és una pràctica il·legal, però habitual, i la gent fa la vista grossa. Altres informes suggereixen un problema elèctric com la causa de l'incendi. El tren transportava 933 persones, amb 207 als tres cotxes afectats.
Deu dispositius de bombers van ser enviats a l'escena. Tropes de l'exèrcit pakistanés van ajudar en l'operació de rescat. Els ferits més greus van ser traslladats a hospitals de Bahawalpur i de Multan. Els que tenien ferides menys greus van ser atesos a hospitals de Liaquatpur i Rahim Yar Khan, i un altre tren va ser enviat a rescatar passatgers atrapats i portar-los a Rawalpindi. Diversos supervivents van rebutjar la idea que les estufes de querosé foren la causa, afirmant que el foc va ser causat per una fallada elèctrica al tren. L'accident ha estat el més mortal al Pakistan des del 2003, quan un accident ferroviari a Ghotki va matar més de 100 persones.

## Investigació

El primer ministre de Pakistan Imran Khan va ordenar una investigació de l'accident.

## Referències

* 1 2 3 4 5 Fahad, Muhamman. «At least 71 killed in Tezgam Train fires». The Financial Daily. Arxivat de l'original el 2019-10-31. [Consulta: 31 octubre 2019].
* 1 2 3 4 «Pakistan train fire: Karachi to Rawalpindi service blaze kills dozens». BBC News Online. [Consulta: 31 octubre 2019].
* 1 2 Birsel, Robert. «Fire engulfs Pakistani train, kills at least 65». Reuters. Arxivat de l'original el 2019-10-31. [Consulta: 31 octubre 2019].
* ↑ Hewitt, Sam. «At least 73 dead in Pakistan train fire, police say». The Railway Hub. [Consulta: 31 octubre 2019].
* 1 2 «At least 71 dead after cooking stoves explode on Pakistan train». Sky News. [Consulta: 31 octubre 2019].
* ↑ BBC News October 31 2019
* ↑ «Pakistan train fire kills 65 as gas stove explodes». Independent Television News. [Consulta: 31 octubre 2019].
# Stasys Šimkus

Stasys Šimkus (Motiškiai, 23 de gener de 1887 - Kaunas, 15 d'octubre de 1943) va ser un compositor lituà.
Šimkus va estudiar a Vilnius i Varsòvia i més tard es va convertir en l'alumne d'Anatoli Liàdov, Jāzeps Vītols i Maximilian Steinberg. Després de visitar Estats Units, va anar a Leipzig per a estudis posteriors amb Paul Graener i Siegfried Karg-Elert. Un romàntic nacional, Šimkus va ajudar a ressuscitar l'organització cultural lituana "Daina" el 1916. El 1923, va obrir una escola privada de música a Klaipeda, que aviat es va convertir en el conservatori nacional lituà (ara anomenat "Klaipėda Stasys Šimkus Conservatoire"). Va ser professor de composició al Conservatori entre 1931 i 1937 i també va dirigir l'Òpera Estatal a Kaunas.
Šimkus va compondre diverses òperes, una cantata, un poema simfònic, una suite de piano, una balada, obres corals, lieder i música de l'església. Va compondre la música per Lietuvininkai lletra de Georg Sauerwein.
El seu fill Algis Šimkus també es va convertir en un reconegut director, pianista i compositor.
# Caledonia

«Caledonia» té aquests significats:
* Caledònia, part nord de la Gran Bretanya i la part al nord de la província romana de Britànnia.
* Caledonia (Illinois)
* Caledonia (Minnesota)
* Caledonia (Mississipi)
* Caledonia (Missouri)
* Caledonia (Ohio)
* Caledonia (Wisconsin)
* Nova Caledònia, arxipèlag de la Melanèsia.
* Caledonia AIA, club de Trinitat i Tobago de futbol de la ciutat de Malabar.
* Caledonia (lletra tipogràfica)
# Salvatierra de Esca

Salvatierra de Esca (Salvatierra d'Esca en aragonès) és un municipi d'Aragó situat a la província de Saragossa i enquadrat a la comarca de la Jacetània.
La temperatura mitjana anual és de 11,8° i la precipitació anual, 800 mm.

## Referències

* ↑ «Gran Enciclopèdia Aragonesa, Salvatierra de Escá». Arxivat de l'original el 2016-05-28. [Consulta: 1r setembre 2016].
# Resolució 732 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 732 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, aprovada el 23 de gener de 1992 després d'examinar l'aplicació del Kazakhstan per a ser membre de les Nacions Unides, el Consell va recomanar a l'Assemblea general que Kazakhstan fos admès.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 701 a la 800 (1991 - 1993)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org Arxivat 2011-08-14 a Wayback Machine.
# Museu Nacional Nipoamericà

El Museu Nacional Nipoamericà (Japanese American National Museum) és un museu de Los Angeles, a Califòrnia, dedicat a conservar la història i cultura d'americans japonesos. El museu conté més de 130 anys d'història dels americans d'origen japonès. Conté un arxiu d'imatges de més de 30,000 metres de pel·lícules de vídeo tant de 16 mm com de 8 mm dels americans d'origen japonès entre la dècada de 1920 i la dècada de 1950. També hi ha objectes, articles artístics, fotografies i històries orals d'americans japonesos. Aquest museu, conjuntament amb l'Academy Film Archive col·laboren per facilitar l'accés a pel·lícules que transmeten l'experiència americana dels japonesos. Es va obrir el 1992 i actualment aquesta col·lecció té més de 250 pel·lícules i no para de créixer. El museu es troba en un edifici històric construït el 1925, que esdevindria el primer lloc de culte de Los Angeles dedicat al budisme.

## Referències

* ↑ «Japanese American National Museum». Affiliate detail. Smithsonian Affiliations, 2007. Arxivat de l'original el 29 de setembre 2011. [Consulta: 17 juliol 2011].
* ↑ «Japanese American National Museum Collection».
* ↑ «Museu Nacional Nipoamericà». espaisdememoria.cat. Memorial Democràtic de Catalunya. Arxivat de l'original el 19 de setembre 2016. [Consulta: 19 setembre 2016].
# Sèrie Z (cinema)

La sèrie Z en cinema es refereix a les pel·lícules de menys pressupost, en analogia a les de sèrie B, de forma que si les B són de menor qualitat prèvia que els films de sèrie A, els de sèrie Z tenen una categoria inferior. La majoria de pel·lícules dins aquesta categoria es mouen entre el cinema comercial i l'independent i poden ser obres d'aficionats o alternatives dins els estudis. El terme va sorgir als anys 60 amb un to clarament despectiu, ja que la Z està molt més enllà de la B en l'alfabet, per referir-se a pel·lícules no solament barates sinó considerades dolentes, amb un guió pobre. Posteriorment, amb l'auge de les eines per rodar vídeos, moltes obres fetes de manera casolana per ser penjades a la xarxa van adquirir també aquesta etiqueta.
Algunes pel·lícules d'aquesta sèrie corresponen a les considerades pitjors de la història i aquesta primacia els ha revestit d'un caràcter de culte, fregant la paròdia, com Pla 9 des de l'espai.

## Referències

* ↑ Quarles, Mike (2001 [1993]). Down and Dirty: Hollywood's Exploitation Filmmakers and Their Movies. Jefferson, N.C.: McFarland. ISBN 0-7864-1142-2
# Suslic de Belding

El suslic de Belding (Urocitellus beldingi), que en anglès també rep els noms de pot gut, sage rat o picket-pin, és una espècie de rosegador esciüromorf de la família dels esciúrids. Viu a les muntanyes de l'oest dels Estats Units. A Califòrnia, sovint es troba a entre 2.000 i 3.600 m en prats entre el llac Tahoe i Kings Canyon. Aquesta espècie no està en el punt de mira de la conservació, i la seva distribució inclou algunes àrees protegides.

## Descripció física

El suslic de Belding és de grandària mitjana, amb «una cua relativament curta, extremitats curtes i orelles petites». Té un pelatge gris tirant cap a canyella a la part inferior i de color marró vermellós a la part posterior. La seva longitud corporal va d'entre 230 i 300 mm. La cua té una longitud d'entre 44 i 76 mm i és espessa i aplanada. Els pèls distals de la cua tenen tres bandes de color, un negre, un blanc i un de vermell. De mitjana, aquesta espècie de suslit pesa aproximadament 290 g. Els seus peus es cobreixen amb poc o gens de pèl. En comparació amb altres espècies d'esquirol de terra, les seves bosses de les galtes són de grandària moderada.

## Referències

* ↑ «Animal Life in the Yosemite (Mammals)». National Park Service. Arxivat de l'original el 2009-02-26. [Consulta: 3 setembre 2009].
* ↑ Linzey, A. V.; NatureServe (Hammerson, G.. «Spermophilus beldingi» (en anglès). Llista Vermella de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura (UICN). [Consulta: 2 novembre 2015].
* ↑ Stephen H Jerkins, Bruce Eshelman. 1984. Spermophilus beldingi. Mammalian Species. 221:1-8
Espècies vivents d'esciúrids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia · Subordre: Sciuromorpha :
Callosciurinae :
Ratufinae :
Sciurillinae :
Sciurinae :
Xerinae :
Categoria :
# Svätuše

Svätuše és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Košice, a l'est del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1239.
# Taifa d'Albarrasí

La taifa d'as-Sahla o taifa de Xantamariyya aix-Xarq o taifa dels Banu Razín (àrab: طائفة السهلة, ṭāʾifat as-Sahla o طائفة شنتمرية الشرق, ṭāʾifat Xantamariyya ax-Xarq o طائفة بني رزين, ṭāʾifat Banī Razīn), coneguda historiogràficament com a taifa d'Albarrasí fou un petit regne de taifa establert al voltant de la vila d'Albarrasí i de la seua serralada per la dinastia amaziga dels Banu Razín.

## Independència

Fou fundat per un capitost local d'origen amazic, però arabitzat anomenat Hudhayl ibn Khàlaf ibn Razín, que va afermar la seua independència a partir del 1012, durant la descomposició del califat de Còrdova. La taifa d'Albarrasí ocupava aproximadament la part sud i occidental de l'actual província de Terol.
Hudhayl i els seus descendents, els Banu Razín, van dominar la taifa fins a la seua extinció. A Hudhayl el va succeir Abd-al-Màlik ibn Hudhayl (1045), i a aquest Yahya ibn Abd-al-Màlik (1103), que només va gaudir del poder un any.

## Relacions amb Rodrigo Díaz de Vivar el Cid

El 1090 el senyor de d'Albarrasí esdevingué tributari de l'exèrcit mercenari dirigit per Rodrigo Díaz de Vivar el Cid. Tanmateix, en la lluita per conquerir Balànsiya, el senyor d'Albarrasí va prendre part pels almoràvits, raó per la qual fou atacat i derrotat pel Cid a la batalla de Quart de Poblet (1094).
El novembre de 1092, Abu-Issa Lubbun ibn Lubbun, visir de Yahya al-Qàdir, es va revoltar a Morvedre en desacord amb la seva política d'acords amb els cristians i va cedir la seua ciutat a Abd-al-Màlik ibn Hudhayl a canvi d'una pensió i el dret de viure en Albarrasí. Abd-al-Màlik ibn Hudhayl, per a no molestar el Cid el va prestar vassallatge immediatament. El Cid va poder avituallar les seves tropes en els pobles i castells d'Albarrasí mentre respectava els dominis d'Abd-al-Màlik ibn Hudhayl.

## Annexió al domini almoràvit

El 1104 la Taifa d'Albarrasí va perdre la seva independència en ser ocupada pels almoràvits. A partir d'aleshores, els Banu Razín es traslladaren a Balànsiya.

## La Senyoria d'Albarrasí

Uns 60 anys després, el 1170, Muhàmmad ibn Mardanix, conegut pel sobrenom de Rei Llop, traspassà el territori al senyor d'Estella Pero Ruiz d'Açagra en circumstàncies mai no esclarides, però que possiblement fou deguda al pagament pels serveis prestats pel rei de Navarra. D'aquesta manera s'establí la Senyoria d'Albarrasí, un territori sobirà enclavat entre el Regne de Castella i el Regne d'Aragó en mans d'un feudatari del Regne de Navarra.

## Referències

* ↑ Guichard, Pierre. Al-Andalus Frente a la Conquista Cristiana: Los Musulmanes de Valencia, Siglos XI-XIII (en castellà). Universitat de València, 2001, p.443. ISBN 8470308521.
# Taieb Jebali

Taieb Jebali (Tunis, 11 de juliol de 1933 - 1 d'abril de 2014), també conegut com a Mongi Jebali, fou un futbolista tunisià de la dècada de 1950.
Pel que fa a clubs, destacà a Stade Tunisien.

## Referències

* 1 2 «Le grand défenseur du ST Taieb Jebali nous a quitté» (en francès). Infosfoot, 02-04-2014. Arxivat de l'original el 2014-04-07. [Consulta: 3 abril 2014].
* ↑ Perfil a footballdatabase
# Suberítides

Els suberítides (Suberitida) són un ordre de demosponges de la subclasse Heteroscleromorpha.

## Taxonomia

L'ordre Suberitida inclou 513 espècies repartides en tres famílies:
* Família Halichondriidae Gray, 1867
* Família Stylocordylidae Topsent, 1892
* Família Suberitidae Schmidt, 1870

## Referències

* ↑ «WoRMS - World Register of Marine Species - Suberitida». [Consulta: 30 novembre 2020].
* ↑ «WoRMS - World Register of Marine Species - Taxonomic tree». [Consulta: 30 novembre 2020].
# Marco Tasca

Marco Tasca (Sant'Angelo di Piove di Sacco, 9 de juny de 1957) és un religiós italià de l'Orde de Frares Menors Conventuals, arquebisbe electe de Gènova des del 8 de maig de 2020. Del 2007 al 2019 va ser ministre general de l'Ordre dels Frares Menors Conventuals.

## Notes

* ↑ «Rinunce e nomine». [Consulta: 13 maig 2020].
* ↑ Il cardinale Angelo Bagnasco lascia, al suo posto arriva Marco Tasca

## Enllaços externs

* Pàgina oficial de l'arquebisbat de Gènova (italià)
* Marco tasca a www.catholic-hierarchy.org (anglès)
# Iermakovo (Marí El)

* Per a altres significats, vegeu «Iermakovo».
Iermakovo (en rus: Ермаково) és un poble de la República de Marí El, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 28 habitants. Pertany al districte rural de Kozmodemiansk.

## Referències

* ↑ «Деревня АЛДЕЕВО (АЛДИСОЛА)» (en rus). Информационный ресурс Республики Марий Эл «12rus.ru». [Consulta: 12 abril 2016].