OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Sally Norton

Sally Norton (1973) és una científica botànica de plantes australiana i líder nacional del banc australià de cereals de grans, del Departament de Medi Ambient i Indústries Primàries de Victoria, a Horsham. Norton té al voltant de 20 anys d'experiència en la recol·lecció, caracterització i manejament de recursos fitogènics als bancs de llavors, especialitzant-se en parents silvestres de conreus. Està treballant per establir el banc australià de cereals com el punt focal nacional per a l'accés al germoplasma de grans per al seu ús en la recerca d'Austràlia i en els programes de millorament de conreus de grans.

## Educació

Norton va néixer a Brunswick, Victoria el 1973. Va assistir al Pàdua College, Mornington, i va rebre una Llicenciatura en Ciències Agrícoles de la Universitat La Trobe el 1997. Va rebre un doctorat de la Southern Cross University el 2007 pel seu treball en l'avaluació de les relacions genètiques de genepool terciari i sorghum conreat.

## Carrera

Va començar la seva carrera en la Col·lecció Australiana de Conreus i Farratges Tropicals, Biloela, amb l'aleshores Departament d'Indústries Primàries de Queensland. Va treballar com a científica, amb un enfocament en la millora de les pràctiques de conservació de bancs de llavors per als parents silvestres de conreus tropicals d'Austràlia.
Al 2013, Norton va assumir el paper de líder nacional per al banc de gens de Grans d'Austràlia situat a Horsham, Victoria. L'Australian Grains Genebank es va establir el 2013 mitjançant una inversió conjunta de 6 milions de dòlars de la Corporació d'Investigació i Desenvolupament de Grans i el Departament de Medi Ambient i Indústries Primàries de Victoria, i comparteix recursos amb una xarxa mundial de bancs de llavors, inclòs el Magatzem de llavors de Svalbard.

## Referències

* ↑ «Horsham's Australian Grains Genebank grows grain collection». The Wimmera Mail-Times. [Consulta: 14 agost 2014].
* ↑ «$6 million Australian Grains Genebank opened in Horsham last week». Weekly Times Now. Arxivat de l'original el 2014-08-14. [Consulta: 14 agost 2014].
* ↑ «Aussie Wild Relatives in the Mix at Svalbard, March 2014». Crawford Fund. [Consulta: 14 agost 2014].
* ↑ «Another seed deposit in the doomsday vault». ABC Rural. [Consulta: 14 agost 2014].
* ↑ «=New Australian Seed Deposit - Indigenous crop wild relatives, brassica, oats among seeds that find safe haven in Svalbard Global Seed Vault». Global Crop Diversity Trust, 14-08-2014. Arxivat de l'original el 2014-08-14. [Consulta: 12 març 2019].
# Sadales III

Sadales III fou rei odrisi d'Astea a Tràcia, breument el 31 aC. El regne havia estat llegat a Roma el 42 aC per Sadales II i durant onze anys va ser administrat directament pels romans. El 31 aC el regne reapareix amb Sadales III però al mateix any o al següent ja governava Cotis III.
# Pseudepicorsia

Pseudepicorsia és un gènere d'arnes de la família Crambidae.

## Taxonomia

* Pseudepicorsia boliviensis Munroe, 1964
* Pseudepicorsia flavidensalis (Warren, 1889)
* Pseudepicorsia septentrionis Munroe, 1964
* Pseudepicorsia trispinalis (Amsel, 1956)

## Referències

* ↑ Nuss, M. «GlobIZ search», 2003–2011. [Consulta: 28 octubre 2011].
# Percina evides

Percina evides és una espècie de peix de la família dels pèrcids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 9,6 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, bentopelàgic i de clima temperat (46°N-35°N).

## Distribució geogràfica

Es troba a Nord-amèrica: conca del riu Mississipi des de Nova York fins a Minnesota, el nord d'Alabama i el nord d'Arkansas. També és present a la conca del riu Maumee (conca del llac Erie) a Ohio i Indiana.

## Referències

* ↑ Haldeman S. S., 1842. Description of two new species of the genus Perca, from the Susquehanna River. J. Acad. Nat. Sci. Phila. v. 8 (pt 2). 330.
* ↑ Jordan, D. S., 1877. On the fishes of northern Indiana. Proceedings of the Academy of Natural Sciences of Philadelphia v. 29 (pt 1): 42-82.
* ↑ BioLib
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Etnier, D.A. i W.C. Starnes, 1993. The fishes of Tennessee. The University of Tennessee Press, Knoxville (Tennessee), Estats Units.
* ↑ Hugg, D.O., 1996. MAPFISH georeferenced mapping database. Freshwater and estuarine fishes of North America. Life Science Software. Dennis O. i Steven Hugg, 1278 Turkey Point Road, Edgewater (Maryland), Estats Units.
* ↑ Page, L. M.; Burr, B. M. A field guide to freshwater fishes: North America north of Mexico (en anglès). Houghton Mifflin Company, 1991. ISBN 0-395-35307-6.

## Bibliografia

* Anònim, 2001. Base de dades de la col·lecció de peixos del National Museum of Natural History (Smithsonian Institution). Smithsonian Institution - Division of Fishes.
* Anònim, 2002. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Americà d'Història Natural. Museu Americà d'Història Natural, Central Park West, NY 10024-5192 (Estats Units).
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Near, T.J., 2002. Phylogenetic relationships of Percina (Percidae: Etheostomatinae). Copeia (1):1-14.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Nelson, J.S., E.J. Crossman, H. Espinosa-Pérez, L.T. Findley, C.R. Gilbert, R.N. Lea i J.D. Williams, 2004. Common and scientific names of fishes from the United States, Canada, and Mexico. American Fisheries Society, Special Publication 29, Bethesda, Maryland, Estats Units.
* Robins, C.R., R.M. Bailey, C.E. Bond, J.R. Brooker, E.A. Lachner, R.N. Lea i W.B. Scott, 1980. A list of common and scientific names of fishes from the United States and Canada. Am. Fish. Soc. Spec. Publ. (12)1-174.
* Robins, C.R., R.M. Bailey, C.E. Bond, J.R. Brooker, E.A. Lachner, R.N. Lea i W.B. Scott, 1991. Common and scientific names of fishes from the United States and Canada. Am. Fish. Soc. Spec. Pub. (20):183 p.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (editors), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.
# Mansur (I) ibn Nuh

Abu-Sàlih Mansur ibn Nuh ibn Nasr, més conegut simplement com a Mansur (I) ibn Nuh o pels làqabs al-Amir aix-Xadid i al-Màlik al-Mudhàffar fou emir samànida de Transoxiana i Khurasan (961 - 976). Va succeir el novembre del 961 al seu germà Abd al-Malik ben Nuh quan aquest va morir.
Abd al-Malik va tractar d'eliminar el control que volien exercir els grans amirs militars però finalment es va imposar la influència del comandant esclau Alptegin governador del Khurasan, que es va aliar al visir Abu Ali Muhammad al-Balami. A la mort de l'emir Alptegin es va considerar prou fort per aspirar al poder complet i va planejar posar al tron al fill menor d'Abd al-Malik, Nasr ben Abd al-Malik, però el seu rival el general Faik Kassa i altres membres de la dinastia s'hi van oposar i van afavorir l'elecció d'Abu Salih Mansur, que fou proclamar a Bukharà l'1 de desembre del 961; Alptegin es va haver de retirar cap a Gazni i Abu Mansur ibn Abd al-Razzak va ocupar el càrrec de governador de Khurasan i quan fou assassinat poc després fou substituït per Abu l-Hasan Muhammad Simdjuri.
Per finançar l'exèrcit, aquest fou enviat en campanya de conquesta cap al nord de Pèrsia; el príncep ziyàrida de Gurgan i Tabaristan Zahir al-Dawla Wusmghir es va haver de sotmetre i després el seu fill i successor Bisutun, que va haver de pagar un fort tribut.
El 963 l'autoritat samànida fou restaurada a Gazni quan el fill i successor d'Alptegin, Abu Ishak ben Alptegin, atacat per l'antiga dinastia local es va sotmetre voluntàriament i el 965 amb ajut samànida va poder expulsar al seu rival Abu Bakr Lawik al-Anuk que el vers el 964 havia recuperat el seu antic domini.
També fou atacat el buwàyhida de Rayy, Rukn al-Dawla Hasan que va acabar amb un tractat de pau el 971/972 pel qual el buwàyhida pagava un tribut de 150.000 dirhams de Nishapur; el fill de l'emir, Abu l-Kasim Nuh (després Nuh II) es va casar amb una filla del buwàyhida Adud al-Dawla.
El visir al-Balami va morir el 974. L'emir va morir un parell d'anys després, el 13 de juny del 976 i el va succeir el seu fill de 13 anys Nuh II ben Mansur Abu l-Kasim

## Bibliografia

* Encyclopaedia of Islam. Second Edition, Brill Publishers, Leiden, s.v. «Manṣūr b. Nūḥ».
* C. E. Bosworth, “Abu Saleh Mansur (I) Nuh,” Encyclopædia Iranica, I/4, pp. 383-384; una versió actualitzada es troba disponible en línia a http://www.iranicaonline.org/articles/abu-saleh-mansur-i-b
# Nemadoras leporhinus

Nemadoras leporhinus és una espècie de peix de la família dels doràdids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 8,1 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical (22 °C-25 °C).

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conques dels rius Orinoco, Branco i Essequibo.

## Referències

* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Sabaj, M.H. i C.J. Ferraris, Jr., 2003. Doradidae (Thorny catfishes). p. 456-469. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* ↑ Baensch, H.A. i R. Riehl, 1985. Aquarien atlas. Band 2. Mergus, Verlag für Natur- und Heimtierkunde GmbH, Melle, Alemanya. 1216 p.

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de l'Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Anònim, 2002. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Americà d'Història Natural. Museu Americà d'Història Natural, Central Park West, NY 10024-5192 (Estats Units).
* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Batarà de capell puntejat

El batarà de capell puntejat (Dysithamnus puncticeps) és una espècie d'ocell de la família dels tamnofílids (Thamnophilidae).

## Hàbitat i distribució

Habita el sotabosc de la selva pluvial de les terres baixes al sud-est de Costa Rica, Panamà, oest de Colòmbia i oest d'Equador.

## Referències

* ↑ «Batarà de capell puntejat». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/05/2021(català)
# Xarxa viària per als vianants (el Masnou)

La xarxa viària per als vianants és una obra del municipi del Masnou inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Existeix al Masnou una estructura de xarxes viàries que caracteritzen el nucli antic de la vila i que resol adequadament el desnivell produït per la configuració de les illes longitudinals, paral·leles al mar, i traçades expressament d'aquesta manera per a fer possible una millor vista al mar en forma de terrasses assolellades. Aquesta tipologia respon a l'activitat marinera del Masnou. Es tracta d'un traçat urbà a base d'escalinates i rampes perpendiculars al mar que va des del nivell del mar fins al punt més alt del poble, on hi ha l'església de Sant Pere, o fins a la mateixa alçada. Aquesta xarxa viària data del segle xix.
Els carrers més importants que formen part d'aquesta xarxa viària són: carrer del Rector Pineda, escales del carrer de la Mare de Déu del Carme, carrer de Sant Pere, carrer de les escales dels Xiprers, carrer d'accés a la plaça de l'Església, carrer d'Antoni Gaudí, carrer de Sant Josep i "Les seixanta escales" de l'avinguda de Joan XXIII.

## Referències

* ↑ «Xarxa viària per a vianants». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 16 octubre 2014].
# Zona de radiació

La zona de radiació és la zona mitjana de l'interior del Sol. L'energia surt del nucli a través de la zona de radiació, per on viatja en forma de radiació electromagnètica. La zona de radiació és tan densa que les ones hi boten i reboten. L'energia pot quedar-hi atrapada durant milions d'anys.

## Enllaços externs

* Radiation zone (anglès)
# Íñigo Chaurreau Bernárdez

Íñigo Chaurreau Bernárdez (Pasaia, 17 de novembre de 1979) és un ciclista basc, que fou professional del 1995 al 2006. Del seu palmarès destaca el Campionat nacional en contrarellotge de 2003.
És cosí del també ciclista Mikel Astarloza.

## Palmarès

* 2003
** Campió d'Espanya de contrarellotge

### Resultats al Tour de França

* 1997. 92è de la classificació general
* 2001. 12è de la classificació general
* 2002. 41è de la classificació general
* 2003. 30è de la classificació general

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2006. 54è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1995. 84è de la classificació general
* 1996. 29è de la classificació general
* 1998. 28è de la classificació general
* 1999. 14è de la classificació general
* 2000. Abandona
* 2002. Abandona
* 2004. 55è de la classificació general
* 2006. 26è de la classificació general

## Referències

* ↑ «Iñigo Chaurreau, campeón nacional de contrarreloj». elmundo.es, 27-06-2003 [Consulta: 31 agost 2017].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a procyclingstats.com
# Èbares (servidor)

Èbares (en grec antic Οἰβάρης) era un servidor de Darios I el Gran.
Segons Heròdot els sets nobles perses que van matar a Smerdis de Pèrsia, van decidir nomenar rei a un d'ells, van muntar junts a cavall a la sortida del sol i van acordar que el primer que el seu cavall fes un renill nomenarien rei. Mitjançant un estratagema el fidel criat va aconseguir assegurar el tron per al seu amo.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «2. Oebares». A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. [Consulta: 5 maig 2021].
# Xerraire de Taiwan

El xerraire de Taiwan (Garrulax taewanus) és una espècie d'ocell de la família dels leiotríquids. És endèmic de Taiwan, on viu a altituds de fins a 1.200 msnm. El seu hàbitat natural són els boscos secundaris. S'alimenta d'insectes i llavors. Està amenaçat per la contaminació genètica resultant de la hibridació amb G. canorum, que és una espècie introduïda a Taiwan, així com per la destrucció del seu hàbitat a conseqüència del desenvolupament de l'agricultura i la construcció d'infraestructures. El seu nom específic, taewanus, significa 'taiwanès' en llatí.

## Referències

* ↑ «Xerraire de Taiwan». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/12/2021(català)
* ↑ BirdLife International. «Garrulax taewanus» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2016. DOI: 10.2305/IUCN.UK.2016-3.RLTS.T22734473A95086939.en. [Consulta: 26 març 2021].
# Zahia Guidoum Castiblanque

Zahia Guidoum Castiblanque (Els Orriols, 1994) és una politòloga i sociòloga. Originària del barri d’Orriols, a València, és filla de la immigració, tant castellana, d'on és originàriament la seva família materna, com algeriana, d’on és son pare. Ella mateixa es defineix com a castellanoparlant de naixement, valencianoparlant per elecció, i santapolera (municipi al sud d'Alacant al Baix Vinalopó) d'adopció. Membre del Catalonia Global Institute, seria designada coordinadora de la Plataforma pel Dret a Decidir del País Valencià el 15 de maig de 2021 agafant el relleu d'Antoni Infante. Fou cofundadora del grup Valencians UK, mànager del Centre Internacional d'Estudis Parlamentaris AEGEE Election Observation a Londres, i tècnica d'informes i dinamització de campanyes de Plataforma per la Llengua País Valencià.

## Referències

* ↑ «“De veritat vols que torne a repetir-te una cosa que em fa tant de mal?” L'experiència de Zahia Guidoum a l’Hospital Clínic de València». Vilaweb, 01-01-2021 [Consulta: 11 agost 2021].
* ↑ Lillo, Manuel «Sobiranisme amb veu de dona». El Temps, 09-08-2021 [Consulta: 11 agost 2021].
* ↑ «Entrevista a Zahia Guidoum». La Veu de Poble Lliure, 02-07-2021 [Consulta: 11 agost 2021].
* ↑ «L’Assemblea Nacional de Decidim ratifica el relleu de Toni Infante per la jove Zahia Guidoum». Plataforma pel Dret a Decidir, 15-05-2021 [Consulta: 11 agost 2021].
* ↑ «Zahia Guidoum agafa el relleu d'Antoni Infante al capdavant de Decidim». Vilaweb, 15-05-2021 [Consulta: 11 agost 2021].
* ↑ «La sociòloga Zahia Guidoum... - Plataforma per la Llengua PV». Facebook, 31-05-2019 [Consulta: 11 agost 2021].
# Zincovoltaïta

La zincovoltaïta és un mineral de la classe dels sulfats que pertany al grup de la voltaïta. El seu nom fa referència al fet que és l'anàleg mineral amb zinc de la voltaïta.

## Característiques

La zincovoltaïta és un sulfat de fórmula química K₂Zn₅Fe3+ 3Al(SO₄)₁₂·18H₂O. Cristal·litza en el sistema isomètric. Els cristalls mostren {111}, {100}, {110}, {211} i mesuren fins a 2 mm, apareixen en agregats granulars i filons irregulars. La seva duresa a l'escala de Mohs és 3.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la zincovoltaïta pertany a «07.C - Sulfats (selenats, etc.) sense anions addicionals, amb H₂O, amb cations de mida mitjana i grans» juntament amb els següents minerals: krausita, tamarugita, kalinita, mendozita, lonecreekita, alum-(K), alum-(Na), tschermigita, lanmuchangita, voltaïta, pertlikita, amoniomagnesiovoltaïta, kröhnkita, ferrinatrita, goldichita, löweïta, blödita, nickelblödita, changoïta, zincblödita, leonita, mereiterita, boussingaultita, cianocroïta, mohrita, nickelboussingaultita, picromerita, polihalita, leightonita, amarillita, konyaïta i wattevil·lita.

## Formació i jaciments

La zincovoltaïta es forma a la zona d'oxidació d'un dipòsit de sulfurs de Zn-Pb-Fe, format en un clima àrid. Va ser descoberta a la mina Xitieshan, a Da Qaidam (Qinghai, República Popular de la Xina) associada amb altres minerals com: römerita, melanterita, guix, pirita i quars. Es tracta de l'únic indret on ha estat trobada aquesta espècie mineral.

## Referències

* 1 2 «Zincovoltaite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 24 juliol 2017].
* ↑ «Zincovoltaite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. Arxivat de l'original el 3 de març 2016. [Consulta: 24 juliol 2017].
# Zosterop de Wakatobi

El zosterop de Wakatobi (Zosterops flavissimus) és un ocell de la família dels zosteròpids (Zosteropidae).

## Hàbitat i distribució

Habita la selva de l'illa de Tukangbesi, propera al sud-est de Sulawesi.

## Taxonomia

Considerada una subespècie de Zosterops chloris, ara és considerada una espècie de ple dret, arran els treballs de O'Connell et al, 2019.

## Referències

* ↑ DR O'Connell, DJ Kelly, N Lawless, K O’Brien, FO Marcaigh, A Karya, K Analuddin i NM Marples. 2019. A sympatric pair of undescribed white-eye species (Aves: Zosteropidae: Zosterops) with different origins. Zoological Journal of the Linnean Society 186: 701–724.
# Zosterop de Whitehead

El zosterop de Whitehead (Zosterornis whiteheadi) és un ocell de la família dels zosteròpids (Zosteropidae).

## Hàbitat i distribució

Habita boscos, vegetació secundària i matolls de les terres altes de l'illa de Luzon, a les Filipines septentrionals.

## Referències

* ↑ «Zosterop de Whitehead». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/12/2021(català)
# Zosterop de Sulawesi

El zosterop de Sulawesi (Zosterops consobrinorum) és un ocell de la família dels zosteròpids (Zosteropidae).

## Hàbitat i distribució

Habita taques forestals, arbusts i ciutats del sud-est de Sulawesi.

## Referències

* ↑ «Zosterop de Sulawesi». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/12/2021(català)
# Yehouda Shenhav

Yehouda Shenhav (Yehouda Shahrabani, hebreu: יהודה שנהב‎: יהודה שנהב, nascut 26 febrer 1952) és un sociòleg israelià i teòric crític. És conegut per les seves contribucions en els camps de la burocràcia, administració i capitalisme, així com per la seva recerca sobre l'etnicitat en societat israeliana i la seva relació amb el conflicte entre Israel i Palestina. Investigador i director d'Estudis Avançats del Vanleer Jerusalem Institute, també és editor de les revistes Theory and Criticism i Organization Studies. Ha estat professor visitant a diferents universitats americanes, entre elles les de Princeton (2003) i Stanford (1994-1995). Entre les seves nombroses publicacions destaca The Arab Jew: A Postcolonial Reading of nationalism, Religion and Ethnicity (Stanford University Press, 2006).

## Publicacions seleccionades
### Llibres

* Shenhav, Yehouda. The Organization Machine: A Critical Inquiry into the Foundations of Management Theory (en hebreu). Tel-Aviv: Schocken, 1995. ISBN 965-19-0380-5. The Organization Machine: A Critical Inquiry into the Foundations of Management Theory (in Hebrew). Tel-Aviv: Schocken. ISBN 965-19-0380-5.
* Shenhav, Yehouda A. Manufacturing Rationality: The Engineering Foundations of the Managerial Revolution. Oxford University Press, 1999, p. 256. ISBN 0-19-925000-6. Manufacturing Rationality: The Engineering Foundations of the Managerial Revolution. Oxford University Press. p. 256. ISBN 0-19-925000-6.
* Shenhav, Yehouda; Yossi Yonah. What is Multiculturalism? On the Politics of Identity in Israel (en hebreu). Tel-Aviv: Bavel, 2005. ISBN 965-512-100-3. What is Multiculturalism? On the Politics of Identity in Israel (in Hebrew). Tel-Aviv: Bavel. ISBN 965-512-100-3.
* Shenhav, Yehouda. The Arab Jews: A Postcolonial Reading of Nationalism, Religion, and Ethnicity. Stanford University Press, 2006, p. 280. ISBN 0-8047-5296-6. The Arab Jews: A Postcolonial Reading of Nationalism, Religion, and Ethnicity. Stanford University Press. p. 280. ISBN 0-8047-5296-6.
* Shenhav, Yehouda. Beyond the Two States Solution: A Jewish Political Essay. London: Polity Press [an earlier version appeared also in Hebrew: Am-Oved Press, 2010, Published also in Arabic: يهودا شنهاف. في مصيدة الخط الاخضر. مدار المركز الفلسطيني للدراسات الاسرائلية رام اللة فلسطين (ترجمة: سعيد عياش) 2011], 2012, p. 256. ISBN 978-0745660295. Beyond the Two States Solution: A Jewish Political Essay. London: Polity Press [an earlier version appeared also in Hebrew: Am-Oved Press, 2010, Published also in Arabic: يهودا شنهاف. في مصيدة الخط الاخضر. مدار المركز الفلسطيني للدراسات الاسرائلية رام اللة فلسطين (ترجمة: سعيد عياش) 2011]. p. 256. ISBN 978-0745660295.

## Referències

* ↑ «Yehouda Shenhav». web. Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CC-BY-SA via OTRS). [Consulta: 15 febrer 2016].
# Yehud-Monosson

Yehud-Monosson (en hebreu: יְהוּד-מוֹנוֹסוֹן) és una ciutat del Districte Central d'Israel. Segons l'Oficina Central d'Estadístiques d'Israel (OCEI) a finals de 2004 la ciutat tenia una població de 25.100 habitants.

## Enllaços externs

* Site Oficial
* Neve Monosson Local Administration