OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Rocs d'en Sardinyà

Els Rocs d'en Sardinyà es troben al Parc de la Serralada Litoral, concretament a Vilassar de Dalt (el Maresme).

## Descripció

És una estructura de granit que va estar habitada durant el Neolític antic o cardial (5500 aC-4000 aC). Es tracta d'un assentament a l'aire lliure i un dels primers indrets a Catalunya on apareix aquesta fase del Neolític Antic. La disposició de les roques facilitava col·locar-hi cobertes vegetals per formar habitacles. Pau Ubach el descriu com un indret d'aspecte impressionant, amb uns 20 m de diàmetre i 6 d'alçària en la part més alta. El conjunt es va destruir en explotar-lo com a pedrera durant els anys vuitanta, tot i la ferma oposició dels arqueòlegs que hi havien treballat.
S'hi van fer diverses excavacions i se'n va recollir gran quantitat de material. Vicenç Valdellou va estudiar-ne els materials i va publicar-ne els resultats el 1972. Entre les peces trobades cal destacar fragments de ceràmica cardial, de ceràmica amb decoració incisa, dues destrals polides (una de basalt i una altra de diorita), raspadors de sílex i una destral de coure. Aquesta destral de coure, trobada pels picapedrers i conservada al Museu-Arxiu de Vilassar de Dalt, demostra una continuïtat d'ús d'aquest indret fins a l'època calcolítica.

## Accés

Es troben a Vilassar de Dalt: situats al Dolmen de Can Boquet, baixem 140 m per la pista en direcció al Pi de la Creu de Can Boquet i girem a l'esquerra per un camí que passa entre camps de conreu. En arribar a la primera bifurcació girem a la dreta, en direcció sud. Tornem a girar a la dreta a la bifurcació següent i continuem fins a la cantonada SO del camp de conreu que tenim a la dreta. Els Rocs d'en Sardinyà estan uns metres abans d'arribar al rocam dels Recers (clarament visibles dins del bosc, on s'acaba el terreny pla i comença el pendent), a tocar de la pista i a la banda est. Coordenades: x=445367 y=4597933 z=413.

## Referències

* 1 2 3 4 Triquell i Salomé, Adrià, 2012. Parc de la Serralada Litoral (Història i Itineraris). Editorial Piolet, Barcelona. ISBN 9788415075615. Pàg. 43.
* ↑ Museu-Arxiu de Vilassar de Dalt (català)

## Enllaços externs

* Wikiloc (català)
* Ruta prehistòrica de Vilassar de Dalt Arxivat 2015-11-23 a Wayback Machine. (català)
* Vilassar de Dalt: un tresor de patrimoni, cultura i natura Arxivat 2015-11-25 a Wayback Machine. (català)
# Numeri (governador)

Numeri (en llatí Numerius) va ser un governador romà de la província Narbonense.
L'any 358 va ser acusat de peculatus i l'emperador Julià l'Apòstata va ordenar que el judici es fes en presència seva. Presentada l'acusació per l'advocat Delfidi, no es van presentar cap prova i després Numeri ho va negar tot. Delfidi va clamar a l'emperador "Quin culpable passaria a innocent només pel fet de negar el seu crim?" i l'emperador va replicar "Quin innocent passaria a culpable només pel fet de ser acusat?". Numeri va ser absolt.

## Referències

* Devic, Claude; Vaissette, Joseph. Histoire générale de Languedoc (en francès). Tolosa: Édouard Privat llibreter editor, 1872 (Vegeu altres edicions a Google Books Vol. 1 (1840), Vol. 2 (1840), Vol. 3 (1841), Vol. 4 (1749), Vol. 5 (1842), Vol. 6 (1843), Vol. 7 (1843), Vol. 8 (1844), Vol. 9 (1845)).
Viccionari
# Artal III d'Alagón

Artal III d'Alagón (?, ? - Saix, Regne de València, 1239) va ser un noble aragonès, 7r Senyor d'Alagón, 2n Senyor de Sástago i Pina, entre altres títols. Va morir en una cavalcada combatent a Saix el 1239

## Orígens familiars

Fill de Blasco I d'Alagón i germà de Constança d'Alagó.

## Núpcies i descendents

Es casà amb Eva Ximénez d'Urrea, filla de Ximeno II d'Urrea i de Maria Rodriguez de Luesia, el gener del 1234 i tingueren almenys un fill:
* Blasco II d'Alagón, també anomenat Blasquiello o Blasco d'Alagón "el net"

## Referències

* ↑ El Llibre dels Fets diu que va morir a Villena el 1238
* ↑ Cuadernos de Historia Jerónimo Zurita, vols. 51-52 (1985). Pergaminos aragoneses del fondo Sástago «Enllaç».
* ↑ Elvira Ximenes d'Urrea segon «Enllaç».
* ↑ Diplomatari de Blasco d'Alagó
Artal III d'Alagón Llinatge d'Alagón Mort: 1239 :
| Precedit per: Blasco I d'Alagón (pare) | Senyor d'Alagón (Llista de senyors d'Alagón) (1239?-1239?) | Succeït per: Blasco II d'Alagón (fill) |
| Precedit per: Blasco I d'Alagón (pare) | Senyor de Sástago (Llista de senyors de Sástago) (1239?-1239?) | Succeït per: Blasco II d'Alagón (fill) |
# 62 d'Andròmeda

62 d'Andròmeda (62 Andromedae) és una estrella de la constel·lació d'Andròmeda. Té una magnitud aparent de 5,31.

## Referències

* ↑ Gerard T. van Belle «Directly determined linear radii and effective temperatures of exoplanet host stars» (en anglès). Astrophysical Journal, 2, 23-03-2009, pàg. 1085–1098. DOI: 10.1088/0004-637X/694/2/1085.
* 1 2 3 4 5 6 Afirmat a: Gaia Data Release 2. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 25 abril 2018.
* ↑ Ulrich Bastian «catàleg Tycho-2». Astronomy and Astrophysics, 01-03-2000, pàg. L27-L30.
* ↑ «Rotational velocities of A-type stars. IV. Evolution of rotational velocities» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 01-01-2012. DOI: 10.1051/0004-6361/201117691.
* ↑ «Rotational velocities of A-type stars. III. Velocity distributions» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 2, 01-02-2007, pàg. 671–682. DOI: 10.1051/0004-6361:20065224.
* ↑ «Pulkovo Compilation of Radial Velocities for 35 495 Hipparcos stars in a common system» (en anglès). Astronomy Letters, 11, 01-11-2006, pàg. 759–771. DOI: 10.1134/S1063773706110065.
* ↑ SIMBAD, 62 Andromedae (consultat el 3 de gener de 2013)
# Luis de Santiago y Manescau

Luis de Santiago y Manescau (Màlaga, 1843 - Vitòria, 22 de juny de 1920) fou un militar espanyol, Capità general de Catalunya durant els fets de la Setmana Tràgica de 1909 a Barcelona.
Fou ascendit a general en 1895 i condecorat amb la Creu de la Real i Militar Orde de Sant Hermenegild, i fins l'11 d'agost de 1902 fou governador militar de Navarra. El 1902 fou nomenat membre del Consell Suprem de Guerra i Marina fins al 17 de setembre de 1906, quan fou ascendit a tinent general. En setembre de 1907 fou nomenat general Inspector del ministeri El març de 1909 fou nomenat Capità general de Catalunya, en qualitat del qual va estar relacionat amb la repressió dels fets de la Setmana Tràgica de Barcelona. Sembla que va cessar per petició pròpia. El 6 de març de 1910 tornà a rebre el càrrec de membre del Consell Suprem de Guerra i Marina, que va ocupar fins que passà a la reserva en 1915.

## Referències

* ↑ Diari Oficial del Minsiteri de Guerra, 20 de juny de 1895
* ↑ Decret del Ministeri de Guerra, 21 de setembre de 1907
* ↑ Bando, Don Luis de Santiago Manescau, Teniente General de los Ejércitos y Capitán General de la 4ª Región : vista la actitud de los grupos que interceptan la vía pública é impiden que se restablezca la normalidad de esta plaza, ordeno y mando...
* ↑ Butlletí del Ministeri de Guerra, 6 de març de 1910
* ↑ Malagueños en la élite militar de poder durante el reinado de Alfonso XIII, Pedro Luis Pérez Frías, p. 20
# Stàroie Bàievo

Stàroie Bàievo (en rus: Старое Баево) és un poble de la República de Mordòvia, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 82 habitants, pertany al municipi de Kozlovka.

## Referències

* ↑ И. К. Инжеватов. Топонимический словарь Мордовской АССР. Мордовское книжное издательство, 1987.
# Centre de dia i de nit

Un centre de dia i nit és un lloc on es realitza el servei que està entre l'atenció a domicili i l'atenció a la residència per a les persones dependents. És un servei integral i especialitzat. Impliquen un descans per al cuidador de les persones en situació de dependència funcional.
Les característiques d'aquest servei són:
* La intervenció és duta a terme per professionals.
* Dona suport a la família del dependent.
* L'atenció es dona en règim ambulatori.
* L'atenció és individualitzada i integral.
Els objectius d'aquests centres impliquen ajornar l'ingrés als centres residencials per al dependent, millora el seu estat de salut i prevé malalties o que empitjore, li dona temps lliure, orientació i assessorament al cuidador.
Les modalitats del servei són l'assistència contínua (el dependent va diàriament i està tot el temps de l'horari) i l'assistència parcial.
Els serveis oferits són:
* Bàsics: transport, manutenció i ajuda per a les activitats de la vida diàries.
* Terapèutics: atenció social, psicològica, teràpia ocupacional i cures de la salut.
* Complementaris: perruqueria, podologia, i altres.
Els programes d'intervenció fets a aquests centres són: sanitaris, d'intervenció amb famílies, intervenció ambiental, de col·laboradors i de formació contínua de cuidadors professionals.
Hi intervenen: auxiliars d'infermeria, infermers, metges, psicòlegs, fisioterapeutes, terapeutes ocupacionals i treballadors socials. Dins d'aquest tipus de centre de dia i de nit hi ha els Centres Ocupacionals i els Centres Especials de Treball.

## Tipus de centres

La Llei de Dependència espanyola assenyala els tipus de centres:
* Centre de Dia per a menors de 65 anys: dedicat a l'atenció de discapacitats amb impossibilitat d'integrar-se al lloc de feina normalitzat.
* Centre de Dia per a majors: Dins d'aquest tipus de centres de dia i de nit hi ha els Centres Socials de Majors, malgrat que l'ús d'aquests per part dels dependents és limitat.
* Centre de dia d'atenció especialitzada: Inclou els Centres Psiquiàtrics i els Centres Estatals de Referència.
* Centres de Nit: A Espanya, el Reial Decret 727/2007, de 8 de juny, limita l'accés a dependents de graus II i III.

## Referències

* 1 2 Luján Alcaraz, Rodríguez Iniesta i Fernández Orrico, 2008, p. 310.
* 1 2 3 4 Luján Alcaraz, Rodríguez Iniesta i Fernández Orrico, 2008, p. 311.
* 1 2 3 Luján Alcaraz, Rodríguez Iniesta i Fernández Orrico, 2008, p. 312.
* ↑ Luján Alcaraz, Rodríguez Iniesta i Fernández Orrico, 2008, p. 321.
* ↑ Luján Alcaraz, Rodríguez Iniesta i Fernández Orrico, 2008, p. 313.

## Bibliografia

* Luján Alcaraz, José; Rodríguez Iniesta, Guillermo; Fernández Orrico, Fco. Javier. «Capítulo 11. El sistema integral de promoción de la autonomía personal y atención a las personas en situación de dependencia. Las prestaciones». A: Comentario sistemático de la Ley de la dependencia Ley 39/2006, de 14 de diciembre, de promoción de la autonomía personal y atención a las personas en situación de dependencia y normas autonómicas. 1a ed. Cizur Menor (Navarra): Thomson Aranzadi, 2008, p. 284-323. ISBN 978-84-8355-687-0.
# Artasires (sàtrapa)

Artasires fou un noble mede sàtrapa d'Hircània a la meitat del segle vi aC. Va començar la seva carrera com a sàtrapa sota el regnat del rei mede Astíages. Després va ser sàtrapa sota Cir II el Gran de Pèrsia. Després de la conquesta de l'Imperi Mede el 550 aC, Astiages va passar a formar part del nou Imperi Persa i Artasires va conservar la posició de sàtrapa. Gairebé l'únic document històric que l'esmenta és Nicolau de Damasc a la seva "Història general".

## Referències

* ↑ M. Mayrhofer: Onomastica Persepolitana, Beč, 1979., str. 166.
* 1 2 3 Artasir (Artasyras), enciklopedija Iranica, M. A. Dandamayev

## Bibliografia

* Artasir (Artasyras), enciklopedija Iranica, M. A. Dandamayev
# Abdi (historiador)

Abdi fou el mahlas (pseudònim) d'un cronista (vakanüvis) otomà del segle xvii que fou secretari o kàtib de Yusuf Agà, el cap dels eunucs. Testimoni presencial dels solemnes actes organitzats a Edirne el juny i juliol de 1675 per festejar la circumcisió del príncep hereu Mustafà, fill del soldà Mehmet IV, i el casament de la princesa Khadija amb el visir segon Mustafà Paixà, organitzats en gran part pel seu cap, els narrà en una crònica de la qual se'n conserven diversos manuscrits.

## Notes

* ↑ Koerbin, Paul V. A hermeneutical study of the self-naming tradition (mahlas) in Turkish Alevi lyric songs (deyis) (en anglès). University of Western Sidney, 2011.

## Bibliografia

* Encyclopaedia of Islam. Second Edition, Brill Publishers, Leiden, s.v. «ʿAbdī».
# Chungcheongnam-do

Chungcheongnam-do o Chungcheong del Sud (hangul: 충청남도, hanja: 忠 清 南 道, romanització revisada: Chungcheongnam-do, McCune-Reischauer: Ch'ungch'ŏng-namdo) és una província de la part occidental de Corea del Sud. Es va crear el 1896 a partir de la meitat sud-oest de l'antiga província de Chungcheong. La seva capital és Hong sung, que està separada del nivell administratiu provincial, ja que constitueix una ciutat metropolitana.

## Geografia

La província forma part de la regió de Hosea, limitant a l'oest amb el mar Groc, al nord amb la província de Gyeonggi-do, al sud amb Jeolla del Nord i a l'est amb Chungcheong del Nord.

## Recursos

Un terç de la superfície de la província està conreat, també són importants la producció de sal, a la qual es dediquen 220 km² de costa, i la piscicultura.
També destaca la mineria, sobretot de carbó, a més, hi ha mines d'or, plata, monazita (un mineral amb tori i lantà) i zirconi.

## Atractius turístics

La muntanya Gyeryon, amb 845 metres d'altura, és el punt més alt de la província. Es troba en un parc nacional, destacat per les seves formacions rocoses i per la presència de temples antics. El 1978 es va crear el Parc Nacional Marí Taean, en què es troben algunes de les millors platges del país.

## Divisió administrativa

Chungcheong del Sud es divideix en 7 ciutats (Si o Shi) i 9 comtats (Gun). A continuació s'indiquen els noms en alfabet llatí, Hangul, i Hanja.

### Ciutats

* Asan (아산시, 牙山 市).
* Boryeong (보령시, 保 宁 市).
* Cheonan (천안시, 天 安 市).
* Gongju (공주시, 公 州市).
* Nonsan (논산시, 论 山 市).
* Seosan (서산시, 瑞 山 市).
* Gyeryong (계룡시, 鸡 龙 市).
* Dangjin (당진시, 唐津市).

### Comtats

* Comtat de Buyeo (부여군, 扶餘郡).
* Comtat de Cheongyang (청양군, 青陽郡).
* Comtat de Geumsan (금산군, 錦山郡).
* Comtat de Hongsung (홍성군, 洪城郡).
* Comtat de Seocheon (서천군, 舒川郡).
* Comtat de Taean (태안군, 泰安郡).
* Comtat de Yesan (예산군, 禮山郡).

## Referències

* http://www.mt.co.kr/view/mtview.php?type=1&no=2009072818220114676&outlink=1
* See List of South Korean regions by GDP
* Official Site of Korea Tourism

## Enllaços externs

* Pàgina del govern provincial de Chungcheong del Sud (en anglès) Arxivat 2006-06-13 a Wayback Machine.
# Odin

«Odin» té aquests significats:
* Odin (déu), déu principal de la mitologia norrena i un dels principals de la mitologia germànica
* Odin (Marvel Comics), personatge fictici creat per Stan Lee i Jack Kirby, basat en el déu Odin de la mitologia nòrdica
* Odin (Illinois), població dels Estats Units a l'estat d'Illinois
* Odin (Minnesota), població dels Estats Units a l'estat de Minnesota
* Mont Odin, muntanya a la regió de Qikiqtaaluk, Nunavut, Canadà
* Terra d'Odin, península a Sermersooq, Groenlàndia
# Tangeïta

La tangeïta és un mineral de la classe dels fosfats, que pertany al grup de l'adelita-descloizita. Rep el nom pel lloc del seu descobriment, que està situat al canó Tange (Kirguizstan). Durant molt de temps també va ser coneguda com a calciovolborthita.

## Característiques

La tangeïta és un vanadat de fórmula química CaCu(VO₄)(OH). Cristal·litza en el sistema ortoròmbic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 3,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la tangeïta pertany a «08.BH: Fosfats, etc. amb anions addicionals, sense H₂O, amb cations de mida mitjana i gran, (OH, etc.):RO₄ = 1:1» juntament amb els següents minerals: thadeuïta, durangita, isokita, lacroixita, maxwellita, panasqueiraïta, tilasita, drugmanita, bjarebyita, cirrolita, kulanita, penikisita, perloffita, johntomaïta, bertossaïta, palermoïta, carminita, sewardita, adelita, arsendescloizita, austinita, cobaltaustinita, conicalcita, duftita, gabrielsonita, niquelaustinita, gottlobita, hermannroseïta, čechita, descloizita, mottramita, pirobelonita, bayldonita, vesignieïta, paganoïta, jagowerita, carlgieseckeïta-(Nd), attakolita i leningradita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al filó Glavnaya del dipòsit de coure, vanadi i urani de Tyuya-Muyun, a la província d'Oix, (Kirguizstan). També ha estat descrita en altres indrets del país de la seva localitat tipus, així com als Estats Units, Canadà, Mèxic, Xile, Àustria, Alemanya, Anglaterra, Itàlia, Namíbia i Rússia.

## Referències

* ↑ «Tangeite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 19 maig 2019].
# Lliga d'Universitats d'Investigació Europees

Segons la seva declaració de principis, la Lliga d'Universitats d'Investigació Europees (LERU) és "un grup d'universitats europees dedicades a la investigació, compromeses amb els valors de l'ensenyament d'alta qualitat dintre d'un entorn d'investigació internacional competitiva".
Fundada l'any 2002, com una societat entre 12 de les millors universitats d'investigació d'Europa, el 2006 va integrar a 8 universitats més. El 2017 es va ampliar a 23 universitats. Es va establir la seu a Leuven (Lovaina), Bèlgica.

## Universitats membres

Les 23 universitats membres de la LERU són:
Alemanya:
* Universitat Albert Ludwigs de Friburg
* Universitat Ruprecht Karls de Heidelberg
* Universitat Ludwig Maximilians de Múnic (LMU)
Bèlgica:
* Universitat Catòlica de Leuven
Dinamarca:
* Universitat de Copenhagen
Finlàndia:
* Universitat de Hèlsinki
Espanya:
* Universitat de Barcelona
França:
* Universitat de la Sorbona
* Universitat Paris-Saclay
* Universitat d'Estrasburg
Irlanda:
* Trinity College Dublin
Itàlia:
* Universitat de Milà
Països Baixos:
* Universitat d'Amsterdam
* Universitat de Leiden
* Universitat d'Utrecht
Regne Unit:
* Imperial College London
* Universitat de Cambridge
* Universitat d'Edimburg
* University College de Londres
* Universitat d'Oxford
Suècia:
* Universitat de Lund
Suïssa:
* Universitat de Ginebra
* Universitat de Zúric

## Xifres

Conjuntament, les universitats membres de LERU compten amb:
* 550,000 estudiants, inclosos 50,000 estudiants de doctorat.
* Cada any es concedeixen prop de 55,000 masters i 12,000 doctorats.
* La despesa total en recerca supera els 5.000 milions d'euros.
* Prop de 230 Premis Nobel Prize and guanyadors de la Field Medal han estudiat o treballat a les universitats LERU.
* 55,000 personal acadèmic i 55,000 personal no acadèmic treballen a les institucions membres.

## Enllaços externs

* Lloc web oficial Arxivat 2008-10-31 a Wayback Machine.
# Clinker

El Clinker és una roca sintètica, usualment de 3 a 25 mm de diàmetre, a partir de la qual s'obté el ciment, després de moldre i mesclar-lo adequadament amb altres materials. L'element bàsic inicial en la sintetització a alta temperatura d'aquest material és la roca calcària, i en menor proporció altres materials com ara l'argila, el sílice, òxids de ferro i d'alumini, etc.

## Referències

* ↑ Sprung, Siegbert. Cement (en anglès). Weinheim, Germany: Wiley-VCH Verlag GmbH & Co. KGaA, 2008-01-15. DOI 10.1002/14356007.a05_489.pub2. ISBN 9783527306732.
# Oatcake

«Oatcake» té aquests significats:
* Oatcake escocès, una galeta cuinada al forn, pròpia de la cuina escocesa.
* Oatcake anglès, semblant a una crep, a la cuina anglesa.
# Tangeritina

La tangeritina és una flavona polimetoxilada present en la pela de la mandarina (tangerine en anglès) i d'altres fruits cítrics. La tangeritina enforteix la paret cel·lular i la protegeix d'invasions. La tangeritina està disponible com suplement dietètic. Alguns estudis fets en animals de laboratori apunten al fet que la tangeritina fa abaixar el colesterol. En els hàmsters protegeix de la malaltia de Parkinson. La Tangeritina mostra potencial com a agent contra el càncer.

## Referències

* ↑ Kurowska EM, Manthey JA «Hypolipidemic effects and absorption of citrus polymethoxylated flavones in hamsters with diet-induced hypercholesterolemia». J. Agric. Food Chem., 52, 10, maig 2004, pàg. 2879–86. DOI: 10.1021/jf035354z. PMID: 15137829.
* ↑ Datla KP, Christidou M, Widmer WW, Rooprai HK, Dexter DT «Tissue distribution and neuroprotective effects of citrus flavonoid tangeretin in a rat model of Parkinson's disease». Neuroreport, 12, 17, desembre 2001, pàg. 3871–5. DOI: 10.1097/00001756-200112040-00053. PMID: 11726811.
* ↑ Hirano T, Abe K, Gotoh M, Oka K «Citrus flavone tangeretin inhibits leukaemic HL-60 cell growth partially through induction of apoptosis with less cytotoxicity on normal lymphocytes». Br. J. Cancer, 72, 6, desembre 1995, pàg. 1380–8. PMC: 2034105. PMID: 8519648.
* ↑ Chaumontet C, Droumaguet C, Bex V, Heberden C, Gaillard-Sanchez I, Martel P «Flavonoids (apigenin, tangeretin) counteract tumor promoter-induced inhibition of intercellular communication of rat liver epithelial cells». Cancer Lett., 114, 1-2, març 1997, pàg. 207–10. DOI: 10.1016/S0304-3835(97)04664-8. PMID: 9103293.
# Santy Borricón

Santy Borricón és un editor de cinema espanyol. Començà el seu treball al departament d'edició de TV3 en programes com Arsenal (1987), Oh! Espanya (1996) i Arnau (1994), Dinamita (2001), Menú cap de setmana (2014) i Nit i dia (2016), així com l'especial de Tricicle Entretrés.
Ha fet els seus principals treballs cinematogràfics amb Josep Miquel Aixalà i Martí, el més destacat el de Salvador (Puig Antich), pel qual van obtenir el premi a la millor fotografia al V Premis Barcelona de Cinema i fou nominada al Goya al millor muntatge i la medalla del CEC al millor muntatge.

## Filmografia

* Arsenal (1987)
* Huevos de oro (1993)
* Oh! Espanya (1996)
* Arnau (1994)
* Tricicle Entretrés (1999)
* Dinamita (2001)
* Salvador (Puig Antich) (2006)
* Menú cap de setmana (2014)
* Nit i dia (2016)

## Referències

* ↑ 'Salvador' arrasa als Premis Barcelona de Cinema, El País, 20 de desembre de 2006
* ↑ «Premios del CEC a la producción española de 2006». Círculo de Escritores Cinematográficos. Arxivat de l'original el 2021-02-26. [Consulta: 6 setembre 2019].
# AGS Asteras Tripolīs

El Athlītikos Gymnastikos Syllogos Asteras Tripolīs (grec: Αθλητικός Γυμναστικός Σύλλογος Αστέρας Τρίπολης), conegut com a Asteras Tripoli (en català "Estel de Trípoli") és un club esportiu grec de la ciutat de Tripoli.

## Història

El club va ser fundat el 26 de març de 1931, però restà inactiu els primers anys d'història. Paral·lelament, Minas Tsavdaris fundà un club anomenat Keramikos. Aquest club mai fou reconegut i el 1938 transferí tots els jugadors a l'encara existent Asteras Tripolis. No obstant, acabada la temporada 1939-40 el club es dissolgué. Acabada la guerra mundial el club renasqué amb el nom Neos Asteras. El 1963 es fusionà amb Aris-Atromitos, esdevenint Athlitikos Omilos Tripolis, però acabà desapareixent el 1968, fusionat amb Arcadikos per formar el Panarkadikos AO. Asteras tornà a néixer el 1978.

## Evolució de l'uniforme

| 2005-06 | 2006-08 | 2007-08 | 2008-09 | 2009-11 |
| 2012-13 | 2013-14 | 2014-15 | 2015-16 | 2016-17 |

## Palmarès

* Segona divisió grega:
** 2006-07
* Tercera divisió grega:
** 2005-06
* Quarta divisió grega:
** 2005
* Campionat d'Arcàdia:
** 1958, 1959, 1960, 1961, 1962, 1988, 1990, 2003
* Copa d'Arcàdia:
** 1989, 1990, 2004, 2005

## Referències

* ↑ uefa.com
* 1 2 3 4 «Asteras Tripolis history» (en grec). asterastripolis.gr. Arxivat de l'original el 4 d'agost 2013. [Consulta: 26 agost 2017].
* ↑ Video youtube.com
* ↑ Video youtube.com
* ↑ Video youtube.com
* ↑ Imatge oldfootballshirts.com
* ↑ Imatge oldfootballshirts.com
* ↑ Imatge naftemporiki.gr
* ↑ Imatge greekreporter.com

## Enllaços externs

* Web oficial (grec)
* Asteras Tripolis TV channel from Goal4Replay.net Arxivat 2012-07-06 a Wayback Machine. (anglès) (grec)
* Asteras Tripolis Stadium (anglès)
# Clinistrip

El Clinistrip, també conegut com a CLINISTIX o el nom de marca Diastix, són bastonets clínics específics per la detecció de glucosa, ja que consisteixen d'una secció que conté glucosa oxidasa que ha estat asecada sobre el coixinet de paper. Això és un exemple d'un prova per la glucosa basada en un biosensor. Això és similar a l'assaig de la glucosa oxidasa, ja que la glucosa en l'orina, una vegada que el bastonet ha estat sucat a l'orina, s'oxida i cedeix àcid glucònic i peròxid d'hidrogen. L'enzim peroxidasa és també present en el coixinet i utilitza el peròxid d'hidrogen produït per oxidar un tint de color que resulta en un canvi de color. La intensitat del canvi de color en el coixinet reflecteix la quantitat de glucosa present en l'orina.
Va ser inventat per Helen Free, i va revolucionar les proves per diagnosticar malalties i detectar l'embaràs al laboratori i a les cases.