OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Versailles (Indiana)

Versailles és una població dels Estats Units a l'estat d'Indiana. Segons el cens del 2000 tenia 1.784 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Versailles tenia 1.784 habitants, 746 habitatges, i 492 famílies. La densitat de població era de 450,2 habitants/km².
Dels 746 habitatges en un 31,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 50,4% hi vivien parelles casades, en un 12,5% dones solteres, i en un 34% no eren unitats familiars. En el 31,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 16,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,36 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,93.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,7% tenia menys de 18 anys, un 10,1% entre 18 i 24, un 26,2% entre 25 i 44, un 22,2% de 45 a 60 i un 15,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 84 homes.
La renda mediana per habitatge era de 35.144 $ i la renda mediana per família de 41.442 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.607 $ mentre que les dones 22.237 $. La renda per capita de la població era de 17.352 $. Entorn del 8,3% de les famílies i el 8,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Versailles». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Versailles». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Molòdie

Molòdie (Молодые, els joves) és una pel·lícula soviètica del 1971 dirigida per Nikolai Moskalenko basada en la novel·la d'Alexander Andreev, Rassudite nas, liudi.

## Sinopsi

Jènia es troba envoltada per l'atenció i la tutela dels pares i, per tant, no és del tot socialment independent. Coneix i s'enamora d'Aleksei Nikolaev, que resulta ser un simple capatàs de construcció. La convivència en un petit hostal entre dues persones amb diferències socials és difícil, i en alguns moments Jènia creu que no podrà viure al costat del seu estimat. Quan acaba la construcció del següent edifici d'apartaments, Alexei pren una decisió ferma: deixa l'equip de construcció i els amics de Moscou i marxa a Tiumén durant molt de temps. Jènia decideix tornar amb els seus pares, tot i que no pot viure sense ell.

## Repartiment

* Ievgueni Kindinov - Aleksei
* Liúbov Nefiodova - Jènia
* Janna Goroixènia - Anie
* Nelli Pxionnàia - Ekaterina Petrovna, mare de Jènia
* Nonna Mordiukova - Lena, amiga de Jènia
* Tatiana Pelttser

## Recepció

Fou projectada com a part de la secció oficial del Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià 1971.

## Referències

* ↑ Mira Liehm, Antonín J. Liehm The Most Important Art: Soviet and Eastern European Film After 1945, p. 321
* ↑ Novomanželé a csfd.cz
* ↑ Una interesante y reveladora película soviética. La película húngara no interesó a nadie, La Vanguardia, 10 de juliol de 1971
# Picabaies emplomallat

El picabaies emplomallat (Paramythia montium) és una espècie d'ocell de la família dels paramítids (Paramythiidae) i única espècie del gènere Paramythia De Vis, 1892.

## Hàbitat i distribució

Habita boscos i vegetació secundària de les muntanyes del centre, est i sud-est de Nova Guinea.

## Taxonomia

Es classifica en dues subespècies:
* P. m. olivacea Van Oort, 1910, de l'oest de Nova Guinea.
* P. m. montium De Vis, 1892, de l'est, nord-est i sud-est de Nova Guinea.
Altres autors consideren que es tracta de dues espècies de ple dret:
* picabaies emplomallat oriental (Paramythia montium sensu stricto).
* picabaies emplomallat occidental (Paramythia olivacea).

## Referències

* ↑ J. del Hoyo, N.J. Collar, D.A. Christie, A. Elliott, L.D.C. Fishpool, P. Boesman i G.M. Kirwan. 2016. HBW and BirdLife International Illustrated Checklist of the Birds of the World. Volum 2: Passerines. Lynx Edicions and BirdLife International, Barcelona i Cambridge
* ↑ picabaies emplomallat oriental «Picabaies emplomallat». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/03/2021(català)
* ↑ picabaies emplomallat occidental «Picabaies emplomallat». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/03/2021(català)
# Potencial de Lennard-Jones

Els àtoms i molècules neutres estan subjectes a dos tipus de forces en el límit de la llarga i la curta distància. Una és la força de van der Waals, o força de dispersió, de llarg abast, i l'altra la força de repulsió, resultat de la superposició dels orbitals electrònics, anomenada repulsió de Pauli (del principi d'exclusió de Pauli). El potencial de Lennard-Jones (referit com potencial L-J o potencial 6-12) és un senzill model matemàtic que descriu aquest comportament.
El potencial L-J té la forma $V(r)=4\varepsilon \left[\left({\frac {\sigma }{r}}\right)^{12}-\left({\frac {\sigma }{r}}\right)^{6}\right],$ on $\epsilon$ és el pou de potencial i $\sigma$ és el radi de l'esfera dura. Aquests paràmetres poden ser ajustats per tal de reproduir dades experimentals o deduïts a partir de resultats de càlculs acurats de química quàntica. El terme $\left({\frac {1}{r}}\right)^{12}$ descriu la força repulsiva i el terme $\left({\frac {1}{r}}\right)^{6}$ descriu la força atractiva.
El potencial L-J és aproximat i la forma del terme de repulsió no té cap justificació teòrica (la força de repulsió depèn de la distància exponencialment). El potencial atractiu de llarg abast, no obstant, deriva d'interaccions de dispersió. El potencial L-J és una aproximació força bona i degut a la seva simplicitat s'empra sovint per descriure les propietats dels gasos, i per modelar interaccions de dispersió i superposició en models moleculars. És particularment acurada per a àtoms de gas noble i és una bona aproximació a distàncies llargues i curtes per a molècules i àtoms neutres. A la gràfica es mostra un potencial de Lennard-Jones per al dímer argó. S'hi poden veure petites desviacions del potencial empíric acurat degut a una incorrecció en la part de llarg abast del terme de repulsió.
Altres mètodes més recents, tals com l'equació d'Stockmayer i l'anomenada multi-equació, descriuen la interacció de molècules de forma més acurada. Els mètodes de química quàntica, teoria de la pertorbació de Møller-Plesset, el mètode de 'coupled cluster o la interacció de configuració completa poden donar resultats extremadament acurats, però requereixen un gran cost computacional.
# Isabela

«Isabela» té aquests significats:
* Isabela (Galápagos), major illa de l'arxipèlag de les Galápagos
* Isabela (Puerto Rico), municipi de Puerto Rico
* La Isabela, primera ciutat fundada al Nou Món l'any 1494, actual República Dominicana
# Enric Gratacòs i Massanella

Enric Gratacòs i Massanella (Banyoles, Pla de l'Estany, 24 de novembre de 1887 – Barcelona, 31 de març de 1969) fou un pedagog musical i compositor de sardanes.
Als vuit anys va ingressar al cor de l'església de Santa Maria, que després va dirigir. Va ser organista del monestir de Sant Esteve de Banyoles. Va exercir una forta activitat docent, i mentre donava classes particulars al seu estudi, també ho feia a l'Escola Municipal i al Col·legi dels Germans Maristes.
Com a compositor de sardanes, en va escriure la primera quan tenia 30 anys i ja duia una llarga experiència musical en el cant coral. Durant uns anys va amenitzar les sessions de cinema amb interpretacions al piano, mentre era empresari del Salón Moderno. En una segona etapa, que va començar el 1941, fou quan va deixar les seves sardanes més acceptades pel públic dansaire. La seva última sardana, En Xampinya petit, es va estrenar a Madrid.
Va morir d'accident a Barcelona el 31 de març de 1969. Banyoles, Ciutat Pubilla, estrenada amb motiu del pubillatge, ha tingut sempre una gran acceptació popular.
El seu germà Francesc també fou compositor.

## Referències

* Carles Riera, Josep Maria Serracant, Josep Ventura Diccionari d'autors de sardanes i de música per a cobla Girona: SOM, 2002

## Enllaços externs

* Llista de sardanes a Sardanista.cat
# Viaducte de l'Aire

El Viaducte de l'Aire va ser un pont, actualment desaparegut, sobre el barranc de Cantarranas a la Ciutat Universitària de Madrid, dissenyat per al pas del tramvia, construït per Eduardo Torroja. Actualment, el complex del Palau de la Moncloa ocupa el seu lloc.

## Història

El 1932, a causa de la construcció de la Ciutat Universitària, es reforma el traçat del tramvia. La nova línia és doble en tot el seu recorregut, corbes amb major radi, suaus pendents, i sense passos a nivell. Arrencava de la plaça de la Moncloa pel costat esquerre de l'Av. Principal de la Ciutat Universitària i vorejant el Parc de l'Oest, arribava als camps d'esports, que contornejava fins a entrar en l'estació coberta de l'Estadio, que aprofitava el talús del terreny.
A la sortida, la línia es bifurcava en dues branques: una feia l'interior de la Ciutat Universitària, que no va arribar a construir-se, i l'altra pel camp creuava el rierol de Cantarranas pel Viaducte de l'Aire. Des del Jardí del Barranc es veien passar els tramvies entre les copes dels vells arbres que creixien en el fons del barranc; després travessava l'Avinguda Principal de la Ciutat Universitària en les proximitats de l'Estany i la Font de les Dames fins a morir a la Muntanya del Pardo.
Des de 1967 no circulen tramvies per la Ciutat Universitària.
En l'actualitat el barranc de Cantarranas ha desaparegut en haver estat terraplenat i incorporat al complex del Palau de la Moncloa. El tauler del viaducte ha passat a formar part del perímetre de seguretat del recinte.

## Descripció

Estava compost per dos arcs bessons de 36 metres de llum i 18 d'altura, molt esvelts i sobre els quals dona suport a la palissada, també lleugera, que sosté el tauler. Estava construït tot ell de formigó armat. Els gruixos dels arcs era variables, des de 1,5 metres en les arrencades a mig metre en la clau.

## Vegeu també

* Viaducte dels Quinze Ulls

## Referències

* Torroja Miret, Eduardo «Còpia arxivada». Revista de Obras Públicas, 83, tom I (2675), 1935, pàg. 302-305. Arxivat de l'original el 2020-11-24 [Consulta: 15 agost 2020].
* Méndez-Villamil de Luis, Raúl «Còpia arxivada». La estación del estadio. El legado perdido de Eduardo Torroja en la Ciudad Universitaria, 2018. Arxivat de l'original el 2019-06-26 [Consulta: 15 agost 2020]. Arxivat 2019-06-26 a Wayback Machine.
* Torroja Miret, Eduardo Informes de la Construcción, 137 (Vol 14), 1962.
* Torroja Miret, Eduardo «Viaducto del Aire». Archivo Torroja, CEHOPU-CEDEX, Expediente 96, 1933. Arxivat de l'original el 2021-06-22 [Consulta: 15 agost 2020].
* «VIADUCTO DEL AIRE». [Consulta: 15 agost 2020].
* Esetena, Publicado por. «El Viaducto del Aire» (en castellà). [Consulta: 15 agost 2020].
* Alçat i planta del viaducte Arxivat 2018-10-23 a Wayback Machine.
# Micropterus coosae

Micropterus coosae és una espècie de peix pertanyent a la família dels centràrquids que habita a Carolina del Nord, Carolina del Sud, Geòrgia, Tennessee i Alabama. Fou introduït a Puerto Rico l'any 1958 És un peix d'aigua dolça, demersal i de clima temperat (35°N-33°N), que habita els gorgs de rierols i rius petits i mitjans. Pot arribar a fer 47 cm de llargària màxima (normalment, en fa 25,5) i 3.710 g de pes. És ovípar. La seua esperança de vida és de 10 anys. És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ Rohde, F. C., et al., 1994. Freshwater Fishes of the Carolinas, Virginia, Maryland, and Delaware. Chapel Hill: University of North Carolina Press.
* ↑ FishBase (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Etnier, D.A. i W.C. Starnes, 1993. The fishes of Tennessee. The University of Tennessee Press, Knoxville (Tennessee), Estats Units.
* ↑ Breder, C.M. i D.E. Rosen, 1966. Modes of reproduction in fishes. T.F.H. Publications, Neptune City, Nova Jersey, Estats Units. 941 p.
* ↑ Altman, P.L. i D.S. Dittmer, 1962. Growth, including reproduction and morphological development. Federation of American Societies for Experimental Biology

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* AQUATAB
# Pomacentrus saksonoi

Pomacentrus saksonoi és una espècie de peix de la família dels pomacèntrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 9,5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Indonèsia.

## Referències

* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Allen, G.R., 1995. Two new species of damselfishes (Pomacentridae) from Indonesian seas. Rev. Fr. Aquariol. 21(3-4):86-90.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Plus x award

Plus x award (o també +x) és un premi per a la innovació tecnològica, els esports i els estils de vida. Es va crear l'any 2004 a Grevenbroich, Alemanya.

## Premis Plus X

* Plus X a la innovació
* Plus X a l'alta qualitat
* Plus X al disseny
* Plus X a la facilitat d'ús
* Plus X a la funcionalitat
* Plus X a l'ergonomia
* Plus X a l'ecologia

## Categories del premis Plus X

* Accessoris
* Automòbils
* Materials de la construcció
* Electrodomèstics domèstics
* Tecnologia elèctrica i multimèdia
* Elergia i enllumenat
* Família i infants
* Jardí i agricultura
* Salut i cura personal
* Calefacció i aire condicional
* Tecnologia de la informació
* Mobles
* Sanitaris
* Joguines i lleure
* Esports i salud
* Telecomunicacions
* Àudio i vídeo domèstics

## Altres premis similars

* IF product design award : és un premi de disseny internacional concedit a Alemanya.
* Red Dot Design Award : és un premi de disseny internacional concedit a Alemanya.
* DME award : és un premi europeu a la gestió del disseny.
* A' Design Award : és un premi mundial de disseny per a arquitectes, artistes i disseny en general.
* Good Design Award (Japó) : és un premi de disseny industrial organitzat anualment per l'institut japonès de la promoció al disseny.
* Good Design Award (Chicago) : és un premi de disseny industrial organitzat anualment pel museu d'arquitectura i disseny de Chicago.
* Premis delta FAD : és un premi de disseny organitzat anualment pel FAD Barcelona.
* Edison Awards: és un premi a la innovació de productes i serveis.

## Referències

* ↑ «Homepage - Plus X Award» (en anglès). www.plusxaward.de. [Consulta: 21 març 2017].
* ↑ «Plus X Award for innovation - Electrolux Professional» (en anglès). Electrolux Professional, 21-03-2017. Arxivat de l'original el 2017-03-22 [Consulta: 21 març 2017].
* ↑ «Plus X Awards 2016: top award goes to Volkswagen < Volkswagen International» (en anglès). en.volkswagen.com. [Consulta: 21 març 2017].
# Interval

«Interval» té aquests significats:
* Matemàtiques:
** Interval (matemàtiques), conjunt que conté tots i cadascun dels nombres reals que es troben entre els dos nombres indicats
** Interval unitat, conjunt de tots els nombres reals entre 0 i 1, ambdós inclosos
** Interval de confiança, interval de valors al voltant d'un paràmetre mostral
* Música:
** Interval musical, en la música, és la distància entre dues notes
** Interval harmònic, separació entre dues notes que sonen alhora
** Interval melòdic, separació tonal entre dues notes que sonen una després de l'altra, formant part d'una mateixa melodia
* Telecomunicacions: Interval de guarda
# Enric Granados (desambiguació)

Enric Granados (desambiguació) és el nom dels següents personatges:
* Enric Granados i Campiña (Lleida, 1867 – canal de la Mànega, 1916), compositor i pianista català.
** L'auditori Enric Granados de Lleida duu el seu nom.
* Enric Granados Gal (Barcelona, 1900 - Madrid, 1953), nedador i waterpolista. Era fill d'Enric Granados i Campiña
* Enric Granados Aumacellas, nedador olímpic català. Era fill d'Enric Granados Gal.

## Referències

* ↑ «Comité Olímpico Español» (en castellà). Arxivat de l'original el 2015-09-23. [Consulta: 21 juny 2015].
# New Boston (Ohio)

New Boston és una població dels Estats Units a l'estat d'Ohio. Segons el cens del 2000 tenia 2.340 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, New Boston tenia 2.340 habitants, 1.106 habitatges, i 572 famílies. La densitat de població era de 813,9 habitants per km².
Dels 1.106 habitatges en un 24,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 29% hi vivien parelles casades, en un 19,9% dones solteres, i en un 48,2% no eren unitats familiars. En el 44,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 24,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,06 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,87.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,4% tenia menys de 18 anys, un 9,9% entre 18 i 24, un 23,3% entre 25 i 44, un 21,9% de 45 a 60 i un 21,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 62,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 15.861 $ i la renda mediana per família de 25.036 $. Els homes tenien una renda mediana de 23.158 $ mentre que les dones 19.044 $. La renda per capita de la població era de 13.810 $. Aproximadament el 28,2% de les famílies i el 32,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- New Boston». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- New Boston». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Mongeta mung

La mongeta o fesol mung, també coneguda com a mongeta xinesa, en hindi i swahili: mung, és la llavor de Vigna radiata, que és una planta nativa de Bangladesh, l'Índia, i Pakistan.
És una de les espècies que recentment es van moure del gènere Phaseolus al gènere Vigna, i sovint encara se cita com Phaseolus aureus o Phaseolus radiatus.

## Descripció

És una planta herbàcia anual que fa de 30 a 50 cm d'alt. Les tiges tenen molta pilositat. Floreix en inflorescències, les flors tenen cinc pètals, principalment s'autopol·linitzen. Les tavelles i tenen pilositat fan de 4 a 10 cm de llarg, contenen de 7 a 20 llavors que són de la mida d'un pèsol, de color verd fosc i de vegades grogues o negre brillant. 1000 llavors pesen de 20 a 42 grams.

## Usos

Les mongetes mung es fan servir en la gastronomia xinesa, i altres cuines asiàtiques. El midó d'aquestes mongetes serveix per fideus transparents. També se'n fan postres. Els germinats de les llavors també es mengen

## Referències

* 1 2 http://www.jeffersoninstitute.org/mungbean.php Arxivat 2012-10-06 a Wayback Machine.
* ↑ Brief Introduction of Mung Bean.Vigna Radiata Extract Green Mung Bean Extract Powder Phaseolus aureus Roxb Vigna radiata L R Wilczek.MDidea-Extracts Professional.P054. http://www.mdidea.com/products/proper/proper05402.html Arxivat 2018-06-12 a Wayback Machine.

## Fonts

* mung bean Vigna radiata (TSN 506804) al web del Sistema Integrat d'Informació Taxonòmica. (anglès)
* mung bean Vigna radiata var. radiata (TSN 530971) al web del Sistema Integrat d'Informació Taxonòmica. (anglès)
# Irene Garrido Valenzuela

Irene Garrido Valenzuela (Madrid, 29 de març de 1960) és una política espanyola, diputada per Pontevendra al Congrés durant la X, XI i XII legislatura.

## Biografia

Es va graduar i va doctorar en Ciències Econòmiques i Empresarials per la Universitat de Santiago de Compostel·la. Va aconseguir una plaça a la Universitat de Vigo, on entre 2001 i 2003 va ser secretària del Departament d'Economia Financera i Comptabilitat. Entre 2003 i 2006 va ser vicedegana d'Extensió Universitària i Pràctiques en Empreses i des de 2006 és directora del Departament d'Economia Financera i Comptabilitat de la Universitat de Vigo, així com coordinadora del centre docent de recerca de la Universitat Internacional Menéndez Pelayo des de juliol de 2006 fins a desembre de 2008.
En 2011 va concórrer en les llistes del PP al Congrés per la província de Pontevedra, resultant triada. En 2014 va ser nomenada presidenta de l'Institut de Crèdit Oficial, sent la primera dona a ocupar aquest càrrec en la història de la institució. Un any més tard va dimitir per presentar-se de nou en la candidatura del PP per Pontevedra, en les eleccions generals de 2015, després de les quals va tornar a ser diputada, i va revalidar aquesta posició en 2016. Aquest mateix any va ser triada per ocupar el lloc de Secretària d'Estat d'Economia i Suport a les Empreses, del Ministeri d'Economia i Competitivitat d'Espanya.

## Referències

* ↑ Congreso de los Diputados. «Garrido Valenzuela, Irene». [Consulta: 21 setembre 2017].
* ↑ Gobierno de España. «Irene Garrido Valenzuela». Arxivat de l'original el 2017-09-21. [Consulta: 21 setembre 2017].
* ↑ «La viguesa Irene Garrido, nueva presidenta del ICO». , 26-08-2014 [Consulta: 21 setembre 2017].
* ↑ «La viguesa Irene Garrido Valenzuela, nueva secretaria de Estado de Economía». , 11-11-2016 [Consulta: 21 setembre 2017].
# Enmig de la tempesta

Enmig de la tempesta (títol original: Storm Center) és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Daniel Taradash, estrenada el 1956 i doblada al català

## Argument

A Kemport, un petit poble dels Estats Units, la biblioteca pública és administrada per Alicia Hull, a qui li agrada dedicar el seu temps a introduir als nens a la lectura. Quan es nega a retirar dels prestatges un llibre que exalta els principis del comunisme, és despatxada i marcada com a subversiva. El jutge Ellerbe, entenent que ha estat tractat injustament, convocarà a una reunió de la ciutat, però l'ambiciós advocat i aspirant a polític Paul Duncan, ajudant de la bibliotecària Martha Lockridge, aprofita l'oportunitat per construir-se una reputació, denunciant Alícia com a comunista, i posant en contra la comunitat. El jove Slater Freddie no es deixa convèncer, però, i continua donant suport a la causa d'Alicia, arribant al punt de cremar la biblioteca, una acció que emocionalment sacseja els veïns, convencent-los per exigir el retorn d'Alicia Hull.

## Repartiment

* Bette Davis: Alicia Hull
* Brian Keith: Paul Duncan
* Kim Hunter: Martha Lockridge
* Paul Kelly: Jutge Robert Ellerbe
* Joe Mantell: George Slater
* Kevin Coughlin: Freddie Slater
* Sally Brophy: Laura Slater
* Howard Wierum: Major Levering
* Curtis Cooksey: Stacey Martin
* Michael Raffetto: Edgar Greenbaum
* Joseph Kearns: M. Morrisey
* Edward Platt: Reverend Wilson
* Kathryn Grant: Hazel Levering
* Howard Wendell: Senador Bascomb

## Crítica

Curiós i en el seu dia inesperat producte de vocació antimaccarthista pensat en principi com el vehicle que el servís per una pretesa "tornada" a la pantalla de l'actriu Mary Pickford. El cert és que va acabar interpretant-ho la Bette Davis a les ordres d'un reputat guionista (Daniel Tradash, que havia guanyat l'oscar per D'aquí a l'eternitat. La pel·lícula resulta insòlita per la seva audàcia temàtica, però té un to excessivament melodramàtic, tan inadequat que arriba a desvirtuar la proposta.

## Referències

* ↑ Enmig de la tempesta
* ↑ «Storm Center». The New York Times.
* ↑ Calderon, pàg. 525

## Bibliografia

* Calderón, Teo. Calderón & Villamandos. Movie Movie (en castellà). ISBN 84-605-6130-5.