OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Nuevo Mundo (revista)

Nuevo Mundo va ser una revista il·lustrada espanyola de tirada setmanal, el seu primer número fou publicat el 1894. Es va tractar d'«una de les revistes il·lustrades més importants a Espanya del primer terç del segle XX». Els seus fundadors foren els periodistes José del Perojo i Mariano Zavala; a la mort del primer es va produir una escissió en la publicació que va conduir al naixement d'una nova revista: Mundo Gráfico, el 1911. Entre 1900 i 1926 va comptar amb un suplement que es publicava els diumenges, denominat Por esos mundos. Col·laboraren a Nuevo Mundo autors de la talla de Miguel de Unamuno, José Sánchez Rojas, Ramiro de Maeztu, Emilio Bobadilla o Mariano de Cavia.
Va donar motiu a un nou tipus de revista a Espanya, apostant junt amb Blanco y Negro per la inclusió de gran quantitat de fotografies, en detriment de l'estil imposat per La Ilustración Española y Americana i els seus gravats característics. L'últim número de Nuevo Mundo es publicà el 28 de desembre de 1933.
La revista va traslladar la seva seu el 1908 a un edifici al carrer Larra n. 14, obra de l'arquitecte Jesús Carrasco-Muñoz y Encina.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 Urrutia León, 1999, p. 162.
* ↑ Friera, 1986, p. 17.
* 1 2 Almazán Tomás, 2007, p. 794.
* ↑ Urrutia León, 1999, p. 161.
* ↑ Urrutia León, 1999, p. 161-203.
* 1 2 Biblioteca Nacional de España. «Nuevo Mundo (Madrid)». Hemeroteca digital.
* ↑ da Rocha Aranda, 2009, p. 366.

## Bibliografia

* Almazán Tomás, Vicente David «Ecos del Celeste Imperio arte chino en España en tiempos de crisis (1908-1936)». Artigrama: Revista del Departamento de Historia del Arte de la Universidad de Zaragoza, 22, 2007, pàg. 791-810. Arxivat de l'original el 2014-11-07. ISSN: 0213-1498 [Consulta: 5 juliol 2015].
* Friera, Florencio. Universidad de Oviedo. Artículos y ensayos en los semanarios España, Nuevo Mundo y La Esfera, 1986, p. 230. ISBN 9788460047407.
* da Rocha Aranda, Oscar. El modernismo en la arquitectura madrileña: génesis y desarrollo de una opción ecléctica. Editorial CSIC, 2009. ISBN 9788400088897.
* Urrutia León, Manuel María «Unamuno y la revista "Nuevo Mundo" (artículos desconocidos)». Cuadernos de la Cátedra Miguel de Unamuno, 34, 1999, pàg. 161-203. ISSN: 0210-749X.
# Omiya Ardija

L'Omiya Ardija és un club de futbol japonès de la ciutat de Saitama.

## Història

El club fou fundat el 1964 com a NTT Saitama Soccer Selection a Urawa, conegut com a NTT Kantō Soccer Club el 1969. El 1998 adoptà el nom d'Omiya Ardija ingressant a la J. League.

## Futbolistes destacats

* Jorge Dely Valdes (2001-2002)
* Hideyuki Ujiie (1999-2004)
* Jun Marques Davidson (2002-2006)

## Enllaços externs

* Web oficial (japonès)
# Nimfis

Nimfis (en llatí Nymphis, en grec antic Νύμφις) fill de Xenàgores, fou un historiador grec nadiu d'Heraclea del Pont. Era membre d'una destacada família local.
L'historiador Memnó, el menciona quan diu que el 281 aC es va exiliar quan Seleuc I Nicàtor amenaçava Heraclea a la mort de Lisímac de Tràcia. Però és possible que fos un personatge diferent que el Nimfis que va encapçalar una ambaixada a Galàcia, amb la que Heraclea estava en males relacions per haver donat suport a Mitridates IV, fill d'Ariobarzanes, enemic dels gàlates, que va arribar al tron el 240 aC. Memnó dona a aquest segon el renom de ἱστορικός.
Com a historiador va ser l'autor de tres obres mencionades pels antics historiadors:
* 1. Περὶ Ἀλεξάνδρου καὶ τῶν Διαδόχων καὶ Ἐπιγόνων, "sobre Alexandre, els seus successors i els seus descendents" en 24 llibres, una història del regnat d'Alexandre el Gran i l'època posterior fins al regnat de Ptolemeu III Evèrgetes I el 247 aC. Aquesta obra la citen Claudi Elià i Suides.
* 2. Περὶ Ἡρακλείας, en 13 llibres, una història d'Heraclea del Pont fins al 281 aC, que citen Suides, Ateneu de Naucratis i Apol·loni de Rodes.
* 3. Περίπλους Ἀσίας, mencionat per Ateneu de Naucratis.

## Referències

* ↑ Nymphis a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 1217
# Nimfodor d'Amfípolis

Nimfodor (grec antic: Νυμφόδωρος, Nymphódōros, llatí: Nymphodorus) fou un historiador grec nadiu d'Amfípolis. No se sap en quina època va viure.
Fou l'autor de l'obra anomenada Νόμιμα Ἁσίας (Lleis i Costums d'Àsia), la qual és esmentada per Climent d'Alexandria tot parlant parla d'uns costums egipcis. En un altre passatge Climent anomena l'obra Νόμιμα Βαρβαρικά, però es tracta sens dubte del mateix text. També en parla un escoliasta de Sòfocles, que es refereix al tretzè llibre d'aquesta obra. Només se'n conserven uns fragments.

## Referències

* ↑ Nymphodorus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 1217-1218
# Ontario Khalsa Darbar

Ontario Khalsa Darbar: és un temple sikh que es troba a Mississauga, Ontario. És un dels majors temples sikh del Canadà, atreu a desenes de milers de participants en els principals festivals religiosos. La paraula gurdwara (en panyabí oriental: ਗੁਰਦੁਆਰਾ), significa "La porta cap al guru", és un lloc de culte, un centre comunitari i un temple sikh.
El temple es va iniciar oficialment en 1978 en un petit remolc. Es va aconseguir aplegar més diners, es va comprar un terreny i es va construir un edifici en 1988. La seva nova ubicació es troba en el número 7080 de Dixie Road, a Mississauga, Ontario.
La cerimònia d'obertura en 1989, va atreure a una multitud de 10.000 fidels. Durant la dècada de 1990, es va comprar més terreny, i es va construir un estadi a l'aire lliure. L'arquitecte Hardial Dhir va ser triat per construir i dissenyar el centre comunitari, i renovar la gurdwara. Aquest temple, és la gurdwara central de l'àrea metropolitana de Toronto.

## Referències

* ↑ this Google News archive search.
* ↑ Kellie Hudson, "10,000 Sikhs join celebration as shrine opens on Dixie Rd." Toronto Star, June 26, 1989.
# Owensita

L'owensita és un mineral de la classe dels sulfurs, que pertany al grup de la djerfisherita. Rep el nom en honor de DeAlton R. Owens (1934-), del Centre canadenc de tecnología energètica i mineral.

## Característiques

L'owensita és un sulfur de fórmula química (Ba,Pb)₆(Cu,Fe,Ni)₂₅S₂₇. Cristal·litza en el sistema isomètric. La seva duresa a l'escala de Mohs és 3,5. És l'anàleg de coure de la zoharita.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, l'owensita pertany a «02.FC: Sulfurs d'arsènic, àlcalis, sulfurs amb halurs, òxids, hidròxid, H₂O, amb Cl, Br, I (halogenurs-sulfurs)» juntament amb els següents minerals: djerfisherita, talfenisita, bartonita, clorbartonita, arzakita, corderoïta, grechishchevita, lavrentievita, radtkeïta, kenhsuïta, capgaronnita, perroudita, iltisita, demicheleïta-(Br) i demicheleïta-(Cl).

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al dipòsit de coure, níquel i PGE de Wellgreen, al districte de Kluane (Yukon, Canadà). Només ha estat descrita en un altre indret arreu del planeta, a la pedrera Caspar, que es troba al volcà Bellerberg, a Mayen (Renània-Palatinat, Alemanya).

## Referències

* ↑ «Owensite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 25 març 2018].
# Papia de incestu vestalium

La lex Papia de incestu vestalium va ser una antiga llei romana aprovada a proposta del tribú de la plebs Gai Papi, que ordenava que les vestals que havien trencat el seu vot de castetat fossin enterrades vives. Sembla ser part de la lex Julia et Papia Poppaea.

## Referències

* ↑ Puente y Franco, Antonio de. Historia de las leyes, plebiscitos y senadoconsultos más notables des de la fundación de Roma hasta Justiniano. Madrid: Imprenta de Vicente de Lalama, 1840, p. 123.
# Parakramabahu III

Parakramabahu III fou rei de Dambadeniya (1283-1310). Era nebot de Bhuvaneka Bahu I al que va succeir.
Durant el seu regnat l'illa va ser envaïda per un exèrcit dels Pandya dirigit per un cap de nom Chakravatti. Els invasors van aconseguir ocupar la fortalesa de Yapahuwa i emportar-se la sagrada Dent de Buda. Però Parakramabahu va aconseguir en retornar la relíquia a l'illa a través d'una visita personal que va fer al rei Pandya, per mitjans diplomàtics. A la seva tornada a l'illa la Dent Sagrada fou depositada al temple on havia estat anteriorment a Polonnaruwa.
Parakramabahu III va regnar el reste de la seva vida; es va regir sempre pel codi de Manu. El va succeir el seu nebot Bhuvaneka Bahu II (fill de Bhuvaneka Bahu I).

## Referències

* Outlines of Ceylon history, per Donald Obeyesekere, "Times of Ceylon", Colombo, 1911.
# Parakrama Pandya

Parakrama Pandya fou rei de Polonnaruwa del 1212 al 1215. Era un príncep de Pandya al que l'ocupació txola sembla que li va impedir ocupar la corona. Llavors amb les seves forces es va dirigir a l'illa de Ceilan on va derrotar a la reina Lilavati i al seu cap militar anomenat igualment Parakrama, i es va proclamar rei a Polonnaruwa.
Va tenir un bon govern i va administrar justícia d'acord amb el codi de Manu. Al cap de tres anys el país fou envaït per un guerrer o príncep Kalinga de nom Magha amb una força de vint mil homes reclutada a Kerala al país Txera. Aquests invasors van actuar de manera violenta i bàrbara, amb saquejos, robatoris, violacions; fins i tot els animals eren agafats pels invasors; el més rics eren sotmesos a tortures; les dagobes i temples foren profanats i saquejats i els seus monjos maltractats; el poble fou sotmès a treballs forçats; alguns llibres importants foren destruïts; i fins i tot les relíquies de Buda i altres tresors van patir la fúria dels invasors. Polonnaruwa fou ocupada i Parakrama Pandya agafat presoner i se li van treure els ulls i confiscar tots els seus tresors.

## Bibliografia

* Donald Obeyesekere, Outlines of Ceylon history, "Times of Ceylon", Colombo, 1911
# Parakramabahu

«Parakramabahu» té aquests significats:
* Parakramabahu I el Gran, rei de Polonnaruwa, 1153-1186
* Parakramabahu II (Pandita Parakrama Bahu), rei de Polonnaruwa, 1153-1186
* Parakramabahu III, rei de Polonnaruwa, 1283-1310
* Parakramabahu IV, rei de Kurunagala, 1325/1326
* Parakramabahu V, rei de Gampola, 1409-1412
* Parakramabahu VI, rei de Kotte, 1412-1467
* Parakramabahu VII, rei de Kotte, 1480-1484
* Parakramabahu VIII, rei de Kotte, 1484-1518
* Parakramabahu IX (Dharma Parakramabahu), rei de Kotte a Kelaniya, 1509-1528
# Pablo Daniel Brandán

Pablo Brandán (Buenos Aires, 5 de març de 1983) és un futbolista argentí, que ocupa la posició de defensa. Ha estat internacional argentí en categoria sub-20.
Ha militat a l'Huracán, Argentinos Juniors, Independiente i Instituto de Córdoba, al seu país, així com al Deportivo Alavés i Burgos CF de la competició espanyola, i a l'Unirea Urziceni romanès.
# Palau de l'Òpera de la Corunya

El Palau de l'Òpera de la Corunya (en gallec: Palacio da ópera da Coruña) és un edifici situat a la Glorieta de América, a la Corunya, al costat del Parc de Santa Margarida. Antigament era el palau de congressos de la ciutat. La construcció d'un nou centre de congressos i exposicions a la zona del port, Palexco, va impulsar la reforma d'aquest edifici que és seu de l'Orquestra Simfònica de Galícia.
L'auditori principal té unes bones condicions tècniques i acústiques, i té capacitat per a 1.729 persones. En el mateic recinte, el Palau de l'Òpera alberga una Sala de Càmera, una Sala de Ponències, una Sala VIP i una zona d'exposició.

## Referències

* 1 2 Palacio de la Ópera. Palacios.

## Enllaços externs

* Pàgina web oficial (castellà)
# Oxyurichthys notonema

Oxyurichthys notonema és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 7,5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic occidental central.

## Referències

* ↑ Bleeker P. 1857. Index descriptionum specierum piscium bleekerianarum in voluminibus I ad XIV diarii societatis scientiarum indo-Batavae. Natuurkd. Tijdschr. Neder. Indië v. 14. 447-486.
* ↑ «Oxyurichthys notonema». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Kuiter, R.H. i T. Tonozuka 2001 Pictorial guide to Indonesian reef fishes. Part 3. Jawfishes - Sunfishes, Opistognathidae - Molidae. Zoonetics, Austràlia. 623 - 893.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fenner, R. M. The Conscientious Marine Aquarist: A Commonsense Handbook for Successful Saltwater Hobbyists (en anglès). TFH Publications, 2001. ISBN 9781890087029.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hoese, D.F. 1986: Gobiidae. p. 774-807. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín, Alemanya.
* Larson, H.K. i E.O. Murdy 2001. Gobiidae. Gobies. p. 3578-3603. A K.E. Carpenter i V. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the Western Central Pacific. Vol. 6. Bony fishes part 4 (Labridae to Latimeriidae). FAO, Roma, Itàlia.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Parc eòlic del Collet dels Feixos

El parc eòlic Collet dels Feixos està situat al municipi de Duesaigües (Baix Camp), i va entrar en funcionament l'any 2004. És un dels parc eòlics catalans que s'han sumat a la iniciativa d'obrir les portes als ciutadans per ensenyar-los quin és el funcionament dels molins de vent per celebrar el Dia Mundial del Vent, que se celebra cada 15 de juny.
Està format per sis aerogeneradors del model Made AE-61 de pas fix i amb dus velocitats, que proporcionen 1.320 kW de potència eòlica cadascun, amb una potència total de 7.92 MW. Els prop de 23.500 MW/any que produeix el parc garanteixen el subministrament elèctric d'una ciutat d'aproximadament uns 25.000 habitants.
És conegut també per les aparicions a l'espai del temps de TV3 informant en tot moment de la temperatura actual i la humitat relativa. Molt a prop d'aquest parc es troba el de Mas de la Potra.

## Referències

* ↑ «Central eòlica del Collet dels Feixos». Territori. Observatori de projectes i debats territorials de Catalunya, 31-12-2004. Arxivat de l'original el 4 de març 2016. [Consulta: 29 desembre 2014].
# Pallacanestro Varese

El Pallacanestro Varese és un club de bàsquet italià de la ciutat de Varese, de la regió de la Llombardia.

## Història

El Pallacanestro Varese va ser fundat el 1945. És el segon club italià per palmarès, després de l'Olimpia Milano i un dels més prestigiosos d'Europa.
El seu brillant historial el va forjar durant els anys 60 i 70, on fou considerat el millor club d'Europa del moment. Va arribar a disputar deu finals consecutives de la Copa d'Europa de bàsquet entre 1970 i 1979, rècord no superat. En el seu palmarès consten 3 Mundials de Clubs, 5 Copes d'Europa, 2 Recopes d'Europa, 10 Lligues italianes, 4 Copes d'Itàlia, principalment.
Ha estat conegut sovint pels seus patrocinadors, com per exemple: Storm, Ignis, Emerson, Turisanda, Cagiva, Star, Mobilgirgi, Ciaocrem, Divarese, Ranger, Varese Roosters, Metis, Whirlpool.

## Palmarès

* 3 Mundial de Clubs de bàsquet: 1966, 1970, 1973.
* 5 Copa d'Europa de bàsquet: 1969-70, 1971-72, 1972-73, 1974-75, 1975-76.
* 2 Recopa d'Europa de bàsquet: 1966-67, 1979-80.
* 10 Lliga italiana de bàsquet: 1960-61, 1963-64, 1968-69, 1969-70, 1970-71, 1972-73, 1973-74, 1976-77, 1977-78, 1998-99.
* 4 Copa italiana de bàsquet: 1968-69, 1969-70, 1970-71, 1972-73.
* 1 Supercopa italiana de bàsquet: 1999.

## Membres històrics
### Jugadors

| Alain Digbeu Aldo Ossola Aleksandar Capin Aleksandar Nikolic Alessandro De Pol Andrea Meneghin Antonio Zorzi Antony Gennari Arijan Komazec | Bob Morse Carlo Recalcati Cristiano Zanus Fortes Charlie Yelverton Christian Di Giuliomaria Corny Thompson Daniel Santiago Delonte Holland Dino Meneghin | Domenico Morena Enrico Ravaglia Francesco Foiera Francesco Vescovi Gabriel Fernández Giacomo Galanda Gianmarco Pozzecco Jerry McCullough Keith Carter | Kevin Magee Manuel Raga Marcelo Damiao Pavel Podkolzine Romeo Sacchetti Sani Bečirovič Stefano Rusconi Velijko Mrsić Vittorio Tracuzzi |

### Entrenadors històrics

* Vittorio Tracuzzi
* Nico Messina
* Aleksandar Nikolić
* Sandro Gamba
* Carlo Recalcati
* Gregor Beugnot
* Ruben Magnano

## Enllaços externs

* Pallacanestro Varese - Lloc web oficial
* Blog Varese Basket Arxivat 2007-08-24 a Wayback Machine.
* Myspace Varese Basket
# Pallissa de Cal Xifré

La Pallissa de Cal Xifré és una pallissa de Vallbona de les Monges (Urgell) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

La cabana aprofita el desnivell del terreny de manera que queda soterrada pel darrere i pels costats queda protegida per un marge. Es una construcció de pedra seca de grans dimensions: 4 metres d'amplada per 8 de fondària i uns 4 metres d'alçada. És de planta rectangular i coberta amb voltes apuntades, algunes de les quals estan deformades. La façana té una estructura semicircular formada per un gran arc de descarrega. L'aparell és a base de pedra rejuntada de diferents mides. En una de les pedres hi ha una inscripció que sembla que posa 1833. S'accedeix a l'interior per una porta d'arc rebaixat a la banda esquerra i una petita obertura centrada respecte de la façana.
Al davant de la cabana hi ha l'era.

## Referències

* 1 2 «Pallissa de Cal Xifré». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 28 març 2019].
# Partido Comunista de España-Unificado

Partido Comunista de España Unificado (PCEU) fou un partit polític espanyol creat el 1980 després de la unió del Partit Comunista dels Treballadors (PCT) i el Partit Comunista d'Espanya (VIII-IX Congressos). El PCT i el PCE(VIII-IX) eren dos grups marxistes-leninistes escindits del Partit Comunista d'Espanya (PCE) a causa dels desacords ideològics amb la política eurocomunista de la seva direcció. En 1984 el PCEU es va unir a altres grups per a fundar el Partit Comunista (PC; cridat pe ce punt per a evitar l'homofonia amb PCE), més tard denominat Partit Comunista dels Pobles d'Espanya (PCPE).

## Enllaços externs

* Adhesiu del Partit Comunista delo Treballadors (PCT) Arxivat 2004-08-22 a Wayback Machine.
# Partido Comunista de Liberación Nacional

Partido Comunista de Liberación Nacional (PCLN) va ser un partit comunista i independentista de Galícia format el 25 de juliol de 1986 pel Colectivo Comunista 22 de marzo que havien format 13 membres del comitè central de la Unión do Povo Galego, disconformes amb la decisió del V Congrés de donar suport que el Bloc Nacionalista Gallec participés en les sessions del Parlament de Galícia. Les principals figures del PCLN eren Mariano Abalo, Manuel Caamaño i Xan Carballo, secretari general de la Intersindical Nacional dos Traballadores Galegos.
En la III Assemblea Nacional del BNG (1987), es va decidir expulsar al PCLN pel suport que havia donat a Herri Batasuna a les eleccions al Parlament Europeu. El PCLN va iniciar llavors un procés amb altres grups de l'esquerra independentista (el més significatiu dels quals era Galiza Ceibe-OLN) per a constituir l'organització Fronte Popular Galega (FPG) en juliol de 1988. Dintre del FPG, el PCLN pretenia mantenir la independència de les organitzacions integrants del front. Per altra banda Galiza Ceibe-OLN volia dissoldre-les i convertir al FPG en una organització unitària. La línia del PCLN es va convertir en predominant dintre del FPG. El PCLN es va inscriure en el registre de partits polítics del Ministeri de l'Interior espanyol el 13 de febrer de 1988. No obstant això, aviat van sorgir divisions dintre del FPG. El PCLN tenia objeccions al suport al Exército Guerrilheiro do Povo Galego Ceive, mentre que Galiza Ceibe-OLN ho donava suport activament. A causa d'aquestes disensiones internes es va convocar una Assemblea Nacional extraordinària del front. Galiza Ceibe-OLN va decidir abandonar el FPG i constituir la Assembleia do Povo Unido (APU). A principis de la dècada de 1990, el PCLN es va dissoldre dintre del FPG, convertint-se aquest en un partit polític unitari.

## Referències

* ↑ López García, Xosé; Vilela, Xosé Luis. Elecciones generales: Junio-86: hacia la recomposicion del mapa politico (en castellà). La Voz de Galicia, 1986, p. 104.
* ↑ Actas do XIX Congreso Internacional de Lingüística e Filoloxía Románicas, Universidade de Santiago de Compostela, 1989 (en castellà). Fundación "Pedro Barrié de la Maza, Conde de Fenosa,", 1992, p. 72.
# Partido Comunista Marxista Leninista del Ecuador

El Partido Comunista Marxista Leninista del Ecuador (PCMLE) és un partit polític de l'Equador que es va escindir del Partido Comunista del Ecuador el 1964, seguint una política maoista i, després, pro-albanesa. Quan va moderar les seves posicions, encara que seguint una política estalinista, va patir una escissió (1996) de la qual va sorgir el Partido de los Trabajadores de Ecuador. El seu braç polític és el Movimiento Popular Democrático.
La bandera del PCMLE és vermella amb les sigles en groc centrades a la part cap al vol, i la falç i martell al cantó superior esquerra.
# Paixalik

Paixalik era el càrrec o funcions que exercien els paixàs a l'Imperi Otomà i el Marroc.
Ocasionalment es deia també així el territori posat sota l'autoritat d'un paixà (una província, un sandjak, etc.). Quan els governs a províncies van començar a ser donar a paixàs, el terme paixaliq va substituir ocasionalment al de mir-liwa o a sandjakbegi i al segle xix dels 158 sandjaks hi havia 70 paixaliqs dels quals 25 eren paixasandjaghis, és a dir governadors de sandjaks on hi havia la capital de l'eyalat o província.

## Referències

* ↑ Idrissa, Abdourahmane; Decalo, Samuel. Historical Dictionary of Niger (en anglès). Scarecrow Press, 2012, p. 220. ISBN 0810860945.

## Bibliografia

M. d'Ohsson, Tableau général de l'Empire Othoman), 1788
# Panell de control

* No s'ha de confondre amb tauler de control.
Un panell de control és una superfície normalment plana, sovint vertical, on s'agrupen tota una sèrie d'instruments de control i seguiment imprescindibles per a monitorar un procés o conjunt de processos, així com els interruptors, polsadors, commutadors, palanques, joysticks, etc., necessaris per a aquestes finalitats.
S'instal·len a les fàbriques per supervisar i controlar les màquines o línies de producció i a altres llocs com centrals elèctriques, centrals nuclears, vaixells, avions, mainframes, etc...
D'antuvi la majoria de panells de control estaven equipats normalment amb polsadors i instruments analògics, mentre que avui en dia en molts casos han estat substituïts per tecnologies més modernes i s'utilitza algun tipus de pantalla tàctil per als propòsits de monitoratge i control.

## Galeria

* Panell de control d'un bot salvavides classe Severn
* Panell de control d'una Caldera Tubular Horitzontal (x2)
* Panell de control d'indústria sucrera amb polsadors
* Panell de control amb pantalla tàctil de la fragata INS Shivalik

## Vegeu també

* Panell d'informació
* Tauler de control
* Patch panel
* Interfície gràfica d'usuari
* Tauler de control (PC)