OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Lekeitio

Lekeitio és un municipi de la província de Biscaia, País Basc, pertanyent a la comarca de Lea-Artibai. Limita al nord amb Ispaster i a l'est amb Mendexa.

## Eleccions municipals 2007

Cinc van ser els partits que van presentar llista a les eleccions a l'ajuntament en el municipi; EAJ-PNB, EA, PSE-EE, PP i EB-ARALAR. Qui no va estar present va ser l'esquerra abertzale, ja que la candidatura de EAE-ANV va ser il·legalitzada prèviament. Aquests van ser els resultats:
* Eusko Alderdi Jeltzalea - Partit Nacionalista Basc : 1674 vots (9 escons)
* Eusko Alkartasuna: 826 vots (4 escons)
* Ezker Batua - Aralar: 124 vots (0 escons)
* Partit Socialista d'Euskadi - Euskadiko Ezkerra: 52 vots (0 escons)
* Partit Popular: 52 vots (0 escons)
Aquests resultats van donar com guanyador a l'actual alcalde de la ciutat José María Cazalis Eiguren, de EAJ-PNB, amb majoria absoluta. Destacar el gran suport a la candidatura il·legalitzada de l'esquerra abertzale EAE-ANV, sent el vot nul de 1560 vots, superant totes les candidatures excepte la de EAJ-PNB. Ni EB-ARALAR, ni PSE-EE ni PP van assolir cap representació a l'ajuntament.

## Persones il·lustres

* Resurrección María Azkue (1864-1951): filòleg, musicòleg i sacerdot. President de l'Euskaltzaindia i membre de la Reial Acadèmia Espanyola.
* Pedro Bernardo Villarreal de Berriz (1669 - 1740), enginyer.
* Juan Maria Altuna (1828 - 1868), músic. Nascut a Durango. Col·laborà amb Iparraguirre en la composició del Gernikako Arbola.
* Eusebio Maria Azkue (1813 - 1873), professor i poeta.
* Eusebio Erkiaga (1912 - 1993), poeta i literat.
* Santiago Brouard (1919 - 1984), polític.
* Rufo Atxurra (1911 - 2002), fotògraf i documentalista.
* Isidro Salinas Gaminde (1915 - 2001), metge.

## Enllaços externs

* Lekeitio - Lloc web oficial
# Aliaksandr Martinóvitx

Aliaksandr Martinóvitx (Minsk, 26 d'agost de 1987) és un futbolista belarús de la dècada de 2010. Fou internacional amb la selecció de Belarús. Pel que fa a clubs, defensà els colors de Dinamo Minsk i FC Krasnodar.

## Referències

* ↑ «Three for Berg as Sweden stun Belarus». UEFA, 16-06-2009. Arxivat de l'original el 8 de juliol 2012. [Consulta: 29 gener 2012].
* ↑ «Archived copy» (en russian). Russian Premier League, 20-06-2011. Arxivat de l'original el 17 de setembre 2011. [Consulta: 22 juny 2011].
* ↑ «Còpia arxivada» (en russian). FC Krasnodar, 15-07-2010 [Consulta: 26 agost 2014]. Arxivat 5 de febrer 2016 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2016-02-05. [Consulta: 27 desembre 2018].
* ↑ Aliaksandr Martinóvitx a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ Aliaksandr Martinóvitx, Fitxa a Soccerway
# Copa Balcànica de clubs

L'any 1961 es creà la Copa Balcànica, per a clubs d'Albània, Bulgària, Grècia, Romania, Turquia i Iugoslàvia. La competició es disputà 27 cops, i a diferència de la Copa Balcànica de Nacions no tingué gran rellevància.

## Palmarès

| Any | Campió | País |
| 1960/61 | Steagul Rosu Brasov | Romania |
| 1961/62 | Olympiakos El Pireu | Grècia |
| 1962/63 | No es disputà | - |
| 1963/64 | Rapid Bucuresti | Romania |
| 1964-66 | Rapid Bucuresti | Romania |
| 1966/67 | Fenerbahçe Istanbul | Turquia |
| 1967/68 | Beroe Stara Zagora | Bulgària |
| 1969 | Beroe Stara Zagora | Bulgària |
| 1970 | Partizani Tirana | Albània |
| 1971 | Panionios Atenes | Grècia |
| 1972 | Trakia Plovdiv | Bulgària |
| 1973 | Lokomotiv Sofia | Bulgària |
| 1974 | Akademik Sofia | Bulgària |
| 1975 | Radnicki Nis | RF Iugoslàvia |
| 1976/77 | Dinamo Zagreb | RF Iugoslàvia |
| 1977/78 | Panathinaikos Atenes | Grècia |
| 1978 | NK Rijeka | RF Iugoslàvia |
| 1979/80 | Sportul Studentesc Bucuresti | Romania |
| 1980/81 | Velez Mostar | RF Iugoslàvia |
| 1981-83 | Beroe Stara Zagora | Bulgària |
| 1983/84 | Beroe Stara Zagora | Bulgària |
| 1984/85 | Iraklis Thessaloniki | Grècia |
| 1986 | Slavia Sofia | Bulgària |
| 1987/88 | Slavia Sofia | Bulgària |
| 1988/89 | OFI Iraklion | Grècia |
| 1989/90 | No es disputà | - |
| 1990/91 | Inter Sibiu | Romania |
| 1991/92 | Sariyer GK | Turquia |
| 1992/93 | Edessaikos | Grècia |
| 1993/94 | Samsunspor | Turquia |
# Dansaire del Chaco

El dansaire del Chaco (Saltatricula multicolor) és un ocell de la família dels tràupid (Thraupidae).

## Hàbitat i distribució

Zones arbustives a les terres baixes a l'est i sud-est de Bolívia, oest de Paraguai de l'oest d'Uruguai i nord de l'Argentina.

## Referències

* ↑ «Dansaire del Chaco». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/10/2022(català)
# Eges (Eòlia)

Eges (en llatí: Aegae, en grec antic: Αἰγαί, 'Aigái') va ser una antiga polis grega situada a l'Eòlida, a Anatòlia.
Heròdot diu que va ser una de les primeres dotze ciutats que van fundar els eolis a l'Àsia Menor. Polibi la menciona com una de les ciutats dels eolis que es van posar a favor d'Àtal I de Pèrgam a la guerra que va fer contra Aqueu l'any 218 aC. Estrabó diu que estava situada a la zona muntanyosa que hi ha sobre les ciutats de Cime, Focea i Esmirna, en un lloc on passa el riu Hermos, no massa lluny de Temnos.
Tàcit diu que va patir el gran terratrèmol que va destruir dotze de les ciutats d'Àsia en temps de Tiberi.

## Referències

* ↑ Heròdot. Històries, I, 149
* ↑ Polibi. Història, V, 77
* ↑ Estrabó. Geografia, XIII, 3, 5
* ↑ Tàcit. Annals, II, 47
# Echium wildpretii

Echium wildpretii és una espècie de planta de la família de les Boraginàcies.

## Descripció

Planta biennal, produint una densa roseta de fulles durant el primer any; aquestes últimes són persistents, de forma linear-lanceolada, de 30 x 2 cm, i més espesses a la base. Es tornen més curtes al llarg de la tija. Les flors, de color vermell coral -la subespècie E. wildpretii trichosyphon, endèmica de l'illa de La Palma, té la corol·la rosa violàcia/blavosa- apareixen al segon any, formant una inflorescència erecta d'1 a 3 m d'alçada. Es tornen blaves amb el temps, fenomen habitual a la subfamília Boraginoideae. Els fruits són núcules monospermes, ovoides, apiculades i irregularment tuberculades.

## Hàbitat

És una planta herbàcia biennal endèmica de les illes Canàries, de Tenerife particularment, dins del recinte del parc nacional de Las Cañadas del Teide essent igualment freqüent al sud-est: Vilaflor i als Alts de Arafo i Arico. També se la troba conreada en alguns casos a Gran Canària i La Palma.

## Usos

Planta que s'usa en jardineria. També és una de les principals plantes utilitzades a Tenerife per les abelles per a la producció de mel, per la gran riquesa de pol·len i nèctar de les seves flors. És una mel monofloral característica i amb denominació d'origen. És d'un color molt clar, gairebé transparent amb matisos groc ambarins; es pot utilitzar amb aliments als quals no se'ls vol emmascarar la seva aroma.

## Taxonomia

Echium wildpretii va ser descrita per H.Pearson ex Hook.f. i publicada a Botanical Magazine 128: t. 7847. 1902.

### Etimologia

* Echium: nom genèric que deriva del grec echium, que significa "escurçó", per la forma triangular de les llavors, les quals recorden vagament al cap d'un escurçó.
* wildpretii: epítet atorgat en honor de Hermann Wildpret, horticultor suís i resident a La Orotava durant el segle xix.

### Subespècies

* Echium wildpretii subsp. trichosiphon (Svent.) Bramwell

### Sinonímia

* Echium wildprettii

## Referències

* ↑ "Tajinastes, tesoros botánicos de altura" Arxivat 2014-07-09 a Wayback Machine. (en Castellà).
* ↑ «Echium wildpretii». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 19 setembre 2013].
* ↑ «Echium wildpretii» a The Plant List. Data consulta: 18 de juny de 2014.
* ↑ «Echium wildpretii» a EOL. Data consulta: 18 de juny de 2014.

## Enllaços externs

* Boraginoideae a APG (Angiosperm Phylogeny Group) website (requereix cerca).
* Echium wildpretii i altres flors silvestres de Las Cañadas del Teide Arxivat 2006-03-17 a Wayback Machine..
* Abundant iconografia a Google Imatges.
* Pels interessats en cultivar aquesta espècie Arxivat 2014-04-02 a Wayback Machine. (en Anglès).
# Saadla

Saadla (àrab: اصعادلا, Iṣʿādlā) és un municipi rural de la província de Safi de la regió de Marràqueix-Safi. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 16.633 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Leknes

Leknes és una ciutat del comtat de Nordland a Noruega. És el centre administratiu de la municipalitat de Vestvågøy (amb 10.764 habitants, éslamunicipalitat més poblada de Lofoten i Vesterålen). El 2013 tenia 3.176 habitants.
Està a l'illa de Vestvågøya a uns 68 quilometres (42 mi) de Svolvær i 65 quilometres (40 mi) d'Å a Moskenes. Leknes no depén de la pesca.
El port de la ciutat Leknes Havn és un dels més importants de Noruega i és visitat pels creuers. El sol està per sobre de l'horitzó des del 26 de maig fins al 17 de juliol i a l'hivern no apareix el sol des del 9 de desembre fins al 4 de gener.

## Referències

* ↑ Statistisk sentralbyrå. «Urban settlements. Population and area, by municipality.», 01-01-2013.
# Aliaksandr Lissouski

Aliaksandr Lissouski (en belarús: Аляксандр Лісоўскі, en rus: Александр Лисовский) (13 de novembre de 1985) és un ciclista belarús, especialista en el ciclisme en pista. En el seu palmarès destaca el Campionat del Món de Scratch de 2008.

## Palmarès en pista

* 2008
** Campió del món de Scratch
* 2010
** Campió de Belarús en Scratch
* 2012
** Campió de Belarús en Persecució
** Campió de Belarús en Òmnium

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Castell de Vall-de-roures

El castell de Vall-de-roures és un castell-palau que forma un conjunt gòtic al capdamunt de Vall-de-roures i que havia estat dels arquebisbes de Saragossa, que tenien la vila com an feu.
L'origen del castell és incert. Les teories més recents ens porten fins a finals del segle xii, però no és en absolut descartable la idea que siga molt més antic. L'única certesa és que està construït entorn d'una roca natural (la cúspide de la qual fins i tot pot veure's en la seua segona planta) fortificada per a servir com a element defensiu, bé pels cristians en el procés de reconquesta o per alguna de les cultures precristianes que van habitar estes terres.
A finals del segle xiv, l'arquebisbe García Fernández d'Heredia comença la transformació del castell defensiu en un palau episcopal. Reconstruïx i àmplia la planta baixa, la primera planta i deixa el seu segell personal en els nombrosos escuts heràldics que es troben en les seues estades. García mor en 1411, però la seua tasca és continuada pels seus successors en el càrrec i molt especialment per Dalmau de Mur, responsable de la reconstrucció de la segona planta i part alta del castell.
Fins a finals del segle xvii els arquebisbes de Saragossa van continuar sent els Senyors del castell, començant després un progressiu abandó i ruïna que el deixaria en un estat lamentable. El 1931 és declarat monument nacional, però les actuacions per a la seua reconstrucció no començarien fins a 1977, i en especial fins als anys 1982 i 1983, quan es recuperen voltes i sòls de bona part de l'antic palau.
Hui en dia, el castell de Vall-de-roures continua buscant la seua antiga esplendor, havent-se convertit en un espai per a la cultura on tenen lloc exposicions, congressos, actuacions de música i que mira al futur recordant-nos el nostre llarg passat.
# Dansaire de bec taronja

El dansaire de bec taronja (Saltator aurantiirostris) és una espècie d'ocell de la família dels tràupids.
Es troba a l'Argentina, Bolívia, Brasil, Xile, el Paraguai, el Perú i Uruguai; en particular, a la regió sud del Pantanal, al llarg del riu Paraguai.

## Referències

* ↑ «Dansaire de bec taronja». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/10/2022(català)
# Eges (Eubea)

Eges (en llatí: Aegae, en grec antic: Αἰγαί) era una antiga ciutat d'Eubea, situada a la seva costa occidental.
Estava situada al nord de Calcis, i una mica al sud d'Oròbies. Estrabó diu que es trobava a 120 estadis d'Antèdon a la costa del davant, a Beòcia. En parla Homer, però ja havia desaparegut en temps d'Estrabó. Era famosa pel seu culte a Posidó des de temps molt antics, i el temple d'aquest déu encara existia a l'època d'Estrabó, que el va veure situat en una muntanya elevada. Estrabó també diu que el nom de la mar Egea deriva d'aquesta ciutat. Esteve de Bizanci identifica Eges amb Carist.

## Referències

* ↑ Homer. Ilíada, XIII, 21
* ↑ Smith, William (ed.). «Aegae». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 28 novembre 2023].
# Dalc'homp Sonj

Dalc'homp Soñj, creada en 1981, és una associació amb l'objectiu principal de participar en la vulgarització de la història de Bretanya i dels països cèltics.
La seva principal activitat en els darrers anys ha est l'edició d'obres històriques en cinc col·leccions: biografies, història local, Tramor, consagrada als altres països cèltics, Buhez bro an Oriant, consagrada al País d'An Oriant, Estudis i recerques, consagrat a treballs universitaris. Depèn de l'Institut Cultural de Bretanya. És la revista de la Maison de l'Histoire de Bretagne.

## Bibliografia

* Roparz Hemon 1900-1978. Col·lectiu. Dalc'homp Sonj.
* Bretagne en tête à tête per Michel Deligne. Dalc'homp Sonj.
* Yann-Ber Kalloc'h per Gwenaël Le Bras, prefaci de Jorj Belz. Dalc'homp Sonj.
* Histoire de Châteaugiron, contribution à l'histoire de la Bretagne per Michel de Mauny. Dalc'homp Sonj.
* 1789-1795 : Les Quévenois et la révolution française Col·lectiu. Dalc'homp Sonj.
* Seigneurs et Seigneuries du Kemenet Heboe per Job Jaffré. Dalc'homp Sonj.
* Secrets et Mystères de nos Kêr, 2 toms per Job Jaffré. Dalc'homp Sonj.
* Comprendre les noms de lieux du Pays d'An Oriant. Institut Cultural de Bretanya. Dalc'homp Sonj.
* L'origine géographique des Bretons armoricains per Alan J. Raude. Dalc'homp Sonj.
* Iliens per Peadar O'Donnell. Dalc'homp Sonj.
# Ariandes

Ariandes (en llatí Aryandes, en grec antic Ἀρυάνδης) fou sàtrapa (governador) persa d'Egipte després del 530 aC (segurament prop del 522 aC) fins després del 510 aC. Cambises II de Pèrsia (530 aC–522 aC) el va nomenar per aquest càrrec
Darios I el Gran va anar a Egipte el 518 aC i va pacificar el país mig revoltat i que sembla que havia obligat a fugir a Ariandes, al que Darios va reinstal·lar en el seu càrrec i li va encarregar de compilar les lleis del país. El 513 aC Ariandes va enviar al rei un exèrcit per ajudar-lo en la seva campanya contra els escites.
Durant el seu govern és quan se suposa que Feretime, la mare d'Arcesilau III de Cirene, li va anar a demanar ajut per venjar la mort del seu fill (suposat amic dels perses) assassinat a la ciutat de Barca. Heròdot pensa que tot l'afer va ser un pretext per la invasió de la Cirenaica pels perses. Efectivament després de l'expedició es va crear la satrapia de Putaya (Libia)
Va emetre moneda de plata pura, imitant a Darios I el Gran que l'havia emes d'or, però el rei, indignat per la seva presumpció, el va fer matar acusat de traïció. La data d'aquest fet varia entre el 510 aC i el 492 aC i és considerat dubtós pels historiadors, ja que mai s'ha trobat cap dàric de plata fet per Ariandes. El va succeir Ferendates (Pherendates).

## Referències

* ↑ Aryandes a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 379
# Barcelona FM

Barcelona FM és l'emissora de ràdio municipal de Barcelona al dial 91.0 de l'FM, gestionada per l'empresa Informació i Comunicació de Barcelona SA spm, també responsable de Betevé, el Consell d'Administració de la qual fou renovat l'estiu de 2014 per un mandat de sis anys i estava format per Vicenç Villatoro, Isona Passola, Albert de Gregorio, Carlos Nieto i Josep Maria Carbonell.

## Història

La ràdio va començar les emissions el 25 de setembre del 2014, principalment amb continguts de caràcter local, seguint un sistema amb blocs de 30 minuts que incloïen seccions i reportatges de temàtiques diverses, emesos entre les 7 i les 21 h de dilluns a divendres. Els caps de setmana eren són musicals amb butlletins informatius a cada punt horari, des de les 8 fins a les 22 h.
El director era Sergi Vicente i Rafael de Ribot el cap d'Antena i Continguts.

## Referències

* ↑ Castellví Roca, Albert «L'Ajuntament dona llum verda a la nova ràdio municipal de Barcelona». Diari Ara, 28-07-2014.
* ↑ «Barcelona FM engega la seva fórmula informativa». Barcelona Televisió, 25-09-2014. Arxivat de l'[original el 2014-09-28.
# Alfred Vera i Buendia

Alfred Vera i Buendia (Barcelona, 13 de febrer de 1930 - Barcelona, 19 de gener de 2016) fou un futbolista català de la dècada de 1950.

## Trajectòria

Jugà durant 11 temporades a primera divisió, i algunes més a Segona, però a la majoria d'elles fou porter suplent. Després de jugar al FC Martinenc, fitxà pel RCD Espanyol l'any 1949. A l'Espanyol jugà durant tres temporades, en les quals fou majoritàriament suplent, per darrere de Josep Trias, José Valero i Miquel Soler. En total només va poder disputar 7 partits de lliga. Jugà tres bones temporades al CD Màlaga (48 partits a Primera), i a continuació fou suplent al Sevilla FC (9 partits) i Atlètic de Madrid (1 partit). El 1958 fitxà per l'Sporting de Gijón on fou titular durant la seva primera temporada, però suplent la segona. El 1960 tornà a l'Espanyol per cobrir la baixa de Josep Vicente, fitxat pel Reial Madrid, però novament fou suplent de Joan Visa i Benet Joanet, marxant durant la temporada cedit al Terrassa FC de Segona.
Un cop es retirà continuà lligat a les banquetes, principalment al futbol modest català, destacant al CF Reus Deportiu, RCD Mallorca, CE L'Hospitalet, Vinaròs CF, CE Europa, FC Vilafranca o AEC Manlleu.

## Referències

* ↑ «Fallece en Barcelona el exportero rojiblanco Alfredo Vera». La Nueva España, 24-03-2016. [Consulta: 7 maig 2016].
* ↑ «El pasado y su personaje: Alfredo Vera». Mundo Deportivo, 28-01-1984. [Consulta: 1r abril 2015].
* 1 2 «Perfil a amigosmalaguistas-temporadas.es.tl». amigosmalaguistas-temporadas.es.tl. Arxivat de l'original el 2015-07-22. [Consulta: 1r abril 2015].
* 1 2 3 «Fitxa de Vera». Periquito.cat. [Consulta: 1r abril 2015].
* ↑ «Vera». arandaarquitectos.com. [Consulta: 1r abril 2015].
* ↑ «Buscando el ansiado debut». pericosonline.com, 24-11-2008. Arxivat de l'original el 2015-06-04. [Consulta: 1r abril 2015].
* ↑ «Ocho años». Mundo Deportivo, 26-09-1980. [Consulta: 1r abril 2015].
* ↑ «El Mallorca busca en Vera a su salvador». Mundo Deportivo, 18-04-1975. [Consulta: 1r abril 2015].
* ↑ «Balmes, alta en el Hospitalet». Mundo Deportivo, 04-12-1977. [Consulta: 1r abril 2015].
* ↑ «Alfredo Vera, entrenador del Vinaroz». Mundo Deportivo, 15-02-1979. [Consulta: 1r abril 2015].
* ↑ «Última baza del Europa». Mundo Deportivo, 26-04-1980. [Consulta: 1r abril 2015].
* ↑ «Buen debut a medias». Mundo Deportivo, 25-02-1981. [Consulta: 1r abril 2015].
* ↑ «A Vera le llegó el cese». Mundo Deportivo, 23-12-1982. [Consulta: 1r abril 2015].
* ↑ «AEC Manlleu». Mundo Deportivo, 10-03-1995. [Consulta: 1r abril 2015].

## Enllaços externs

* Perfil a BDFutbol Jugador
* Perfil a BDFutbol Entrenador
# Castell de Valldarques

El Castell de Valldarques, o Torre de la Vila, és un monument del municipi de Coll de Nargó (Alt Urgell) declarat bé cultural d'interès nacional.

## Descripció

Notable i sencera torre circular, amb restes d'un casal o residència al seu entorn.
Torre rodona voltada d'un recinte d'aparença més tardana, avui molt malmès. La torre és construïda amb aparell petit, característic del segle xi. A la torre hi ha una obertura elevada amb un arc de mig punt i els muntants avançats (al lloc de l'ampit hi ha un forat). A la part baixa hom hi ha obert un esvoranc.

## Història

Fortalesa. Lloc documentat el 966.
"Archas" el 839 i "Valle Arches" el 966. entenem molt probable que la força de Valldarques fos aixecada el segle xiii, quan el bisbe de la Seu d'Urgell voldria fitar assegurar els seus dominis, defensant-los de les eventuals envestides dels veïns incòmodes (ens referim, en especial, al comte de Foix, també vescomte de Castellbò). El fogatjament del 1358 indica que «La Vall d'Arques és del Bisbe» i compta amb 31 focs. Al segle xvii, "Remolins", pròxim, era del vescomtat de Castellbò, mentre que «La vall darques» era «de la mensa Episcopal de la Seu d'Urgell».

## Referències

* «Castell de Valldarques». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 4 maig 2012].
# Eduardo Bassave Rodríguez de Alburquerque

Eduardo Bassave Rodríguez de Alburquerque (l'Havana, 23 de setembre de 1835 - 1 de setembre de 1907) fou un polític espanyol, marquès de San Eduardo des del 3 de desembre de 1872.
Fou elegit diputat pel Partit Conservador pel districte de Nules a les eleccions generals espanyoles de 1884. Anteriorment havia estat senador per la província de Múrcia el 1878-1879. Posteriorment fou nomenat novament senador per la província de Tarragona el 1880-1881.

## Enllaços externs

* Fitxa del Senat
* Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)
# Dalawa

Dalawa era el nom hitita de la ciutat de Tlos que més tard va ser una de les sis que van formar la confederació Lícia.
Apareix revoltada contra els hitites en temps de Tudhalias II, juntament amb el territori d'Hinduwa o Hunduwa. Madduwattas rei de Zippasla, va suggerir que l'exèrcit hitita (dirigit per Kisbapili) atacara Hunduwa i ell mateix atacaria Dalawa. En realitat Madduwattas es va aliar amb Dalawa i amb la seva ajuda va fer caure a Kisbapili en un parany i va exterminar l'exèrcit hitita.

## Referències

* ↑ Bernabé, Alberto (ed.). Historia y leyes de los hititas: textos del Reino medio y del Imperio Nuevo. Tres Cantos: Akal, 2004, p. 44. ISBN 8446022532.
# Ariane (desambiguació)

«Ariane» té aquests significats:
* Ariane, família de vehicles llançadores
* Ariane (Martinů), òpera de Bohuslav Martinů
* ArianeTech, empresa catalana d'enginyeria
* Comunitat de Ciutats Ariane, associació sense ànim de lucre
# Bhut jolokia

El Bhut jolokia també conegut com a bitxo fantasma i naga jolokia, és un híbrid interespecífic de pebrot bitxo cultivat al nord-est de l'ïndia als estats d'Arunachal Pradesh, Assam, Nagaland i Manipur. És un híbrid entre les espècies de pebrotera Capsicum chinense i Capsicum frutescens i està estretament emparentat amb el Naga Morich de Bangladesh.
L'any 2007, els Guinness World Records certificaren que aquest híbrid era el bitxo més picant del món amb més d'un milio en l'escala Scoville. Tanmateix l'any 2011 va ser superat en picantor per l'Infinity chili seguit per Naga Viper, el Trinidad moruga scorpion el 2012 i el Carolina Reaper el 2013.

## Referències

* ↑ Shaline L. Lopez. «NMSU is home to the world's hottest chile pepper», 2007. Arxivat de l'original el 2010-02-09. [Consulta: 21 febrer 2007].
* ↑ «'Ghost chile' burns away stomach ills - Diet & Nutrition - MSNBC.com:». Associated Press [Consulta: 5 agost 2007].
* ↑ Paul W. Bosland and Jit B. Baral «'Bhut Jolokia'—The World's Hottest Known Chile Pepper is a Putative Naturally Occurring Interspecific Hybrid». Horticultural Science, 42, 2, 2007, pàg. 222–4. Arxivat de l'original el 2015-09-23 [Consulta: 28 juny 2018].
* ↑ «Hottest Chili». Guinness World Records. [Consulta: 26 desembre 2013].