OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Programa d'Erfurt

El Programa d'Erfurt (en alemany, Erfurter Programm) és el programa polític del Partit Socialdemòcrata d'Alemanya (SPD), marcant-ne la ideologia entre el 1891 i el 1921.
Es va presentar a un congrés del partit a la ciutat alemanya d'Erfurt el 1891 i la seva adopció, a través de la qual el partit pren posicions més properes al marxisme que les que tenia, va marcar un significatiu punt d'inflexió al partit després de la seva reorganització. Tanmateix, Friedrich Engels el va criticar, en una carta a Kausky del juny del 1891, per oportunista i per contenir punts no-marxistes.
Es va redactar en un context social i polític marcat per la ràpida industrialització d'Alemanya i per la introducció de les lleis antisocialistes. Les seves línies polítiques les van marcar Eduard Bernstein, August Bebel i Karl Kautsky. Declarava la mort imminent del capitalisme per ell mateix, cosa per la qual valia més la pena concentrar els seus esforços en qüestions pràctiques, com millorar la qualitat de vida dels treballadors, que lluitar per la revolució social, que ja considerava inevitable. Proclamava que els mitjans de producció havien d'ésser socialitzats.
El programa fou publicat per Kaustky en un llibre publicat el 1892 i anomenat La lluita de classe. El programa va ser influent en el Socialisme de la Segona Internacional, fet que provocà que els seus crítics el consideraren un marxisme vulgar.

## Referències

* ↑ Lenin, Vladimir I. «4.4 Criticism of the draft of the Erfurt Programme». A: The State and Revolution, 1917.
* 1 2 Massimo L. Salvadori, Kautsky e la rivoluzione socialista, 1880-1938, Milano, Feltrinelli, 1976, pp. 23-37.
* ↑ Korsch, Karl. Marxism & Philosophy. Nova York: Monthly Review Press, 1923, p. 55. ISBN 978-0-85345-153-2. «Marxist theory in the second half of the nineteenth century became gradually impoverished and degenerated into vulgar-marxism.»

## Enllaços externs

* El programa d'Erfurt (castellà)
* https://www.marxists.org/espanol/m-e/1890s/1891criti.htm A Critique of the Erfurt Program per Friedrich Engels] (castellà)
* «El Programa de Erfurt» de Karl Kautsky (1892), Julián Besteiro (Madrid, 1933) (castellà)
# Ribbed

Ribbed («lubrificat», en referència al preservatiu contingut en un embolcall roig de la coberta) és el tercer àlbum d'estudi del grup estatunidenc de hardcore melòdic NOFX, publicat el 1991 a través d'Epitaph Records.
Va ser el seu últim àlbum amb Steve Kidwiler a la guitarra, que va ser substituït per El Hefe. Ribbed és també l'últim àlbum de NOFX produït per Brett Gurewitz, qui també s'havia encarregat dels seus dos primers treballs. El disc va vendre 8.000 còpies en el seu llançament. Totes les cançons van ser escrites per Fat Mike excepte «Together on the Sand», per Steve Kidwiller.
L'Encyclopedia of Popular Music va descriure l'àlbum com «una col·lecció impecable de cançons genuïnament divertides». La revista Trouser Press va considerar que «Mike no altera el seu caràcter irreverent, però l'ús creixent d'harmonies del disc esdevindria permanent».
L'any 2018, NOFX va publicar l'àlbum Ribbed: Live in a Dive, la gravació d'un concert de 2012 on la banda va tocar Ribbed íntegrament.

## Equip de gravació

* Fat Mike: veu i baix
* Eric Melvin: guitarra
* Steve Kidwiler: guitarra i veu a «Together on the Sand»
* Erik Sandin (Groggy Nodbeggar): bateria
* Jay Bentley: cors
* Mark Curry: cors
* Dave Smalley: veu aguda a «New Boobs» (no acreditat)
* Brett Gurewitz: productor

## Referències

* ↑ Thompson, Dave. Alternative Rock. Hal Leonard Corporation, 1 desembre 2000. ISBN 9780879306076.
* ↑ «NOFX | Biography & History». AllMusic.
* ↑ «MUSIC : Caustic Rockers : Members of the punk band NOFX say their songs are honest. 'We're just trying to have a good time.'». Los Angeles Times, 21-11-1991.
* ↑ Pearson, David. Rebel Music in the Triumphant Empire: Punk Rock in the 1990s United States. Oxford University Press, 16 novembre 2020. ISBN 978-0-19-753490-8.
* ↑ «Ribbed». nofxofficialwebsite.com. [Consulta: 14 febrer 2013].
* ↑ Tàrrega, Jordi. «NOFX – Ribbed: 30 años del primer gran disco de NOFX» (en castellà). Science of Noise, 26-03-2021. [Consulta: 23 agost 2023].
* ↑ «NOFX». Trouser Press. [Consulta: 1r desembre 2020].
* ↑ «NOFX anuncia lançamento de álbum ao vivo tocando "Ribbed" na íntegra» (en portuguès brasiler), 05-05-2018. [Consulta: 23 agost 2023].
* ↑ «Album Review: NOFX “RIBBED – LIVE IN A DIVE”» (en anglès americà). Dying Scene, 15-09-2018. [Consulta: 23 agost 2023].
# Pere López i Agràs

Pere López i Agràs és un polític andorrà, líder del Partit Socialdemòcrata d'Andorra.

## Trajectòria
### Ministre al govern de Jaume Bartumeu

L'any 2008 va ser triat ministre d'Economia pel cap de Govern Jaume Bartumeu que va guanyar les eleccions de l'any amb una victòria històrica, però no majoritària.

### Escollit com a líder del PS

El Partit Socialdemòcrata d'Andorra va celebrar eleccions primàries l'any 2015 on va ser triat ell com a cap de llista per a les eleccions generals. Les eleccions van estar marcades per l'accés a la nacionalitat dels residents estrangers a Andorra, la inversió estrangera i els drets socials al país. Alexandre Rosell i Pere López van ser els candidats a unes primàries que el partit va voler obrir també als residents estrangers a Andorra, fent un pas de gegant en comparació a d'aquell que van fer els socialistes francesos. Així, el vot va obrir-se a tot aquell que, residint a Andorra, sigui quina fos la seva nacionalitat, volgués votar per un candidat o l'altre. L'obertura anava perfectament en coherència a la reclama que fa el partit: reduir els anys d'estada per obtenir la nacionalitat, fent que així hi hagi més integració i cohesió social al país entre andorrans i residents. O això era el que asseguraven. Pere López va ser finalment el candidat electe per un 75% de vots a favor. Tanmateix, va guanyar l'opció més conservadora dels dos candidats. Pere López proposava, en aquest sentit, una reducció a 15 anys per obtenir la nacionalitat, mentre que Alexandre Rossell en proposava 5. Per obtenir la nacionalitat en aquell moment calia estar-se al país uns 20 anys, mentre que a tots els països de la Unió Europea només cal estar-se 5 anys.

## Referències

* ↑ «Pere López s'imposa en les primàries amb un 70% dels vots». [Consulta: (Andorra Televisió, 27-09-2014)].
* ↑ «Els residents podran votar en les eleccions primàries del PS». Arxivat de l'original el 2014-12-25. [Consulta: (Diari Andorra, 05-06-2014)].
* ↑ «El PS vol reduir els anys d'accés a la nacionalitat». Arxivat de l'original el 2013-11-27. [Consulta: (Periòdic Andorra, 25-11-13)].
* ↑ «L'accés a la nacionalitat dels residents estrangers a Andorra, la inversió estrangera i els drets socials al país centren el debat de les primàries del PS». [Consulta: (Ara, 26-09-2014].
* ↑ «Alexandre Rossell opta per la reducció dels anys per obtenir la nacionalitat a cinc». Arxivat de l'original el 2014-12-18. [Consulta: (Cadena SER Andorra, 16-09-2014)].
* ↑ http://emplea.universia.es/informacion/dcho_laboral/ciudadanos_comunitarios/ Arxivat 2014-12-09 a Wayback Machine.
* ↑ «Llei qualificada de Nacionalitat 5-10-95». [Consulta: (BOPA)].
# Guitar Wolf

Guitar Wolf (ギターウルフ, llop guitarra) és un grup japonés de rock: fundat l'any 1987 a Nagasaki, el conjunt fa rock de garatge amb un so intencionadament distorsionat que anomenen «Jett rock» en homenatge a Joan Jett. A més, com a amants del cine japonés de sèrie B, el trio ha aparegut en algunes pel·lícules del gènere com Sore Losers o Wild Zero.

## Membres del grup

* Bass Wolf U.G.
* Drum Wolf Toru
* Guitar Wolf Seiji
Influït per Link Wray, Seiji enrolà el seu company de faena, Narita, per a acompanyar-lo a la bateria, i un altre entusiasta del punk, Billy, al baix: com els Ramones, el trio decidí usar noms genèrics per als membres del grup, per la qual cosa Narita esdevingué Drum Wolf («llop bateria»), Billy el Bass Wolf («llop baix») i Seiji el Guitar Wolf que dona nom al conjunt; Narita deixà el grup al poc de temps i Toru ocupà el seu lloc com a Drum Wolf; l'any 2005, Billy morí d'un infart miocardíac als trenta-huit anys i els altres dos membres decidiren continuar amb un nou baixiste, U.G.
El 28 de març del 2018 actuaren al Marula Café de Barcelona, telonejats pel duet Hiroshima Rock, per a presentar el T-Rex from a Tiny Space Yojouhan; després dels bisos, Seiji tornà a eixir a soles amb la guitarra per a oferir una cançó més. el mateix any, Seiji protagonitzà la pel·lícula Fonotune: An Electric Fairytale, en la qual uns personatges anomenats Mono, Stereo, Analog i Radio viatgen per un món postapocalíptic per a assistir a un concert.
Llur tretzé àlbum —el primer amb Gotz com a baixiste— els el publicà el segell de Jack White, Third Man Records: els vint-i-sis minuts de Love and Jett es repartixen entre deu cançons, entre les quals el power pop que dona títol al conjunt, l'autodescriptiva "Sex Jaguar", una versió de "Gimme Some Lovin'", les balladores "Bowling in Takada-No-Baba" i "Australopithecus Spark" o l'últim tall, una revisitació del seu èxit "Fire Ball Red" rebatejat "Fireball Red Legend".

## Referències

* ↑ «Guitar Wolf: el so més dur del Japó, al Marula Café». Ajuntament de Barcelona, 27-03-2018. [Consulta: 9 novembre 2019].
* ↑ Jon A. Martín. «Los japoneses Guitar Wolf estarán en Bilbao y Pamplona» (en castellà). Mondosonoro, 2017. [Consulta: 16 novembre 2019].
* ↑ Mark Deming. «Guitar Wolf» (en anglés). Apple Music. [Consulta: 10 novembre 2019].
* ↑ «Guitar Wolf, Energía de alto voltaje desde Japón» (en castellà). Dirty Rock, 11-04-2018. [Consulta: 12 novembre 2019].
* ↑ «Fonotune: An Electric Fairytale de Fint». Sitges Film Festival. [Consulta: 9 novembre 2019].
* ↑ Stuart Berman. «Guitar Wolf LOVE&JETT» (en anglés). Pitchfork, 13-05-2019. [Consulta: 21 novembre 2019].

## Enllaços externs

* Dena Flows Guitar Wolf
# Mikhaïl Fradkov

Mikhaïl Iefimòvitx Fradkov (en Rus: Михаи́л Ефи́мович Фрадко́в) (Kúibixev, 1 de setembre de 1950) és un polític rus, que exercí de Primer Ministre de Rússia entre 2004 i 2007, data en què va dimitir del càrrec.
Fradkov va néixer prop de la ciutat actualment coneguda com a Samara. Procedent d'una família jueva. Va estudiar en l'Institut de disseny en màquina-eina de Moscou, on es va graduar en l'any 1972; i també és llicenciat per l'Acadèmia de Comerç Exterior de la mateixa ciutat, on es va graduar en l'any 1981.
El 2001 es va convertir en el director de la Policia Federal d'Impostos, nomenat per Vladímir Putin, sent anteriorment vice-secretari del Consell de Seguretat. El 2003 fou escollit representant de Rússia davant la Unió Europea. L'1 de març de 2004 va ser nomenat per Putin el pròxim primer ministre, que va ser aprovat per la Duma el 5 d'aquell mateix mes.
El nomenament de Fradkov va ser una sorpresa per a Rússia en general, ja que mai es va mostrar part del cercle interior de Vladímir Putin.
# Província d'Ogooué-Ivindo

Ogooué-Ivindo és una de les nou províncies del Gabon.
Ocupa una àrea de 46,075 km². La capital de la província és Makokou.

## Departaments

Ogooué-Ivindo es divideix en 4 departaments:
* Ivindo (Makokou)
* Lopé (Booué)
* Mvoung (Ovan)
* Zadié (Mékambo)
# Ribeauville

Ribeauville és un municipi francès situat al departament de l'Aisne i a la regió dels Alts de França. L'any 2007 tenia 83 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Ribeauville era de 83 persones. Hi havia 32 famílies de les quals 4 eren unipersonals (4 dones vivint soles i 4 dones vivint soles), 8 parelles sense fills, 16 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 36 habitatges, 31 eren l'habitatge principal de la família, 2 eren segones residències i 3 estaven desocupats. 35 eren cases i 1 era un apartament. Dels 31 habitatges principals, 26 estaven ocupats pels seus propietaris i 5 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 1 tenia una cambra, 2 en tenien dues, 7 en tenien tres, 6 en tenien quatre i 15 en tenien cinc o més. 25 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 19 habitatges hi havia un automòbil i a 11 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Ribeauville el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 4 | 70 a 74 | 4 |
| 4 | 65 a 69 | 4 |
| 4 | 60 a 64 | 4 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 4 | 50 a 54 | 4 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 4 | 40 a 44 | 0 |
| 8 | 35 a 39 | 4 |
| 4 | 30 a 34 | 4 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 12 | 10 a 14 | 0 |
| 4 | 5 a 9 | 4 |
| 4 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 52 persones, 30 eren actives i 22 eren inactives. De les 30 persones actives 27 estaven ocupades (16 homes i 11 dones) i 3 estaven aturades (2 homes i 1 dona). De les 22 persones inactives 4 estaven jubilades, 3 estaven estudiant i 15 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'únic establiment que hi havia el 2007 era d'una empresa de construcció.
L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era una lampisteria.
L'any 2000 a Ribeauville hi havia 3 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 258 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999 (francès)
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Ribeauville a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Ribeauville a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Anacees

Les Anacees (en grec antic: Ἀνάκεια, Anàkeia, llatí: Anacea) eren un festival celebrat a Atenes dedicat als Dioscurs (anomenats Ἄνακτες, Ànaktes, potser 'prínceps sobirans').
Ateneu de Nàucratis esmenta un temple dedicat als Dioscurs anomenat Anacèon (Ἀνάκειον) a Atenes, al vessant nord de l'Acròpoli i probablement era utilitzat en aquesta celebració. També diu que els atenesos, probablement amb motiu d'aquesta festa, preparaven al Pritaneu menjars per als herois, que consistien en formatge, un pastís d'ordi, figues madure, olives i alls, com a record de l'antiga forma de viure.
Els Dioscurs rebien els honors més destacats a les ciutats dòries i aquees, i cada una celebrava el seu propi festival en el seu honor, encara que potser no s'anomenava Anàcia, sinó Dioscúries. Segons Pausànies, es feia un festival similar a Amfissa anomenat ἀνάκτων παίδων (anàktōn paídōn, 'prínceps nens') però no és clar si era dedicat als Dioscurs, als curets o als cabirs. Segons Ciceró, els Dioscurs que veneraven els aqueus i els doris no eren els mateixos que els que es veneraven a Atenes.

## Referències

* ↑ Hesiqui, s.v. «Pollux»
* ↑ Smith, William (ed.). «Anakeia». A Dictionary of Greek and Roman Antiquities (1890). [Consulta: 21-XI-2020].
# Pere Magriñà i Cavallé

Pere Magriñà i Cavallé (Reus, 14 de febrer de 1931 - 10 de gener de 2023) fou un jugador d'hoquei sobre patins català de la dècada de 1950.

## Trajectòria

Es formà al Reus Deportiu, club amb el qual debutà a primera divisió, i amb el qual guanyà el campionat d'Espanya l'any 1952. La temporada 1954-55 ingressà al FC Barcelona. Entre 1955 i 1958 jugà al Lleida Llista Blava, i tornà al Reus, on es retirà el 1960.
Amb la selecció espanyola disputà 19 partits i guanyà el Campionat del Món de 1954.

## Palmarès
### Reus Depotiu

* Campionat d'Espanya:
** 1952

### Espanya

* Campionat del Món:
** 1954

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Pere Magriñà Cavallé». Gran Enciclopèdia Catalana, 28-02-2014. [Consulta: 7 setembre 2016].
* ↑ god. «Es mor Pere Magriñà, històric jugador d'hoquei patins del Reus Deportiu», 20-04-2023. [Consulta: 22 desembre 2023].
* ↑ «Perfil a rinkhockey». rinkhockey.net. [Consulta: 7 setembre 2016].
# Llista de volcans de Colòmbia

Colòmbia posseeix molts volcans situats sobretot a les serralades central i occidental. Actualment només alguns d'ells es troben actius.
Llista dels volcans actius i extints a Colòmbia.
| Nom | Imatge | Altitud | Localització | Darrera erupció | Destacat |
| Nom | Imatge | metres | coordenades | Darrera erupció | Destacat |
| Azufral | | 4.070 | 1° 05′ N, 77° 41′ O﻿ / ﻿1.08°N,77.68°O﻿ / 1.08; -77.68 | 930 AEC ? | |
| Cerro Bravo | | 4.000 | 5° 05′ 31″ N, 75° 18′ 00″ O﻿ / ﻿5.092°N,75.30°O﻿ / 5.092; -75.30 | 1720 ± 150 anys | El més oriental |
| Cerro Machín | | 2.650 | 4° 29′ N, 75° 24′ O﻿ / ﻿4.48°N,75.40°O﻿ / 4.48; -75.40 | 1180 ± 150 anys | El menys alt |
| Cerro Negro de Mayasquer | | 4.445 | 0° 59′ N, 77° 53′ O﻿ / ﻿0.98°N,77.88°O﻿ / 0.98; -77.88 | 1936 | |
| Cumbal | | 4.764 | 0° 49′ N, 77° 58′ O﻿ / ﻿0.82°N,77.96°O﻿ / 0.82; -77.96 | 1926 | El més meridional i occidental |
| Doña Juana | | 4.150 | 1° 28′ N, 76° 55′ O﻿ / ﻿1.47°N,76.92°O﻿ / 1.47; -76.92 | 1906 | |
| Galeras | | 4.276 | 1° 13′ 0″ N, 77° 22′ 0″ O﻿ / ﻿1.21667°N,77.36667°O﻿ / 1.21667; -77.36667 | 2010 | El més recentment actiu |
| Nevado de Santa Isabel | | 4.950 | 4° 49′ N, 75° 22′ O﻿ / ﻿4.82°N,75.37°O﻿ / 4.82; -75.37 | 2800 AEC ± 100 anys | |
| Nevado del Huila | | 5.365 | 2° 55′ N, 76° 03′ O﻿ / ﻿2.92°N,76.05°O﻿ / 2.92; -76.05 | 2008 | El més alt |
| Nevado del Ruiz | | 5.321 | 4° 53′ N, 75° 22′ O﻿ / ﻿4.883°N,75.367°O﻿ / 4.883; -75.367 | 1991 | |
| Nevado del Tolima | | 5.200 | 4° 40′ N, 75° 20′ O﻿ / ﻿4.67°N,75.33°O﻿ / 4.67; -75.33 | 1943 | |
| Petacas | | 4.054 | 1° 34′ N, 76° 47′ O﻿ / ﻿1.57°N,76.78°O﻿ / 1.57; -76.78 | 5950 AEC ± 500 anys | Un dels més anys inactiu |
| Puracé | | 4.650 | 2° 19′ N, 76° 24′ O﻿ / ﻿2.32°N,76.40°O﻿ / 2.32; -76.40 | 1977 | |
| Romeral | | 3.858 | 5° 12′ 22″ N, 75° 21′ 50″ O﻿ / ﻿5.206°N,75.364°O﻿ / 5.206; -75.364 | 5950 AEC ± 500 anys | El més septentrional i un dels més anys inactiu |
| Sotará | | 4.400 | 2° 07′ N, 76° 35′ O﻿ / ﻿2.12°N,76.58°O﻿ / 2.12; -76.58 | No es coneix | |

## Referències

* ↑ «Global Volcanism Progam, regió de Colòmbia». Arxivat de l'original el 2013-03-26. [Consulta: 10 novembre 2010].
# Amhara

«Amhara» té aquests significats:
* Poble amhara o amhares, important grup ètnic d'Etiòpia
* Llengua amhara o amhàric, llengua dels amhares
* Província Amhara, província medieval d'Etiòpia de la que els amhares i l'amhàric agafen el nom
* Regió Amhara, regió ètnica administrativa creada el 1995 a Etiòpia
* Govern o Districte Amhara, subdivisió de l'Àfrica Oriental Italiana
Viccionari
# Mission Viejo

Mission Viejo és una ciutat del Comtat d'Orange (Califòrnia). Segons el cens de l'1 de gener de 2010 tenia 100.725 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Mission Viejo tenia 93.102 habitants, 32.449 habitatges, i 25.212 famílies. La densitat de població era de 1.926,4 habitants/km².
Dels 32.449 habitatges en un 39,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 66,1% hi vivien parelles casades, en un 8,1% dones solteres, i en un 22,3% no eren unitats familiars. En el 17,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,84 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,22.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,1% tenia menys de 18 anys, un 6,6% entre 18 i 24, un 30,5% entre 25 i 44, un 24,9% de 45 a 60 i un 10,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 91,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 78.248 $ i la renda mediana per família de 86.902 $. Els homes tenien una renda mediana de 61.849 $ mentre que les dones 38.743 $. La renda per capita de la població era de 33.302 $. Entorn del 2,3% de les famílies i el 3,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Mission Viejo». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 18 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Mission Viejo». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 18 juliol 2010].
# Puig d'Ossa

El Puig d'Ossa, també conegut com la muntanya de Sant Pere Màrtir, té una altura de 389 m. i és una de les darreres elevacions meridionals de la serra de Collserola.
Aquest cim està inclòs al llistat dels 100 cims de la FEEC amb el nom de Sant Pere Màrtir.

## Descripció

Puig d'Ossa correspon a l'antic topònim Monte de Ursa, que es troba documentat des de l'any 986. L'altre nom de la muntanya fa referència a l'ermita de Sant Pere Màrtir que es va construir al seu cim al segle xvii però que va ser abandonada l'any 1792, quan es va transformar en una fortificació amb la presència d'un destacament militar, pràcticament des de la Guerra de Successió fins a la Guerra Civil espanyola. El seu cim és un lloc d'observació ideal pel domini visual de l'entrada a Barcelona, ja que domina el pas de les vies de comunicació entre el riu Llobregat i Barcelona. Aquesta situació l'ha fet considerar durant molts anys com un punt estratègic amb finalitats militars. La història al seu entorn l'ha configurat com una muntanya viva en el decurs del temps. Al cim hi ha indicis d'un poblat iber.
L'ermita que hi havia al cap d'amunt de la muntanya va agermanar durant molts anys els pobles del Baix Llobregat (Sant Just Desvern, Esplugues de Llobregat), i del Barcelonès (Sarrià i Vallvidrera) i de la barriada de Les Corts, on sovint es feien aplecs, excursions, i pelegrinatges, especialment cada 29 d'abril.
El cim de Sant Pere Màrtir és el punt d'intersecció que divideix els municipis de Sant Just Desvern, Esplugues de Llobregat i Barcelona. A prop s'hi han construït dipòsits d'aigua procedent del riu Llobregat per al subministrament als habitants dels pobles del voltant i Barcelona. A la dècada dels 70 s'hi va instal·lar una aparatosa torre de telecomunicacions que la fa identificable des d'una gran part de la metròpoli de Barcelona, sobretot a l'entrada o sortida de Barcelona per la Diagonal, i que produeix un impacte visual destacable a la serra de Collserola.

## Història

Entre els anys 1834 i 1856, al cim hi havia una torre amb un telègraf òptic que servia de punt entremig i d'encreuament de les línies de comunicació òptica entre la torre de Montjuïc i cap al sud la torre de l'Ordal fins a València, i cap a l'oest la torre de Martorell fins a Lleida.
El Fort de Sant Pere Màrtir va ser utilitzat en diversos conflictes durant els segles xviii i xix. Durant la guerra civil s'hi va instal·lar la bateria antiaèria de Sant Pere Màrtir, que s'ha recuperat i que forma part del Memorial Democràtic.

## Vegeu també

* Telegrafia òptica
* Llista de les torres de telegrafia òptica de Catalunya

## Referències

* ↑ «Repte 100 cims». Federació d'Entitats Excursionistes de Catalunya. Arxivat de l'original el 28 de març 2019. [Consulta: 3 febrer 2018].
* 1 2 La Vanguardia, 16 agost 2011, Suplement Viure, pàgina, 4, "La muntanya estratègica"

## Enllaços externs

* Sant Pere Màrtir On s'explica com pujar-hi