OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cementiri de Heath Wood

El cementiri de Heath Wood és un cementiri viking prop d'Ingleby (Derbyshire).
Heath Wood està format per una sèrie de 59 túmuls que formen una necròpolis vikinga prop d'Ingleby, Derbyshire. El cementiri de Heath Wood és l'únic lloc de cremació escandinau que es coneix a les Illes Britàniques. Es creu que va ser un cementiri de guerra del gran exèrcit viking quan arribaren a Anglaterra, entre el 873-8 dC. Les primeres excavacions de Thomas Bateman, el maig del 1855, trobaren que alguns dels monticles eren cenotafis buits, quan presumiblement els cossos no havien estat recuperats.
Una excavació del 2004 tragué a la llum un seguit de troballes que actualment estan dipositades al Derby Museum and Art Gallery. Es creu que aquestes restes són del mateix període que les tombes descobertes prop de Repton. Tanmateix, les tombes de Repton no són cremacions.

## Referències

* 1 2 Richards, Julian [et al]. «Excavations at the Viking barrow cemetery at Heath Wood, Ingleby, Derbyshire». Antiquaries J., 84, 2004, pàg. 23–116.
* ↑ Ten Years Digging, Thomas Bateman
# Vitt Ariskt Motstånd

Vitt Ariskt Motstand (VAM) —literalment en català, Resistència Blanca Ària— fou un grup neonazi actiu a Suècia entre el 1991 i el 1993. El nom del grup deriva de l'organització supremacista blanca nord-americana White Aryan Resistance (WAR). D'acord amb Stieg Larsson, fundador de la revista Expo, dedicada a l'estudi i denúncia de les tendències antidemocràtiques, d'extrema dreta i racistes de la societat sueca, el VAM va inspirar-se per contra en el també grup supremacista blanc ja desaparegut llavors, The Order, dirigit per Robert Matthews.
El VAM va ser fundat per Klas Lund, i dirigit també per Torulf Magnusson i Peter Melander, editor de la revista Storm. Va utilitzar com a símbol el wolfsangel (en alemany, “ganxo o trampa per a llops”) col·locat en horitzontal dins un diamant blanc sobre un fons vermell, que recorda molt a la bandera del Partit Nacional Socialista dels Treballadors Alemanys.
El VAM es va implicar en nombrosos crims greus a Suècia, incloent-hi els assassinats de Malexander (en suec, Malexandermorden) el 28 de maig de 1999, on els dos oficial de policia Robert Karlström i Olle Borén varen morir després d'un robatori a un banc de la localitat de Kisa. Segons un informe publicat de forma conjunta el novembre de 1999 per quatre diaris principals de Suècia, Aftonbladet, Expressen, Dagens Nyheter i Svenska Dagbladet, molts exmembres d'aquesta organització violenta són ara membres d'organitzacions neonazis actuals.
Un cop desaparegut el VAM, Klas Lund va organitzar el Moviment de Resistència Nòrdic (en suec, Svenska Motståndsrörelsen). Una altra branca de VAM és el Front Nacional Socialista (en suec, Nationalsocialistisk Front, NSF) format el 1994 per simpatitzants del VAM a Karlskrona.

## Referències

* ↑ Tamas, Gellert. L'assassí del làser. Una història real. Barcelona: La Campana, 2010. ISBN 978-84-96735-50-7.
* ↑ Expo: Terrorism som folkrörelse - från Milano till Nacka Arxivat 2010-12-16 a Wayback Machine. (suec)
* ↑ Aftonbladet: Här är organisationerna som leder terrorn mot Sverige (suec)

## Enllaços externs

* Revista Expo (suec)
# Scotoecus hirundo

Scotoecus hirundo és una espècie de ratpenat que viu a Angola, el Camerun, República Centreafricana, el Txad, República Democràtica del Congo, Costa d'Ivori, Etiòpia, Gàmbia, Ghana, Kenya, Malawi, Moçambic, Nigèria, Senegal, Sierra Leona, Somàlia, el Sudan, Tanzània, Uganda i Zàmbia.

## Referències

* Jacobs, D. 2004. Scotoecus hirundo. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. 30 d'abril del 2008.
Espècies vivents de vespertiliònids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera · Superfamília: Vespertilionoidea :
Subfamília Antrozoinae :
Subfamília Kerivoulinae :
Subfamília Murininae :
Subfamília Myotinae :
Subfamília Vespertilioninae :
# Santa Maria de Benifallet

Santa Maria de Benifallet és una ermita de Benifallet (Baix Ebre) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

L'ermita està ubicada al barri del Calvari de Benifallet, a la part alta del nucli urbà. És un edifici d'una sola nau, de planta rectangular sense absis, realitzat amb carreus de pedra de mida regular i coberta a doble vessant. La porta principal i original del temple és feta en arc de mig punt perfectament dovellat. Damunt seu, una mica desplaçat, hi ha el campanar en forma d'espadanya d'un sol ull. Una segona porta, oberta posteriorment a la construcció de l'edifici (el 1861 segons placa indicativa), dona al carrer de l'Ermita. A l'interior de l'edifici, cobert amb volta apuntada, podem gaudir de la imatge de la Mare de Déu de Dalt, patrona de Benifallet situada al presbiteri. Al peus de l'església hi ha el cor cobert amb sostre de cassetons. Obertes al gruix de la paret els Pinyol tenien les seves sepultures en els segles xiii i xiv. Actualment només es distingeixen les primitives armes heràldiques de la família amb les inscripcions llatines. Es conserven pintures al fresc relacionades amb l'època de construcció de l'església. Destaca el calvari on hi ha petites capelletes que representen la vida de Nostre Senyor.

## Història

Havia estat església parroquial. Després de la conquesta de Tortosa per part de les forces de Ramon Berenguer IV, l'any 1148-1149, les terres van ser repartides entre els seus nobles. Un d'aquests era Berenguer Pinyol a qui va cedir el lloc de Costumà, a les proximitats de Benifallet. Cap a 1228, Bernat Pinyol, descendent de l'anterior, va ampliar el seu territori amb la compra dels llocs de Sellent o Sallent i Cardó a la vídua de Bernat Olicar Fuster. Els Pinyol van continuar sent senyors de la baronia de Cardó possiblement fins al 1417 en què passà a l'abat del monestir de Benifassà. La baronia de Costumà va passar a la jurisdicció de la ciutat de Tortosa cap a l'any 1491 per ordre de Ferran el Catòlic.
El novembre de l'any 2006 amagada al terra d'aquesta antiga església se va trobar una marededeu del segle XIII: és una talla de fusta policromada, de transició entre el romànic i el gòtic, que representa la Mare de Déu coronada, de 86 centímetres d'alçada per 35 d'amplada.

## Referències

* 1 2 «Santa Maria de Benifallet». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 21 agost 2014].
* ↑ La joia de Benifallet; article del diari El Punt-Avui de 02/03/2009.

## Vegeu també

* Santa Maria de l'Assumpció de Benifallet

## Enllaços externs

* «Santa Maria de Benifallet». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Santa Maria de Bonestarre

Santa Maria o Mare de Déu de Bonestarre és l'església del poble de Bonestarre, a la comarca del Pallars Sobirà, dins de l'antic terme del mateix nom. És una església d'origen romànic, tot i que transformada en època moderna. Eclesiàsticament, és sufragània de la parròquia de Sant Romà d'Anàs.

## Descripció

Església d'una sola nau dividida en quatre trams, amb capella, laterals i sense absis. La façana està orientada a migdia sota el pinyó de la coberta, en la qual s'obren, a costat i costat, estretes espitlleres, al centre la porta d'arc de mig punt i a sobre d'aquesta un òcul i una finestra. A la dreta s'aixeca una torre campanar amb xapitell. Les parets de pedra són arrebossades. La coberta és de llicorella a dues vessants.

## Referències

* ↑ Gavín, Josep Maria. Pallars Sobirà. Barcelona: Arxiu Gavín, 1981 (Inventari d'esglésies, 9). ISBN 84-85180-26-7.
* ↑ «Santa Maria de Bonestarre». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 18 setembre 2017].
# Sarmīte Ēlerte

Sarmīte Ēlerte (Riga, 8 d'abril de 1957) és una política i periodista letona. Va treballar al diari Diena com a cap d'edició des de l'any 1992 fins al 2008 i fou titular del Ministeri de Cultura de Letònia des del 3 de novembre de 2010 fins al 25 d'octubre de 2011.

## Biografia

Elerte es va graduar a la Facultat de Periodisme de la Universitat de Letònia el 1980. De 1978 a 1988 va treballar com a periodista a la revista Māksla Literature. El 1990 va ser nomenada cap del diari de nova creació Diena i dos anys més tard es va convertir en redactora en cap del mencionat diari, on va romandre fins al 2008.
El 1988 es va unir al Front Popular de Letònia, on va organitzar el departament d'informació, després de la victòria de l'esmentat partit a les eleccions de 1990, va ser nomenada directora del Centre d'informació del Consell Suprem de la República de Letònia fins al 1991. Fou membre fundadora, entre altres com Mart Laar, Martti Ahtisaari, Joschka Fischer o George Soros, del Consell Europeu d'Afers Exteriors l'any 2007. A les eleccions de 2010, que van establir la plataforma electoral de la Unitat a Semigàlia, va ser escollida per a diputada del Saeima (Parlament letó). El 3 de novembre 2010 va ser nomenada Ministra de Cultura en el segon govern de Valdis Dombrovskis, fins al 25 d'octubre de 2011.

## Referències

* ↑ «Sarmīte Ēlerte» (en letó). Latvijas Republikas Ministru Kabinets, 24-11-2010. Arxivat de l'original el 2010-11-24. [Consulta: 13 febrer 2022].
* ↑ «Mūsu cilvēki.Sarmīte Ēlerte» (en letó). Vienotiba.lv. Arxivat de l'original el 2016-01-08. [Consulta: 27 abril 2015].
* ↑ «Sarmite Elerte steps down as editor in chief of latvian newspaper Diena». The Baltic Course. [Consulta: 27 abril 2015].
* 1 2 «Sarmite Elerte steps down as editor in chief of latvian newspaper Diena». The Baltic Course. [Consulta: 27 abril 2015].
* ↑ «Ēlerte dibina «Meierovica biedrību par progresīvām pārmaiņām»» (en letó). LETA/Apollo, 21-03-2010. Arxivat de l'original el 2017-09-30. [Consulta: 27 a bril 2015].
* ↑ «Kultūras ministres Sarmītes Ēlertes prioritātes, uzsākot darbu Valda Dombrovska vadītajā Ministru kabinetā» (en letó). [Consulta: 27 abril 2015].

## Vegeu també

* Segon Gabinet Dombrovskis
# II Premis Barcelona de Cinema

Els II Premis Barcelona de Cinema foren els segons Premis Barcelona de Cinema, predecessors dels Premis Gaudí, atorgats pel Col·legi de Directors de Cinema de Catalunya. L'entrega es va celebrar el 26 de gener de 2004.

## Guardonats

| Categoria | Premiat | Labor premiada |
| Millor actor | Alex Brendemühl | Les hores del dia |
| Millor actriu | Mònica López | A la ciutat |
| Millor fotografia | Josep Maria Civit i Fons | Excuses! |
| Millor director | Isabel Coixet | My Life Without Me |
| Millor pel·lícula | My Life Without Me | Pel·lícula |
| Millor pel·lícula d'animació | El Cid: La leyenda | José Pozo |
| Millor pel·lícula documental | Gala | Sílvia Munt |
| Millor director novell | Jaime Rosales | Les hores del dia |
| Millor muntatge | Ernest Blasi | Les mans buides |
| Millor música | Gato Pérez | El Gran Gato |
| Millor guió | Cesc Gay Tomàs Aragay | A la ciutat |
| Millor curtmetratge | Postales desde el mar | Mar Orfila |

## Referències

* ↑ "Mi vida sin mí" i "A la ciutat" s'emporten els Premis Barcelona de cinema més importants, ccma.cat, 27 de gener de 2004

## Vegeu també

* Fotogramas de Plata 2003
* 48a edició dels Premis Sant Jordi de Cinematografia
* XVIII Premis Goya
# Huies Predigt

Huies Predigt (alemany: El sermó de Huie) és un pel·lícula documental del 1981 feta per a televisió per Werner Herzog. Consisteix gairebé íntegrament en un sermó pronunciat per Huie Rogers de l'Església Bíblica de Nostre Senyor Jesucrist a Brooklyn.

## Argument

La pel·lícula consisteix gairebé íntegrament en un sermó de Huie Rogers, pastor de la pentecostal Església Bíblica de Nostre Senyor Jesucrist a Brooklyn. Tema del sermó: "Déu té el control". Rogers ataca els mals de la societat moderna, especialment l'orgull de les persones que s'imaginen iguals a Déu. Tanmateix, segons el pastor, la gent només és capaç de destruir, però no de crear; Herzog utilitza una de les frases característiques com a epíleg: "Si una persona hagués de fer alguna cosa amb el Sol, no sortiria l'endemà al matí". Huie pronuncia el seu sermó amb una veu cantada o crida furiós les seves màximes, aconseguint així una resposta emocional dels visitants de l'església.

## References

* ↑ Prager, Brad. A Companion to Werner Herzog. Wiley-Blackwell, 2012, p. 429–437. ISBN 978-1-4051-9440-2.

## Enllaços externs

* Huies Predigt a YouTube
# Huia nasica

Huia nasica és una espècie de granota que viu a la Xina, Laos, Tailàndia, Vietnam i, possiblement també, a Myanmar.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* van Dijk, P.P., Bain. R., Guanfu, W., Shunqing, L. & Datong, Y. 2004. Huia nasica. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 21 d'abril del 2008.
# Huigobio chinssuensis

Huigobio chinssuensis és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 6,4 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima temperat.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia: riu Iang-Tsé (la Xina).

## Referències

* ↑ «Huigobio chinssuensis». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Yue, P., 1998. Gobioninae. p. 232-389. A: Chen, Y.-Y. i et al. (Eds). Fauna Sinica. Osteichthyes. Cypriniformes II. Science Press. Beijing. 1-531.
* ↑ Nichols, J.T., 1943. The freshwater fishes of China. Natural history of Central Asia: Volum IX. The American Museum of Natural History, Nova York, Estats Units, 322 p.
* ↑ Zhang, W., 1998. China's biodiversity: a country study. China Environmental Science Press, Beijing. 476 p.

## Bibliografia

* Anònim, 2002. Base de dades de la col·lecció de peixos del American Museum of Natural History. American Museum of Natural History, Central Park West, NY 10024-5192, Estats Units.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Huia sumatrana

Huia sumatrana és una espècie de granota que viu a Indonèsia.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Iskandar, D. & Mumpuni 2004. Huia sumatrana. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 21 d'abril del 2008.
# Illes italianes (circumscripció del Parlament Europeu)

En les Eleccions al Parlament Europeu, Illes italianes és una circumscripció del Parlament Europeu, que inclou les regions de Sardenya i Sicília. Les altres circumscripcions són les d'Itàlia nord-oest, Itàlia nord-est, Itàlia central i Itàlia sud.
Com les altres circumscripcions italianes, té només un objectiu de procediment d'elegir els diputats elegits dins de les llistes de partits, ja que la distribució d'escons entre els diferents partits es calcula a nivell nacional (anomenat Collegio Unico Nazionale, 'Circumscripció Nacional Única').

## Crítiques al sistema electoral del Parlament Europeu

A causa de la diferència de població entre les illes, els membres elegits diputats d'aquest districte electoral proven tots de Sicília exclusivament, deixant Sardenya sense representants. Aquest va ser el cas d'aquesta circumscripció des de 2004 a 2009. Els crítics del sistema electoral del Parlament Europeu han comparat aquesta circumscripció amb Malta, una illa amb menys del deu per cent de la població d'aquesta organització política que té el mateix nombre de diputats al Parlament Europeu.

## Referències

* ↑ «Legislación electoral para las elecciones Europeas» (en castellà). Parlament Europeu.

## Enllaços externs

* European Election News by European Election Law Association (Eurela) Arxivat 2005-02-20 a Wayback Machine.
# Iablotxkovo (Penza)

* Per a altres significats, vegeu «Iablotxkovo».
Iablotxkovo (Яблочково en rus) - és un poble de l'óblast de Penza, a Rússia, que en el cens del 2010 no tenia cap habitant.

## Referències

* ↑ «Полубояров М. С. Населённые пункты Сердобского района». Arxivat de l'original el 2011-11-17. [Consulta: 5 gener 2020].
# Ilyodon whitei

Ilyodon whitei és una espècie de peix de la família dels goodèids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 6 cm de longitud total i les femelles 7.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, de clima tropical (20 °C-26 °C) i demersal.
Es troba a Mèxic: estat de Morelos i Michoacán.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* 1 2 3 4 «Ilyodon whitei» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Wischnath, L., 1993. Atlas of livebearers of the world. T.F.H. Publications, Inc., Estats Units. 336 p.
* ↑ Baensch, H.A. i R. Riehl, 1985. Aquarien atlas. Band 2. Mergus, Verlag für Natur- und Heimtierkunde GmbH, Melle, Alemanya. 1216 p.
* ↑ Jelks, H.L., S.J. Walsh, N.M. Burkhead, S. Contreras-Balderas, E. Díaz-Pardo, D.A. Hendrickson, J. Lyons, N.E. Mandrak, F. McCormick, J.S. Nelson, S.P> Platania, B.A. Porter, C.B. Renaud, J.J. Schmitter-Soto, E.B. Taylor i M.L. Warren, Jr., 2008. Conservation status of imperiled North American freshwater and diadromous fishes. Fisheries 33(8): 372-407.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Humberto Elgueta

Humberto Elgueta (? - 28 de novembre de 1976) fou un futbolista xilè.

## Selecció de Xile

Va formar part de l'equip xilè a la Copa del Món de 1930.

## Referències

* ↑ Humberto Elgueta Fitxa i estadístiques a la FIFA
# Inés Faddi Id Guedouz

Inés Faddi Id Guedouz (Saragossa, 3 d'abril de 2001) és un futbolista que juga de migcampista a l'AEM Lleida de la Primera Federació procedent del Granada CF, on va romandre-hi tres temporades. Tot i haver nascut a Saragossa, juga a la selecció femenina del Marroc amb què va debutar el 14 de juny de 2021 al minut 80 en una victòria per 3-2 contra la selecció de Mali.

## Referències

* ↑ «Inés Faddi, del Granada de la Lliga F, cinquè fitxatge de l'AEM». Segre, 12-07-2024. [Consulta: 17 juliol 2024].
* ↑ "INÉS: Inés Faddi Id Guedouz". Txapeldunak (in Spanish). Retrieved 16 June 2021.
* ↑ Morocco vs Mali - Women's International Friendly - 14/06/2021 a YouTube
# Ines Diers

Ines Diers (Rochlitz, República Democràtica Alemanya, 2 de novembre de 1963) és una nedadora alemanya, ja retirada, guanyadora de cinc medalles olímpiques.
Especialista en la modalitat de crol va participar, als 16 anys, als Jocs Olímpics d'Estiu de 1980 realitzats a Moscou (Unió Soviètica), on va aconseguir guanyar medalles en les cinc competicions de natació que va disputar: la medalla d'or en la prova dels 400 metres lliures i els relleus 4x100 metres lliures, on l'equip democràtic alemany establín un nou rècord del món amb un temps de 3:42.71 minuts; la medalla de plata en els 200 m. lliures i 800 m. lliures; i la medalla de bronze en els 100 metres lliures, just per darrere de les seves compatriotes Barbara Krause i Caren Metschuck.
Al llarg de la seva carrera guanyà tres medalles en el Campionat d'Europa de natació, dues d'elles d'or.

## Referències

* ↑ «Ines Diers» (en anglès). Database Olympics. Arxivat de l'original el 19 febrer 2007. [Consulta: 16 desembre 2020].
* 1 2 «Ines DIERS». International Olympic Committee. [Consulta: 16 desembre 2020].
# Ines Osinaga Urizar

Ines Osinaga Urizar (Arrasate, 1982) és una acordionista i cantant en basc basca, membre del grup musical Gose, i anteriorment d'Ekon. De jove aprengué a tocar la trikitixa gràcies a Maixa, del grup Maixa ta Ixiar, de qui fou la seva alumna. Cursà estudis de bioquímica a Bilbao.

## Discografia
### Ekon

* Etnia 2000 (Mil A Gritos Records, 2000)
* Salatzen dut (GOR Discos, 2002)

### Gose

* Gose (Oihuka, 2005)
* Gose II (Baga-biga/La Chiquilla, 2007)
* Gose III (La Chiquilla, 2009)
* Gose IIII (La Chiquilla, 2010)
* Gose IIIII (Jangura Produkzioak, 2012)
* Gose & The Family (Bonberenea Ekintzak, 2014)
* Gosariak (Gose, 2014)

## Referències

* ↑ «Ines Osinaga, Gose taldeko abeslaria: "Jendeak nabaru du egiten duguna erraietatik ateratzen zaigula"» (en basc). Urolakosta.hitza.eus, 09-04-2014. Arxivat de l'original el 2017-08-09. [Consulta: 9 agost 2017].
* ↑ «Inés Osinaga, de Gose, y el escritor Pako Aristi inauguran hoy 'Trikiti Astea'» (en castellà). DiarioVasco.com, 16-05-2017. [Consulta: 9 agost 2017].
* 1 2 3 «Banden Lehia 2016: Jurado» (en castellà). BandenLehia.eus. Arxivat de l'original el 2019-12-23. [Consulta: 9 agost 2017].

## Vegeu també

* Entrevista amb Ines Osinaga

## Enllaços externs

* Argia.com - Entrevista a Ines Osinaga (basc)
# Isaac Comnè

Isaac Comnè és el nom dels següents personatges:
* Isaac I Comnè, emperador romà d'Orient
* Isaac Comnè, príncep romà d'Orient, germà d'Aleix I Comnè
* Isaac Comnè, fill d'Aleix I Comnè i Irene Ducena
* Isaac Comnè, fill de Joan II Comnè i Irene d'Hongria
* Isaac Comnè de Xipre, proclamat emperador a Xipre el 1184, presoner de Ricard Cor de Lleó el 1191, mort presoner a Margat el 1195.
# IPC

IPC té els següents significats:
* Política; IPC és l'acrònim d'Independentistes dels Països Catalans
* Economia; IPC és l'acrònim d'Índex de Preus al Consum
* Informàtica; IPC són les sigles del terme anglès InterProcess Communication; Comunicació entre processos
* Esport;
** IPC són les signes angleses de International Paralympic Committee.
# Idjidiag

Idjidiag (en rus: Ыджыдъяг) és un poble de la República de Komi, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 240 habitants.

## Referències

* ↑ «Всероссийская перепись населения 2010. Итоги переписи по Республике Коми. Том 1 Численность, размещение, возрастно-половой состав населения». Комистат, 2018. Arxivat de l'original el 2021-07-11. [Consulta: 6 juliol 2021].
* ↑ Коряков Ю.Б.. «База данных "Этно-языковой состав населённых пунктов России"». Arxivat de l'original el 2017-11-16. [Consulta: 6 juliol 2021].
# Ido (desambiguació)

«Ido» té aquests significats:

## Llocs

* Ido (Nigèria) una Zona de Govern Local
* Ido-Osi, a l'Estat Ekiti de Nigèria
** Ido Ekiti, una Zona de Govern Local dins Ido-Osi

## Organitzacions

* International Dance Organization

## Altres usos

* Ido (nom)
* Llenguatge Ido, un llenguatge construït
* Indoleamina 2,3-dioxigenasa, un enzim
# Indicció

La indicció és un cicle de quinze anys utilitzat a l'època medieval per datar documents. Cada cicle està numerat: primera indicció, segona indicció, etc.
El seu establiment a Roma s'atribueix a Dioclecià (297-298), però la seva difusió no arribà fins a l'època de Constantí, quan a partir de l'any 313 es començà a numerar els anys d'acord amb aquesta periodització i prenent com a punt d'origen l'any 3 aC.

## Bibliografia

* Adriano Cappelli, Cronologia, Cronografia e Calendario perpetuo, Hoepli, Milà 1988 (italià)
* Alessandro Pratesi, Genesi e Forme del documento medievale, Jouvence, Roma 1987 (italià)

## Referències

* ↑ Indicció al web "contrataedium" de la Universitat de Barcelona
# Italo De Zan

Italo De Zan (San Fior, 1 de juliol de 1925 - Treviso, 9 de març de 2020) va ser un ciclista italià que fou professional entre 1946 i 1952. Les principals victòries com a professional foren una etapa al Giro d'Itàlia de 1948 i la Milà-Torí de 1947.
Morí a Treviso el març de 2020 com a conseqüència de la COVID-19 que afectà Itàlia.

## Palmarès

* 1946
** 1r a la Coppa Caldirola
** 1r a la Coppa del Re
** 1r a la Milà-Rapallo
* 1947
** 1r a la Milà-Torí
* 1948
** Vencedor d'una etapa al Giro d'Itàlia
* 1949
** 1r al Sàsser-Càller

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1947. Abandona
* 1948. 28è de la classificació general. Vencedor d'una etapa

## Referències

* ↑ «Coronavirus a Treviso, morto Italo De Zan: l'ex campione di ciclismo amico di Coppi e Bartali» (en italià). ilmattino.it, 11-03-2020. [Consulta: 11 març 2020].

## Enllaços externs

* Fitxa d'Italo de Zan a sitiodeciclismo.net
* Fitxa d'Italo de Zan a museociclismo.it