OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# El Pati (Tàrrega)

El Pati o Plaça del Carme és una plaça de Tàrrega (Urgell) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Plaça de planta rectangular molt irregular, amb formes d'entrants i sortints i amb els quatre angles escairats. És de grans dimensions i és situada entre el nucli antic i el primer eixample. Tot el perímetre està rodejat d'arbustos de poca alçada que fan de balla respecte a l'exterior de la plaça. A més a més, hi ha la presència de bancs que també segueixen tot el perímetre intern. En els dos extrems curts de la plaça hi ha dos monuments erigits: el Monument als Països Catalans i el Monument a Ramon Carnicer. Just al centre hi ha una font-brollador d'aigua. La pl. del Carme està rodejada de comerços variats, habitatges i bancs que fa que sigui el centre neuràlgic de la ciutat de Tàrrega.

## Història

El popular "Pati" rep aquest nom pel fet d'haver estat durant el segle xviii el pati d'armes de les casernes militars que hi havia al voltant, avui convertides en habitatges. Primer fou un típic passeig popular de Tàrrega, però els consistoris van tenir molt interès a arreglar-lo com a espai públic fins a convertir-lo en plaça com és avui.

## Comerços

Està envoltada de molts comerços, majoritàriament relacionats amb la restauració. Els comerços que actualment envolten la plaça són: Pastisseria El Pati, El Liceu, Restaurant El Til·ler, Centre Òptic, Sabateria Badias i diverses entitats bancàries.

## Referències

* 1 2 «El Pati». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 11 gener 2017].
# Edwin Hawkins

Edwin Hawkins (Oakland, 18 d'agost de 1943 - Pleasanton, 15 de gener de 2018) va ser un pianista i compositor de gòspel estatunidenc que va guanyar quatre Premis Grammy per les seves composicions.
Va ser un dels creadors del so urbà que caracteritza el gòspel contemporani. Com a líder dels Edwin Hawkins Singers és probablement reconegut pel seu arranjament de "Oh Happy Day" (1968-69), que es va incloure en la llista "Songs of the Century". El seu grup faria una segona incursió als escenaris amb la cantant folk Melanie a "Lay Down (Candles in the Rain)".

## Discografia
### Àlbums

* 1968: Let Us Go into the House of the Lord
* 1969: He's A Friend Of Mine
* 1969: Oh Happy Day (Buddah Records re-issue of previous 1968 LP)
* 1969: Jesus, Lover of My Soul
* 1969: Hebrew Boys
* 1969: Lord Don't Move That Mountain
* 1969: Ain't It Like Him
* 1970: Live at the Concertgebouw in Amsterdam
* 1970: Candles in the Rain amb Melanie Safka
* 1970: Pray For Peace
* 1971: More Happy Days
* 1971: Try the Real Thing with Melanie Safka
* 1972: Peace Is Blowin' In The Wind
* 1972: Children Get Together
* 1973: I'd Like To Teach the World To Sing
* 1974: New World
* 1975: Edwin Hawkins Presents the Matthews Sisters
* 1976: Wonderful
* 1977: The Comforter
* 1979: Edwin Hawkins Live at the Symphony
* 1981: Edwin Hawkins Live With The Oakland Symphony Orchestra
* 1982: Imagine Heaven
* 1982: Edwin Hawkins Live With The Oakland Symphony Orchestra & The Love Center Choir Volume II
* 1983: Edwin Hawkins presents The Music and Arts Seminar Mass Choir
* 1984: Angels Will Be Singing with the Music and Arts Seminar Mass Choir
* 1985: Have Mercy with the Music and Arts Seminar Mass Choir
* 1987: Give Us Peace with the Music and Arts Seminar Mass Choir
* 1988: That Name with the Music and Arts Seminar Mass Choir
* 1990: Face to Face
* 1994: "Kings and Kingdoms" with the Music and Arts Seminar Mass Choir
* 1995: Anything is Possible
* 1998: Love Is the Only Way

#### Recopilatoris

* 1989: 18 Great Songs
* 1998: The Very Best Of

## Referències

* ↑ «Muere Edwin Hawkins, autor del Oh, Happy Day». La Vanguardia.
# E64

La ruta europea E64 és una carretera que forma part de la Xarxa de carreteres europees. Comença a Torí (Itàlia) i finalitza a Brescia (Itàlia). Té una longitud aproximada de 246 km i una orientació de nord a sud. La ruta transcorre sempre per Itàlia.
# Elbeuf

«Elbeuf» té aquests significats:
* Elbeuf-en-Bray, municipi al departament del Sena Marítim (regió de Normandia, França)
* Elbeuf-sur-Andelle, municipi al departament del Sena Marítim (regió de Normandia, França)
* Elbeuf sur Seine, municipi al departament del Sena Marítim (regió de Normandia, França)
* Cantó d'Elbeuf, cantó francès al districte de Rouen (departament del Sena Marítim, França)
* Comtat d'Elbeuf, jurisdicció feudal del Regne de França, inicialment senyoriu, elevat a comtat el 1338, a marquesat el 1554, i a ducat el 1582
# Elberta (Alabama)

Elberta és un poble dels Estats Units a l'estat d'Alabama. Segons el cens del 2000 tenia 552 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Elberta tenia 552 habitants, 228 habitatges, i 152 famílies. La densitat de població era de 284,2 habitants/km².
Dels 228 habitatges en un 30,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 45,6% hi vivien parelles casades, en un 17,1% dones solteres, i en un 33,3% no eren unitats familiars. En el 29,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,42 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,98.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,5% tenia menys de 18 anys, un 7,2% entre 18 i 24, un 27,4% entre 25 i 44, un 21,9% de 45 a 60 i un 19% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones hi havia 87,8 homes. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 74,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 22.375 $ i la renda mediana per família de 28.125 $. Els homes tenien una renda mediana de 28.500 $ mentre que les dones 20.833 $. La renda per capita de la població era de 12.942 $. Aproximadament el 16,1% de les famílies i el 20% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Annual Estimates of the Population for Incorporated Places in Alabama». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
# Aiguadolç

Aiguadolç és una urbanització del municipi de Sitges (Garraf), situada entre les platges dels Balmins i Aiguadolç on també hi ha el port nàutic d'Aiguadolç.
Entre 1972 i 1975 s'hi va construir un port, anomenat el Port de Sitges, al barri d’Aiguadolç, un cop abandonada la idea de construir-lo al centre de la vila a prop de l'església parroquial. El Port de Sitges aviat es va convertir en un referent de la costa catalana.
La platja d'Aiguadolç és una platja semiurbana situada a l'est de la urbanització d’Aiguadolç, al nord de Sitges. Té un accés fàcil i disposa de nombrosos serveis.

## Referències

* ↑ «mapa topogràfic, base 1:5.000». Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya, 2021. [Consulta: 12 juliol 2021].
* ↑ «Aiguadolç». enciclopèdia.cat, GEC, 2021. [Consulta: 12 juliol 2021].
* ↑ «Unitats de població de Catalunya (a 02-02-1989)». Institut d'Estadística de Catalunya, Idescat, 2020. [Consulta: 12 juliol 2021].
* ↑ «Port de Sitges aiguadolç». Visit-Sitges, 2021. [Consulta: 12 juliol 2021].
* ↑ «Aiguadolç». Turisme de Catalunya, 2021. [Consulta: 12 juliol 2021].
# Theodoor Boeyermans

Theodoor Boeyermans o Theodor Boeijermans (Anvers, 1620 - 1678) fou un pintor barroc dels Països Baixos meridionals.
Batejat a Anvers el 10 de novembre de 1620, solament el 1654, amb 34 anys, es va inscriure com a mestre en el gremi de Sant Lluc i totes les obres datades són posteriors a aquest any. Aquesta tardana dedicació a la pintura podria explicar-se pel títol de llicenciat que en alguna ocasió se li dona i que podria indicar una prèvia dedicació a la magistratura. El 1664 va ser admès en la Càmera de retòrica Olyftack (Branca d'Olivera) a la qual va donar el 1666 una Al·legoria de l'Arts de gran format pintada en col·laboració amb Dirck van Delen. Un any abans, el 1665 havia pintat per al sostre de la Schilderskamer o sala dels pintors de la Reial Acadèmia de Belles Arts d'Anvers que s'acabava de crear el 16644, l'oli Antuerpia Pictorum Nutrix (Anvers, Reial Museu de Belles Arts), on resumia els ideals de la pròpia acadèmia: la matrona que simbolitza a Anvers, acompanyada pel Temps i el riu Escalda amb la cornucòpia de l'abundància, alimenta als joves aprenents de pintor amb els ideals humanístics de l'antiguitat, representats en el bust d'Homer, i amb l'exemple dels grans mestres locals, Rubens i Van Dyck, que seran també els models a seguir per Boeyermans.
Va quedar solter i va ingressar en la Sodaliteit der Bejaarde Jongmans, una fraternitat creada pels jesuïtes per a ancians célibes. Va morir a Anvers el gener de 1678.

## Obra

Pintor de grans composicions historiades per a les esglésies de Malinas i de la regió de Kampen (Verge venerada per sants, Malines, església del Gran Beguinaje) o de complexos motius alegóricos i mitològics per a la pròpia Anvers, com La caça del senglar de Calidonia (1677, París, Musée de la chasse et de la nature), directament inspirada en la tela de Rubens del mateix assumpte, la seva pintura es caracteritza per la claredat de les seves composicions i un temperat classicisme, manifestat també en les arquitectures clàssiques dels fons, disposades com a escenaris teatrals capaços d'acollir a un elevat nombre de figures (Crist, Font de la Vida, 1675, Reial Museu de Belles Arts d'Anvers). Aquest gust teatral es manifesta també en els seus retrats de grup, com el Retrat de família conegut com La visita (Anvers, Museu Real de Belles arts), tractat com una conversation piece, amb els retratats disposats en grups en un jardí i amb una font ornamental com a eix de la composició, a la manera dels quadres de reunió de Gonzales Coques, encara que a diferència dels retrats d'aquest, els de Boeyermans conserven la grandària monumental de les seves pintures historiades.

## Referències

* 1 2 Theodor Boeijermans, en Rijksbureau voor Kunsthistorische Documentatie (RKD).
* 1 2 Siret, Ad. «Boeyermans (Théodore ou Thierry)». A: Biographie Nationale de Belgique, p. 605-606 [Consulta: 8 juny 2016]. Arxivat 2012-03-08 a Wayback Machine.
* ↑ Vlieghe, 2000, p. 160.
* ↑ Vlieghe, p. 161.
* ↑ Vlieghe, p. 226.

## Bibliografia

* Vlieghe, Hans. Arte y arquitectura flamenca 1585-1700. Madrid: Cátedra, 2000. ISBN 84-376-1842-8.
# Batarà dorsinegre

El batarà dorsinegre (Thamnophilus melanonotus) és una espècie d'ocell de la família dels tamnofílids (Thamnophilidae).

## Hàbitat i distribució

Habita vegetació baixa a zones semiàrides de les terres baixes del nord-est de Colòmbia i oest i nord de Veneçuela.

## Taxonomia

Ha estat ubicat al gènere Sakesphorus fins que estudis mes recents el van classificar dins Thamnophilus.

## Referències

* ↑ «Batarà dorsinegre». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/05/2021(català)
* ↑ RT Brumfield et SV Edwards. 2007. Evolution into and out of the Andes: A Bayesian analysis of historical diversification in Thamnophilus antshrikes. Evolution 61(2): 346–367.
# Sant Andreu de Linya

Sant Andreu de Linya és l'església parroquial de Linya que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic Català de Navès (Solsonès).

## Descripció

Sant Andreu de Linya és una església neoclàssica rural amb la rectoria adossada. És d'una sola nau, planta rectangular i amb coberta a doble vessant. Té un esvelt campanar de tres cossos, acabant amb una balustrada de pedra d'on surten quatre semiarcs ogivals.
Porta al nord-est senzilla amb llinda de pedra i al damunt, un petit rosetó. Escala amb esgraons per entrar-hi. Parament de pedres irregulars amb morter, excepte a les cantonades que són de pedra picada i escairats. A l'interior hi ha un Retaule renaixentista (segle xvi) amb escenes de la Vida de Crist, coronat per un Sant Andreu.
L'estela funerària es troba clavada davant de l'església. És feta de pedra, té una decoració a base d'una creu, en forma d'ametlla i ficada dins d'un cercle, amb peu de forma triangular.
Sarcòfags:
* 1-. De forma rectangular, de 50 cm d'amplada, 95 de llargada i 50 d'alçada. La decoració de la cara frontal està formada per una franja amb quatre flors, iguals dues a dues, totes de sis pètals i amb la silueta en relleu. Per sota corre un fris de capelles amb arcs escarsers i de mig punt. En una de les cares laterals hi ha una creu recreuada i a l'altra una de patent, les dues en relleu. No hi ha la tapa.
* 2-. Només resta la cara frontal. Fa 88 cm de llargada, 42 d'alçada i 25 cm. La decoració està formada per dos quadrats amb vora en relleu i un dibuix, també en relleu. En un dels quadrats hi ha un castell emmerletat de carreus en filades, dues torres i porta d'arc de mig punt dovellat al centre. A l'altra hi ha un dibuix esquemàtic dels tres cards dels Cardona.

### Notícies històriques

Església dedicada a Sant Andreu. És la parroquial de Linya. Tradicionalment tenia només quatre cases (masos). A la fi del segle xix, es van annexionar masies que havien estat de Navès i de Besora. El lloc havia estat possessió dels Cardona. Tant l'estela funerària com els sarcòfags, és possible que fossin de l'antiga església, la qual va ser substituïda al segle xviii per l'actual església parroquial, d'estil Neoclàssic.

## Referències

* 1 2 «Sant Andreu de Linya». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 23 setembre 2014].

## Vegeu també

* Llista de monuments de Navès
# Llençolada

La llençolada o sopar valencià és un joc sexual masculí per a ésser exercit en grup, documentat com a històric i propi del País Valencià. Malgrat no se'n sap ben bé la seua antiguitat, els seus orígens sembla que es remunten a les pràctiques eròtiques homosexuals de l'edat mitjana, que eren força comunes fins que el catolicisme les va començar a criminalitzar i fer punibles com a sodomies d'ençà del segle xi.
Esta prova sexual consisteix en un grup d'hòmens que s'asseuen al voltant d'una taula coberta amb un llençol o mantell ben ample. Així, llurs cames i òrgans sexuals queden tapats per la llargada d'una sola peça de roba. Davall de la taula, un altre home (o bé una dona) ha de masturbar o dur a terme una fel·lació a un dels participants, que ha de dissimular-ho el millor que puga per tal que la resta no sàpiga que és ell qui rep el plaer. Manté una certa semblança amb d'altres jocs eròtics i medievals entre hòmens —sobretot reus— com el gorigori (o gorrigorri).
La presència de la llençolada en l'imaginari popular valencià i en la bibliografia històrica havien caigut significativament en l'oblit fins a la publicació en 2014 de la primera versió del Diccionari Normatiu Valencià, quan l'Acadèmia Valenciana de la Llengua hi va incloure i recuperar diversos mots i accepcions genuïnes que no s'havien recollit mai abans en l'àmbit lexicogràfic.

## Referències

* ↑ Marco, Vicent. «Es pot follar en valencià?» (en valencià). CulturPlaza, 28-08-2008. [Consulta: 6 abril 2022].
* 1 2 3 Baydal i Sala, Vicent «La persecución de la sodomía en Valencia» (en valencià). Culturplaza, 09-08-2014 [Consulta: 6 abril 2022].
* 1 2 Carrasco, 1985, p. 211.
* 1 2 3 Riera i Sans, 2014.
* 1 2 «llençolada» Diccionari Normatiu Valencià. Acadèmia Valenciana de la Llengua. [Consulta: 6 abril 2022]
* ↑ Monzó, Quim «Un desenllaç inesperat». La Vanguardia, 07-02-2014.
* ↑ Calvo, 2017, p. 219.

## Bibliografia

* Calvo Rigual, Cesáreo. «Què és, com es fa i què conté un diccionari: el cas del DNV i altres diccionaris». A: IV Congrés d'Estudis de la Vall d'Albaida (en valencià). València: Institució Alfons el Magnànim, 2017, p. 201-223. ISBN 978-84-7822-694-8.
* Carrasco, Rafael. Inquisición y represión sexual en Valencia: historia de los sodomitas, (1565-1785) (en castellà). Barcelona: Laertes, 1985 (Rey de bastos; 14). ISBN 8475840485.
* Riera i Sans, Jaume. Sodomites catalans: història i vida (segles XIII-XVIII), 2014. ISBN 8415711859.
Viccionari
# Theodoor Aenvanck

Theodoor Aenvanck (Anvers, 1633 - Anvers, c. 1690) fou un pintor barroc neerlandès, especialitzat en natures mortes de fruites i flors.

## Biografia

Batejat a Anvers el 30 de novembre de 1633, el 1647 apareix registrat com a aprenent en el gremi de Sant Lluc de la seva ciutat natal. Sembla probable que fos deixeble de Jan Davidszoon de Heem, acusant-se també en la seva pintura la influència de Joris van Son. El 1669 es va registrar com a mestre independent al gremi d'Anvers, barrejant-se la possibilitat que abans d'aquesta data fes algun viatge a l'estranger, que podria haver tornat a fer després del març de 1686 quan va marxar d'Anvers desconeixent-se el destí.
Aenvanck és conegut per les seves natures mortes principalment de fruites disposades damunt una taula en primer terme i coberta en part per unes estovalles amb profunds plecs, sobre el que es disposen cistelles, plats i d'altres recipients desbordats per les abundants fruites.

## Referències

* ↑ «Theodoor Aenvanck» (en neerlandès). RKD. [Consulta: 2 març 2016].
# Tom Van Asbroeck

Tom Van Asbroeck (Aalst, Flandes Oriental, 19 d'abril de 1990) és un ciclista belga, professional des del 2012. En el seu palmarès destaca la victòria al Gran Premi Cholet-País del Loira del 2014 i la medalla de bronze al Campionat del món en ruta sub-23 de 2011.

## Palmarès

* 2011
** 1r al Circuit Het Nieuwsblad sub-23
* 2012
** 1r a la Beverbeek Classic
** 1r al Grote Prijs van de Stad Geel
** Medalla de bronze al Campionat del món en ruta sub-23
* 2013
** 1r al Gran Premi Jean-Pierre Monseré
* 2014
** 1r a l'UCI Europa Tour
** 1r al Gran Premi Cholet-País del Loira
** Vencedor d'una etapa al Tour de Valònia
* 2016
** Vencedor d'una etapa al Tour de Poitou-Charentes
* 2019
** 1r a la Binche-Chimay-Binche
* 2024
** Vencedor d'una etapa al Tour La Provence

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2015. 110è de la classificació general
* 2017. 133è de la classificació general
* 2018. 87è de la classificació general

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2018. 133è de la classificació general

### Resultats al Tour de França

* 2020. 98è de la classificació general

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Tom Van Asbroeck a ProCyclingStats
# Tianhongqiïta

La tianhongqiïta és un mineral de la classe dels òxids.

## Característiques

La tianhongqiïta és un òxid de fórmula química CrTiO₃(OH), sent l'anàleg de crom de la tivanita. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2022, i encara resta pendent de publicació. Cristal·litza en el sistema monoclínic.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a un jaciment situat al dipòsit de crom i ferro de Luobusa, conegut com Luobusha ophiolite, al comtat de Qusum de la prefectura de Shannan (Regió Autònoma del Tibet, República Popular de la Xina). Aquest indret és l'únic a tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Tianhongqiite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 10 octubre 2022].
# Torre de Ca l'Arnau

Ca l'Arnau és una casa d'estil modernista a la vila de Malgrat de Mar (Maresme) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local. Habitatge unifamiliar de planta quadrangular. Consta de planta baixa, pis i pati. La façana principal està formada per l'angle que dona al carrer Bellaire-Passada. S'accedeix a la casa a través d'un porxada formada per columnes de pedra artificial i decoracions vegetals. La porxada juga amb les llindes ondulades i els diferents materials (ceràmica, pedra artificial, petits esgrafiats). Destaca la reixa d'accés, la teulada a dues vessants i el ritme de les obertures.

## Referències

* ↑ «Torre de Ca l'Arnau». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 4 març 2019].
# El Pez

José Sabaté (Barcelona, 1976), més conegut amb el nom artístic d'«El Pez», és un grafiter català. Va començar a pintar l'any 1999 a Sant Adrià de Besòs i és conegut per pintar peixos somrients en ciutats de tot el món. És un dels representants del moviment d'art de carrer anomenat Logo Art.
El Pez ha exposat i pintat murals en ciutats com Nova York, Tòquio, Hong Kong, Viena, Los Angeles, Dubai, Miami, Bogotà, Amsterdam, Chicago i Estocolm, entre d'altres, aconseguint el reconeixement mundial de la seva obra, la qual ha estat present en les més importants subhastes de street art de París. A més, el seu treball apareix en el documental sobre l'artista Banksy Exit Through the gift shop.

## Referències

* ↑ «Blanc sobre Blanc, Capítol 11: El Pez - Street Art». TV3, 21-12-2014. [Consulta: 27 agost 2020].
* ↑ «Los 'graffitis' de 'El Pez' conquistan Colombia», 05-12-2013.
* ↑ «El grafitero Pez rinde homenaje a Barcelona en un mural de 40 metros» (en castellà), 23-10-2018. [Consulta: 27 agost 2020].
* ↑ «L'art urbà d'"El Pez"». TV3, 13-07-2015. [Consulta: 27 agost 2020].
* ↑ «Imaginart Gallery | JOSÉ SABATE». Arxivat de l'original el 2020-09-24. [Consulta: 27 agost 2020].
# Tocopilla

Tocopilla és una ciutat i una comuna de la regió d'Antofagasta, al nord de Xile. És la capital de la província homònima. Celebra l'aniversari el 29 de setembre amb una gran festa que inclou una rua i focs artificials.
La ciutat està dividida en dues parts, dividides per la central termoelèctrica: la ciutat central i La Villa Sur (barri més petit i luxós).
A Tocopilla hi han nascut l'artista Alejandro Jodorowsky i el futbolista Alexis Sánchez.

## Toponímia

El nom de la ciutat de Tocopilla significa "la cantonada del diable".

## Terratrèmol del 2007

El 14 de novembre del 2007 es produí a la regió d'Antofagasta un terratrèmol de magnitud 7,7, a l'est-sud-est de Tocopilla, amb rèpliques de magnitud de 6,8. Es van enderrocar 1.200 cases i 4.000 dels 27.000 habitants de la ciutat es van quedar sense lloc on viure. Van morir dues persones, i 115 van quedar ferides.

## Demografia

Segons el cens de 2002 de l'Instituto Nacional de Estadística de Xile, Tocopilla tenia 23.986 habitants (12.050 homes i 11.936 dones). D'aquest, 23.352 (97,4%) vivien en la zona urbana i 634 (2,6%) en la rural.

## Economia

La central termoelèctrica de Tocopilla proveeix d'energia tota la regió, raó per la qual és coneguda com la "ciutat de l'energia". També té una notable producció de nitrat de potassi, que havia estat molt important en el passat. La condició de ciutat costanera també ha fet que Tocopilla tingui activitat tant en la indústria pesquera (peix fresc i enllaunat) com en la importació i exportació de productes.
Altres indústries amb certa presència a la regió són la metal·lúrgica i la química.

## Referències

* ↑ «Chile rattled by big aftershocks» (en anglès). BBC News, 15-11-2007. [Consulta: 15 agost 2011].
* ↑ «Fotos del terratrèmol de Tocopilla». TocopillaOnline.net. Arxivat de l'original el 2008-02-03. [Consulta: 15 agost 2011].
* ↑ «Instituto Nacional de Estadística 2002» (en castellà). [Consulta: 1r novembre 2010].