OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Castell de Bèrnia

El castell de Bèrnia, també anomenat Fort de Bèrnia, està situat entre els penya-segats i al peu de les crestes de la serra de Bèrnia, en el terme municipal de Callosa d'en Sarrià.

## Història

Es tracta d'una construcció militar renaixentista, d'estil italià, realitzada per l'enginyer Juan Bautista Antonelli per ordre del rei Felipe II de Castella l'any 1562 per defensar les costes dels atacs otomans. El 1612, el rei Felip III va ordenar la seva demolició per evitar que fos utilitzat pels moriscs rebels.

## Descripció

Actualment, es poden contemplar encara les restes de la seva planta, el fossat i el sistema d'accés, així com una part de les estructures d'habitació. Té doble emmurallament, amb un fossat sec entre l'exterior en forma d'estel de quatre puntes i l'interior, a fi de dificultar el pas a l'interior del recinte, el qual té planta quadrada amb baluards pentagonals en els seus vèrtexs, al que s'accedeix per l'eix de la façana sud.
Les construccions tancades comptaven amb dues plantes i se situaven adossades als murs; aquestes formaven al centre un pati quadrat.

## Vegeu també

* Llista de monuments de la Marina Baixa

## Referències

* Aquest article pren com a referència el text del B.I.C. incoat per la Conselleria de Cultura de la Generalitat Valenciana
* 1 2 «Inventari General del Patrimoni Cultural Valencià».
# Cantó de Saint-Julien-du-Sault

El cantó de Saint-Julien-du-Sault és un cantó francès del departament del Yonne, situat al districte de Sens. Té 9 municipis i el cap és Saint-Julien-du-Sault.

## Municipis

* La Celle-Saint-Cyr
* Cudot
* Précy-sur-Vrin
* Saint-Julien-du-Sault
* Saint-Loup-d'Ordon
* Saint-Martin-d'Ordon
* Saint-Romain-le-Preux
* Sépeaux
* Verlin

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-195. | Paul Gagnard | SFIO |
| 195.-1988 | Jean-Paul Coffre | radical, després UDF |
| 1988- | Guy Bourras | NC |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2010 |
| 4.807 | 4.563 | 4.688 | 4.638 | 4.718 | 5.240 | 5.617 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Mount Pleasant Mills

Mount Pleasant Mills és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Pennsilvània. Segons el cens del 2000 tenia 342 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Mount Pleasant Mills tenia 342 habitants, 141 habitatges, i 93 famílies. La densitat de població era de 87,4 habitants/km².
Dels 141 habitatges en un 29,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 58,2% hi vivien parelles casades, en un 3,5% dones solteres, i en un 34% no eren unitats familiars. En el 29,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,43 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,03.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,7% tenia menys de 18 anys, un 8,8% entre 18 i 24, un 26,3% entre 25 i 44, un 24% de 45 a 60 i un 15,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 92,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 32.500 $ i la renda mediana per família de 36.250 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.694 $ mentre que les dones 22.500 $. La renda per capita de la població era de 15.180 $. Entorn del 8,7% de les famílies i el 13,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Mount Pleasant Mills». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Mount Pleasant Mills». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Riu Navia

El Navia és un riu ibèric que desemboca a la mar Cantàbrica. Neix a la parròquia de Ferreirós de Valboa, al municipi gallec de Becerreá i desemboca a la localitat de Navia, a Astúries, entre el cap de San Agustín i Peñafurada. Té una longitud de 99,4 km i drena 2.578 km² de superfície.
Passa per les localitats d'As Nogais i Navia de Suarna a la província de Lugo, i per Ibias, Grandas de Salime, Allande, Pezós, Eilao, Bual, Villayón, Cuaña i Navia a Astúries.
El seu afluent més important és l'Ibias, que té una longitud de 60,5 km i una superfície de conca de més de 300 km².

## Referències

* 1 2 «Confederación Hidrográfica del Cantábrico». [Consulta: 31 març 2021].

## Enllaços externs

* La Ría de Navia (castellà)
# Província de Baghlan

La província de Baghlan (persa i paixtu بغلان Baġlān) és una divisió administrativa de l'Afganistan. Té una superfície de 21.112 km² i una població d'uns 779.000 (estimació del 2006). La capital és Puli Khumri, però el nom deriva d'un altra ciutat de la província, la ciutat de Baghlan on hi ha les ruïnes d'un temple del foc zoroastrià, anomnenat Surkh Kotal.

## Història

Baghlan deriva de la paraula Bagolango o "temple amb imatge", que apareix al temple de Surkh Kotal durant el regnat de l'emperador kushana Kanishka I al segle ii. La província fou creada segregada de la Qataghan el 1964. Des de 2006 està sota control de forces hongareses oficialment com a equip de reconstrucció.

## Demografia

Els tadjiks formen la majoria amb el 55%. Segueixen els paixtus amb el 20%, hazares amb el 15% i uzbeks el 9%

## Districtes

Districtes de la província de Baghlan :
| Districte | Notes |
| Andarab | Subdividit el 2005 |
| Baghlan | Fou suprimit i agregat al districte de Baghlani Jadid el 2005 |
| Baghlani Jadid | |
| Burka | |
| Dahana i Ghuri | |
| Dih Salah | Creat el 2005 segregat del districte d'Andarab |
| Dushi | |
| Farang Wa Gharu | Creat el 2005 segregat de Khost Wa Fereng |
| Guzargahi Nur | Creat el 2005 segregat de Khost Wa Fereng |
| Khinjan | |
| Khost Wa Fereng | Subdividit el 2005 |
| Khwaja Hijran | Creat el 2005 segregat d'Andarab |
| Nahrin | |
| Puli Hisar | Creat el 2005 segregat d'Andarab |
| Puli Khumri | |
| Tala Wa Barfak | |

## Referències

* ↑ D. Balland. «BAGHLAN». A: Ehsan Yarshater. Encyclopædia Iranica. Estats Units: Columbia University. Arxivat 2009-01-02 a Wayback Machine.
* ↑ Baghlan province on NPS
* ↑ Afghanistan Geographic & Thematic Layers
# Caucalis platycarpos

Caucalis platycarpos és una espècie de planta dins el gènere monotípic Caucalis i la família de les apiàcies. L'espècie Caucalis platycarpos és una planta nativa d'Europa i la regió mediterrània incloent els Països Catalans.

## Descripció

C. platycarpos és una planta anual, amb tiges que arriben a fer 10-40 cm de llargada, molt ramificades, divaricades; les fulles d'1,5-7 cm, són pinnatisectes; les umbel·les amb 0-3 bràctees i 2-5 radis d'1-3 cm, desiguals; les flors tenen els pètals blancs o groguencs; els fruits oblongs o el·lipsoidals, de 8-13 mm i amb costelles proveïdes d'espines rígides de 3 mm.

## Distribució

Pel sud-oest d'Àsia, nord d'Àfrica i per gran part del centre i sud d'Europa, incloent-hi els Països Catalans.

## Hàbitat

En camps de conreu, guarets i herbassars, és una planta nitròfila. Prefereix els sòls bàsics i viu a una altitud d'entre 100- 1000 (1600) metres. Floreix entre març i juny (juliol).

## Sinònims

* Caucalis barcinonensis Germà Sennen
* Caucalis daucoides L.
* Caucalis lappula Grande
* Caucalis longepedunculata var. oligocarpa Sennen
* Caucalis longepedunculata Sennen
* Orlaya platycarpos (L.) W.D.J.Koch dita cadell, cairells, castanya d'aigua, nou d'aigua, pota de bou

## Enllaços externs

* Taxonomia de Caucalis
* Taxonomia de Caucalis
# Refugi Astrònom Cruls

El Refugi Astrònom Cruls (en portuguès, Refúgio Astrônomo Cruls) és un refugi d'estiu del Brasil a l'Antàrtida. Està situat a la caleta Harmonia de l'illa Nelson, situada al sud-oest de l'Illa Rei Jordi a les Shetland del Sud. Va ser inaugurat el 25 de gener de 1985. Depèn logística i administrativament de l'Estació Antàrtica Comandant Ferraz. Juntament amb el Refugi Emilio Goeldi, localitzat a l'illa Elefant, constitueix l'estructura de suport bàsic del Programa Antàrtic Brasiler a l'Antàrtida.
Va rebre el seu nom en homenatge a l'astrònom Luis Cruls, que va participar d'una expedició l'any 1882 a Punta Arenas (Xile) per observar el pas de Venus a través del disc solar.
El refugi pot acollir a 6 científics durant 40 dies. Està construït amb panells tipus sandwich recoberts amb fibra de vidre en la seva part interna, i amb resina de base polièster en la seva part externa. La seva àrea útil és de 14,7 m² i té dos petits annexos, un per servir de sanitari i dipòsit de materials, i un altre per a avantsala. L'aigua s'obté d'una llacuna propera. Les comunicacions són realitzades per un transmissor de radio alimentat per un petit generador.

## Referències

* ↑ Super Interessante (magazine). «Cientistas brasileiros na Antártida: Dez anos no gelo». Super Interessante. [Consulta: 3 març 2012].
* ↑ XXIII RAPAL. Programa Antartico Brasileiro. Dirección Nacional del Antártico - Instituto Antártico Argentino, 2002, p. 3.
* ↑ ARQUITETURA NA ANTÀRTICA Pàg.

## Enllaços externs

* Fotografies del refugi
# Muhriz ibn Khalaf

Múhriz ibn Khàlaf (àrab: محرز بن خلف, Muḥriz b. Ḫalaf) (ca. 951-ca. 1022) és un sàyyid o «home sant» musulmà, considerat el patró de Tunísia. Actualment és conegut, seguint la pronunciació dialectal tunisiana, com a sidi Mahrez.
Va néixer vers el 951 i va morir vers el 1022, amb més de 70 anys. La seva tomba a Tunis és objecte de veneració.

## Referències

Encyclopaedia of Islam, Brill Publishers, Leiden, s.v. "Muḥriz b. K̲H̲alaf".
# Romain Gavras

Romain Gavras (Atenes, 4 de juliol de 1981) és un director de cinema grecofrancès, conegut per haver dirigit videoclips controvertits per la seva extrema violència, com «Stress» del duet de música electònica Justice, o «Born Free» de la cantant tàmil M.I.A. Les seves obres sovint presenten una ambientació aspra i realista juxtaposada a un contingut trencador i trepidant. Va guanyar dos premis MTV Video Music Awards el 2012 a la millor cinematografia i a la millor direcció, ambdós pel videoclip «Bad Girls» que va dirigir per a M.I.A.
És fill del director de cinema Costa-Gavras i cofundador el 1994, amb Kim Chapiron, del col·lectiu d'artistes que treballen en l'àmbit audiovisual Kourtrajmé.

## Filmografia

* Le Monde est à toi (2018)
* Notre jour viendra (2010)
* A Cross the Universe (2008)
* Traitement de substitution n°4 (2002)
* La barbichette (2002)
* Petit Ben (2000)

## Videografia

* 2002 : Changer le monde de Rocé
* 2003 : Pour ceux de Mafia K'1 Fry
* 2004 : Y'en a des biens de Didier Super
* 2007 : I Believe de Simian Mobile Disco
* 2007 : Stress de Justice
* 2007 : Trankillement de Fatal Bazooka
* 2007 : Signatune de DJ Mehdi
* 2008 : The Age of The Understatement de The Last Shadow Puppets
* 2010 : Born Free de M.I.A.
* 2012 : Bad Girls de M.I.A.
* 2012 : No Church in the Wild de Jay-Z i Kanye West
* 2016 : Gosh de Jamie xx
* 2018 : Nothing Breaks Like a Heart de Mark Ronson

## Referències

* ↑ «Youtube retira el polémico vídeo 'Born Free' de M.I.A.». Público, 27-04-2010. [Consulta: 22 maig 2020].
* ↑ Cochrane, Lauren «Romain Gavras: Born Free director is no stranger to Stress» (en anglès). The Guardian, 24-09-2010. ISSN: 0261-3077.
* ↑ «Romain Gavras y Vincent Cassel firman en 'Notre jour viendra' una película sobre la diferencia». Europa Press, 09-10-2010. [Consulta: 22 maig 2020].
* ↑ «El realizador Romain Gavras regresa a la 'guerra social' en el nuevo clip de Jay Z y Kanye West». 20minutos, 30-05-2012. [Consulta: 22 maig 2020].
* ↑ «Romain Gavras imagina el post apocalipsis con "Gosh" de Jamie xx», 06-07-2016. Arxivat de l'original el 2017-09-17. [Consulta: 22 maig 2020].
# Sofonies (profeta)

* Per a altres significats, vegeu «Sofonies».
Sofonies (hebreu: צְפַנְיָה‎) és el novè dels profetes menors de l'Antic Testament. Era de llinatge noble, de la tribu de Simeó, però el seu pare, Kus, potser era etíop i no jueu.
Va començar a profetitzar al temps del rei Josies de Judà (639-609 aC), alguns anys abans que aquest rei portés a terme una reforma religiosa, cap al 621. Va ser contemporani dels profetes Nahum i Jeremies. A l'Antic Testament un llibre, el Llibre de Sofonies, porta el seu nom. Algunes de les profecies del text s'adeqüen bé amb l'època de Josies.
Llença malediccions contra els «etíops», probablement els egipcis de la XXV dinastia derrotats l'any 605 a la batalla de Karkemish. També s'atribueix a Sofonies la maledicció contra Jerusalem i els dirigents del poble de Judà per no haver escoltat la veu de Déu transmesa pels profetes. Va predir la ruïna de Nínive i va fer promeses consoladores sobre la tornada de l'exili de Babilònia, el restabliment de la Llei i la conversió dels idòlatres. El seu estil era semblant al de Jeremies.

## Referències

* ↑ Montero, santiago. Diccionario de adivinos, magos y astrólogos de la antigüedad. Valladolid: Trotta, 1997, p. 277-278. ISBN 8481641618.
# Publi Numitori

Publi Numitori (llatí: Publius Numitorius) va ser un magistrat romà del segle v aC. Formava part de la gens Numitòria, una antiga gens romana d'origen plebeu.
Era l'oncle de Virgínia que va provar de resistir la sentència del decemvir Api Claudi Cras que l'havia volgut seduir. Va ser elegit tribú de la plebs després de l'expulsió d'aquest decemvir l'any 449 aC. Com a tribú va dirigir l'acusació contra Espuri Opi Còrnicen, un dels membres del segon decemvirat.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0002.001/1225?rgn=full+text;view=image;q1=NumitoriusSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Vol.+II.++Boston:+Little,+Brown,+&+Comp.,+1867,+p. 1215. ]
# Lepidocephalus spectrum

Lepidocephalus spectrum és una espècie de peix de la família dels cobítids i de l'ordre dels cipriniformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 7,5 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Indonèsia.

## Referències

* ↑ Bleeker P. 1859. (Over de geslachten der Cobitinen.) Natuurkd. Tijdschr. Neder. Indië v. 16. 302-304.
* ↑ Biolib (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Kottelat, M., A.J. Whitten, S.N. Kartikasari i S. Wirjoatmodjo 1993. Freshwater fishes of Western Indonesia and Sulawesi. Periplus Editions, Hong Kong. 221 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319. ISBN 0471250317.
* Roberts, T.R. 1989. The freshwater fishes of Western Borneo (Kalimantan Barat, Indonesia). Mem. Calif. Acad. Sci. 14:210 p.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.
# Bebi

Bebi (llatí: Baebius) va ser un magistrat romà. Segurament formava part de la gens Bèbia, una antiga família romana d'origen plebeu.
Era un senador que va servir a Il·líria sota el tribú Vatini. A la mort de Juli Cèsar l'any 44 aC els il·liris es van revoltar contra Vatini i van derrotar Bebi i les cinc cohorts que dirigia.

## Referències

* ↑ Apià. Història de Roma. XXXIII,16
# Casa Alfred Santamaria (Cardedeu)

La Casa Alfred Santamaria és un habitatge del municipi de Cardedeu (Vallès Oriental) protegit com a bé cultural d'interès local. Edifici aïllat d'habitatge que, alineat a dos carrers, està compost de planta baixa i pis. Façanes planes de granit amb sòcol. La planta baixa i el pis han set restaurats i resta un primitiu frontó i la balustrada que corona les parts laterals de l'edifici. A la façana principal hi ha quatre pinacles sobre la balustrada que reforcen l'edifici. El frontó és de perfil sinuós i el capcer ornamentat amb elements vegetals. En general, la composició del frontó, així com la balustrada, està ornamentada amb motius vegetals. L'estucat és d'estil Lluís XV. Aquest mateix tipus d'estucat espot observar al frontó de la Torre Iris d'en Respall a la Garriga. Els materials emprats són: el maó arrebossat i la pedra
A l'Arxiu Municipal de Cardedeu existeix un projecte de reforma de façana degut a M. J. Raspall, datat el 20-11-1906. Està situat a la carretera de Caldes, via oberta a la circulació cap a l'any 1864. Aquest fet, juntament a la instal·lació de la via fèrria el 1860 i el traçat del carrer Sant Antoni el 1876, que unia el centre de la vila al ferrocarril, fou un dels trets fonamentals del creixement que es produí a la vila a finals de segle xix i principis del passat. Durant aquest període, al llarg de la carretera de Caldes, es foren construint torres i cases de nova planta on estiuejaven els cardedeuencs residents a Barcelona.

## Vegeu també

* Casa Alfred Santamaria (la Garriga)

## Referències

* 1 2 «Casa Alfred Santamaria». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 2 setembre 2015].
# Casa del Baró de Quadres

Casa del Baró de Quadres és una masia amb elements gòtics i renaixentistes de Vilademuls (Pla de l'Estany) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Casa pairal de grans dimensions situada al veïnat de Viella, limitada a l'oest pel camí que va de les Olives a Vilafreser, i al sud per l'església derruïda de Sant Pere de Viella. L'estructura bàsica de la masia consta d'un sol cos cobert a dues aigües, amb el carener orientat de nord a sud. Està subdividida en dos parts integrades, una al costat de l'església i l'altre al nord. Probablement funcionava com a dos masos. On es troben els dos volums apareix una torre situada al mig de l'edificació, al vessant de llevant, i que s'enlaira una planta més que la resta de l'edifici. Destaca una finestra gòtica oberta a la façana de ponent. A la façana sud hi ha una porta amb llinda plana amb un calze gravat a la dovella central.

## Història

Cal Baró de Quadres havia estat propietat del Marquès de Camps. Per matrimoni de la filla passà a ser del Baró de Quadres. La finestra de la façana de ponent és atribuïble al segle xv. actualment està pràcticament desapareguda.

## Referències

* 1 2 «Casa del Baró de Quadres». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 setembre 2017].
# Moviment Nacional Turcman

El Moviment Nacional Turcman (turc: Türkmen Milli Harekati) fou el nom que adoptaren diverses organitzacions polítiques successives dels turcmans de l'Iraq, al llarg del segle XX.
Després de la II Guerra Mundial, diversos grups turcmans clandestins es van organitzar i es trobaven als cafès i altres locals, com ara la casa de te Cay Khannasi, i també a casa de Aziz Agha, al Kurdistan iraquià. Els principals activistes foren Midhat Kisrow, Haki Agha, Nuri Asker Mullah Ilyas, Aziz Abbas, Mullah Naci Hammush, Mullah Hassan Rashid, Ali Maruf Oglu, Hassan Koram, Khayrullah Bellaw i Haydir Samin Nacar. Van obrir una llibreria de joves anomenada "Genclik Kitab Evi" que fou utilitzada com a lloc de reunió i de difusió de les idees nacionals. La llibreria fou tancada pel dictador Abd al-Karim Qasim, el 1959, uns mesos després de prendre el poder. El nombre de simpatitzants es va augmentar extraordinàriament amb la Massacre de Kirkuk (14 a 17 de juliol de 1959) quan hi van ingressar nombrosos intel·lectuals. Va esdevenir una de les organitzacions més poderoses al nord de l'Iraq i fou acusada per Abd al-Karim de panturanista (panturca) i ultranacionalista i venuda a Turquia. Llavors els principals membres eren Nuri Sahbaz Berber, Mohammed Mehi Ak Su, Moussa Ismail, Helmi Ak Su, Abbass Kalendar Shebaz, Ekrem Tuzlu, Nuri Mustafa, Ezaddin Zaynal Abdin, Mohammed Ali Bolat, Abdulhussein Kalendar Shebaz, Bakir Qanber, Esmat Pasha, Mohammed Ismail, Ezaddin Ismail Terzi, Yasar Mehdi Ali, Zaynal Abdin Kherbenda, Shawki Rashid Chayir i Nuri Zaynal Abdin Kerwanchi. Es va transformar en partit polític amb el nom de Moviment Nacional Turcman conegut com a "Nacionalistes Turcmans" (Melletci Turkmen) però quan el Partit Baas va prendre el poder el 1968, els seus membres no van tardar a ser perseguits i es va prohibir al partit tenir activitats polítiques el que va fer que des de 1970 la seva activitat fos molt limitada fins a desaparèixer. El seu cap fou Husam Al-Deen Ali.
El mateix nom fou recuperat per una nova organització política activa del 1980 al 1985, amb els objectius de lluitar pels drets nacionals turcmans, contra la repressió del govern, contra la política d'assimilació, i per introduir el tema a l'agenda internacional; i un cop més a partir del 1993, tot i que el 1994 es va canviar el nom per Moviment Popular Democràtic Turcman.

## Referències

* Turkmen: Fighting for Freedom, National Independence, and Cultural Integrity in Occupied Iraq
# Alighiero Ridolfi

Alighiero Ridolfi (Cesena, 22 d'agost de 1924 - Cesena, 3 d'abril de 1978) va ser un ciclista italià, professional durant les dècades de 1940 i 1950. En el seu palmarès destaca una victòria d'etapa a la Volta a Espanya de 1950.

## Palmarès

* 1948
** Vencedor d'una etapa al Giro de la Pulla
* 1950
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Espanya

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1950. 8è de la classificació general. Vencedor d'una etapa

## Referències

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
# Sofonisba (reina de Numídia)

Sofonisba (Sophonisba, Σοφόνισβα o Σοφόνιβα) era filla del general cartaginès Hasdrúbal que la va prometre de molt jove al príncep númida Masinissa; quan Hasdrúbal va voler guanyar per a la seva causa el rei Sifax, li va oferir la mà de Sofonisba, que sembla que era una noia d'extraordinària bellesa i encara que el general romà Publi Corneli Escipió Africà va fer interessants ofertes a Sifax, aquest finalment va optar per l'aliança cartaginesa a canvi de la noia, amb la qual es va casar l'any 206 aC.
Per la seva influència ,Sifax va ajudar fins al final els cartaginesos i encara va aixecar un nou exèrcit després de la destrucció del seu primer exèrcit en l'atac que, per sorpresa, van fer els romans una nit al campament númida, que van incendiar; però derrotat finalment per Masinissa que va ocupar la seva capital Cirta, Sofonisba va caure en mans del vencedor; Masinissa la volia per a ell i per lliurar-la de la captivitat que li esperava amb els romans, es va casar amb ella; però Escipió, que tenia por que exercís la mateixa influència sobre Masinissa que abans sobre Sifax, no va ratificar l'acord i va exigir el lliurament de la princesa; no podent evitar complir l'ordre del romà, Masinissa va proporcionar a la seva dona una dosi de verí per evitar la humiliació de la captivitat. Sofonisba es va prendre el verí sense dubtar i va morir.
La història de Sofonisba va inspirar les obres homònimes de Jean Mairet, Corneille i Voltaire.

## Referències

* ↑ Lendering, Jona. «Sophonisba». Livius.org. [Consulta: 13 maig 2024].
* ↑ Corneille, Pierre. Chief Plays of Corneille (en anglès). Princeton University Press, 2015, p. 40. ISBN 1400874971.
# Publi Papiri Carbó

Publi Papiri Carbó (en llatí Publius Papirius Carbo) va ser un militar romà. Formava part de la gens Papíria, i era de la família dels Carbó.
Va ser fill del pretor Gai Papiri Carbó i germà del cònsol Gai Papiri Carbó. Només el menciona Ciceró, que diu que va ser acusat per Valeri Flac i condemnat.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Londres: Walton and Maberly, 1841, p. 611.