OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Taribo West

Taribo West (Port Harcourt, 26 de març de 1974) és un exfutbolista nigerià de la dècada de 1990.
Fou internacional amb la selecció de futbol de Nigèria.
Pel que fa a clubs, destacà a AJ Auxerre, Inter de Milà, AC Milan i 1. FC Kaiserslautern.

## Referències

* ↑ «Dedicated followers of fashion». fifa.com, 17-04-2009. Arxivat de l'original el 14 de març 2016. [Consulta: 28 març 2016].
* ↑ «Football's hair-raising icons». fifa.com, 03-09-2010. Arxivat de l'original el 8 d'abril 2016. [Consulta: 28 març 2016].
* ↑ «Taribo West - International Appearances». rsssf.com. [Consulta: 28 març 2016].
* ↑ Taribo West Fitxa i estadístiques a la FIFA
* ↑ Taribo West Fitxa a Fussballdaten
* ↑ Taribo West a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ Taribo West a FootballDatabase.eu
# Tarhunta-Radu

Tarhunta-Radu o també Tarḫuntaradu va ser rei d'Arzawa a la primera meitat del segle xiv aC. Va succeir a Madduwattas. Sota el seu govern, el regne luvita d'Arzawa va aconseguir de penetrar profundament en territori de l'Imperi hitita. Llavors les fronteres del regne eren Tuwanuwa (Tíana a uns 170 km al sud d'Hattusa) i Uda (no identificada), i va establir contactes diplomàtics amb Amenhotep III d'Egipte, tal com diuen unes tauletes d'argila escrites en hitita de la col·lecció de les Cartes d'Amarna. En una carta, el faraó demana a Tarhunta-Radu una princesa d'Arzawa en matrimoni, cosa que vol dir que el poder d'Arzawa havia de ser important, i que Egipte el volia utilitzar per a neutralitzar els altres poders de la zona.
Al cap de poc temps, el rei hitita Tudhalias III va dur a terme una campanya contra Arzawa que va resultar victoriosa. Va conquerir Sallapa, que pertanyia a Arzawa i tota la "Terra Baixa Hitita" i després va reocupar Tuwanuwa. En aquest moment, sembla que n'era rei Anzapahhadu, el seu successor, que va derrotar a un exèrcit hitita dirigit per Himuili.

## Referències

* ↑ Bernabé, Alberto (ed.). Historia y leyes de los hititas: textos del Reino Medio y del Imperio Nuevo. Tres Cantos: Akal, 2004, p. 24 i 48. ISBN 8446022532.
# Subespai

En matemàtiques el terme subespai designa un subconjunt d'un espai, de manera que aquest subconjunt té una estructura heretada del seu espai ambient:
* Subespai vectorial, subconjunt d'un espai vectorial que és estable per les operacions d'espai vectorial.
* Subespai afí, o subvarietat afí, subconjunt d'un espai afí anàleg al concepte de subespai vectorial.
* Subespai mètric, subconjunt qualsevol d'un espai mètric dotat de la distància induïda.
* Subespai, subconjunt qualsevol d'un espai topològic dotat de la topologia relativa.
# Tamarro insperatus

El Tamarro (anomenat així en referència a l'ésser mitològic Tamarro) és un gènere de troodòntid del Cretaci superior del qual se n'han trobat restes a Talarn. El gènere conté només una espècie, Tamarro insperatus, segons una troballa feta aquest any 2021 d'una porció de metatars.
L'holotip de Tamarro, MCD-7073, un metatars, fou trobat l'any 2003 a Sant Romà d'Abella (Talarn). L'any 2021, en Sellés et al. ho descriu com a nou gènere i espècie, Tamarro insperatus. El nom genèric prové d'una petita bèstia imaginària del Pallars (així com de comarques properes); mentre el nom específic significa "inesperat", referint-se a la descoberta inesperada del fòssil.
En Sellés Et al. situen el Tamarro insperatus al grup dels Troodòntids, fent-lo el primer membre de la subfamília Europea. També suggereix que els seus avantpassats van emigrar d'Asia cap a Europa entre el Cenomanià i el Maastrichtià.
Les anàlisis de l'holotip suggereixen que es tracta d'un subadult; la seva mida gran suggereix que creixien molt de pressa en les seves etapes primàries de vida.
El Tamarro vivia a l'illa Ibero-Armoricà, i el seu descobriment incrementa el coneixement de la diversitat dels theròpods petits a l'arxipèlag Europeu del Cretaci. Ha conviscut amb sauròpodes nans i lambeosaurins.

## Referències

* ↑ Duran, Xavier. «Tamarro, l'espècie de dinosaure carnívor amb nom de criatura fantàstica del Pallars». CCMA.cat, 01-03-2021. [Consulta: 8 març 2021].
* 1 2 3 4 5 Sellés, A. G.; Vila, B.; Brusatte, S. L.; Currie, P. J.; Galobart, A. Scientific Reports, 11, 2021, pàg. 4855. DOI: 10.1038/s41598-021-83745-5.
# Sverepec

Sverepec és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Trenčín.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1321.
# Temporada 1994-1995 del Liceu

El 5 de setembre de 1994 la Societat del Gran Teatre cedeix la titularitat del mateix a les administracions públiques, constituint-se la Fundació del Gran Teatre del Liceu, i el 7 de novembre se signa el conveni per al finançament de la reconstrucció. El 30 del mateix mes s'inicien els enderrocs. Ja el 1995, l'1 de febrer es constitueix el Consell de Mecenatge de la Fundació del Gran Teatre del Liceu i s'aprova el projecte de reconstrucció i ampliació, la primera fase consisteix en les obres de fonamentació i estructura. El 15 de setembre es col·loca la primera pedra i el 29 de desembre conclou la fase d'enderrocs.
| Temporada 1994-1995 del Liceu |||||||
| Òpera | Compositor | Director musical | Director d'escena | Papers principals | Producció | Dates |
| Madama Butterfly | Giacomo Puccini | Brian Salesky | Marco Arturo Marelli | Catherine Malfitano, Violeta Urmana, Francesca Roig, Peter Dvorský, Vicenç Sardinero, Antoni Comas, Vicenç Esteve, Joan Tomàs, Adrià del Castillo, Cristóbal Viñas, Antoni Lluch, Maria Àngels Sarroca, Carme Viaplana, Conxita Garcia | | 16, 19, 22, 25, 28, 31 maig (Al Teatre Victòria) |
| Rigoletto | Giuseppe Verdi | Giuliano Carella | Joan Lluís Bozzo | Fernando de la Mora (19, 22, 25, 28, 30) / Salvatore Fisichella (27, 29), Joan Pons (22, 25, 28, 30) / Barry Anderson (19, 27, 29), Alessandra Ruffini (19, 22, 25, 28, 30) / Ana Felicia Filip (27, 29), Stefano Palatchi, Laura Polverelli | | 19, 22, 25, 27, 28, 29 i 30 de juny (al Teatre Victòria) |
| Norma | Vincenzo Bellini | Henry Lewis | | Nicola Martinucci, Giancarlo Boldrini, Sharon Sweet, Dolora Zajick, Rosa Maria Ysàs, Josep Ruiz | | |

## Referències

* ↑ Tribó, Jaume. «Cronologia liceista». Arxivat de l'original el 19 de febrer 2022. [Consulta: 15 febrer 2019].
* ↑ Tribó, Jaume. «Cronologia liceista». Arxivat de l'original el 17 d’abril 2017. [Consulta: 16 abril 2017].
* ↑ en forma de concert al Palau de la Música Catalana
# T-341

La T-341 és una carretera local de la comarca del Baix Ebre. Duu la T perquè és de les carreteres que pertanyen a la demarcació de Tarragona. Discorre pels termes municipals de Tortosa i Roquetes, tots dos de la comarca del Baix Ebre.
Comença a Tortosa, a l'extrem oriental del Pont de l'Estat, des d'on travessa l'Ebre cap al nord-oest, segueix l'Avinguda de Cristòfor Colom fins a l'Avinguda de l'Estadi, que segueix cap al nord-est, i de seguida torna a trencar cap al nord-oest per la Rambla de Catalunya. Segueix, en la mateixa direcció, la Plaça de la Corona d'Aragó i el Carrer d'Ausiàs Marc, fins que travessa el Canal de la Dreta de l'Ebre. Uns 100 metres abans d'arribar-hi, però, entra en el terme municipal de Roquetes, abandonant el de Tortosa. Continua encara cap al nord-oest, pel Carrer Major de Roquetes, fins que arriba a la cruïlla amb el Carrer de Sant Roc, on enllaça amb les carreteres T-342 i TV-3421.

## Referències

* ↑ La Diputació de Tarragona repara el ferm de la T-341, la travessera que uneix els nuclis de Roquetes i Tortosa, ccma.cat, 13 de març de 2008
* ↑ La Generalitat adjudica les obres de millora a les carreteres T-341 i T-342, a Roquetes, per 960.000 euros, gencat.cat, 11 d'agost de 2005
* ↑ Cada metre de la carretera de Tortosa a Roquetes costarà uns 3.300 euros, El Punt Avui, 29 de maig de 2009

## Enllaços externs

* La T-341 en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# T-17

El tanc T-17 era una tanqueta d'un tripulant per a oferir suport mecanitzat, dissenyat per la Unió Soviètica en el període d'entreguerres.

## Desenvolupament

En 1926, el disseny del vehicle de reconeixement blindat d'un tripulant i es va crear. El desenvolupament va donar diversos problemes, incloent trobar un nou chasis i motor. En el 3 de març de 1928, es va produir el primer prototip i va ser testat.
Com a part del projecte de 3 anys per a tindre un exercit capaç de transportar infanteria i tindre forces blindades en desembre de 1930, es van dur a terme molts projectes de vehicle blindats, entre els quals, estava el del tanc "T-17".
En Maig, els soviètics van aconseguir la seva primera brigada de suport mecanitzat, de 60 tancs i 32 tanquetes.
# Symphurus gilesii

Symphurus gilesii és un peix teleosti de la família dels cinoglòssids i de l'ordre dels pleuronectiformes que viu al Pacífic occidental.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)
# Symphurus chabanaudi

Symphurus chabanaudi és un peix teleosti de la família dels cinoglòssids i de l'ordre dels pleuronectiformes que viu al Pacífic oriental (des de Califòrnia fins al Perú).

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)
# Tauleta d'argila

Les tauletes d'argila en l'antic Pròxim Orient (en idioma accadi: ṭuppu(m)) es varen fer servir com a suport per a l'escriptura especialment del tipus cuneiforme, des de l'edat del bronze i ben entrada l'edat de ferro.
Els caràcters cuneïformes s'escrivien a les tauletes d'argila encara toves amb un punxó (en llatí: stylus), sovint fet de la tija de plantes de la família ciperàcia, que abundaven a la zona. Un cop s'havia escrit sobre les tauletes d'argila, moltes d'aquestes s'assecaven al sol o a l'aire i quedaven fràgils. Més tard, aquestes tauletes que no s'havien cuit al foc es remullaven amb aigua i, d'aquesta manera, es reciclaven i se'n podia tornar a escriure a sobre. Altres tauletes, un cop escrites, es posaven a la graella en un kennal o eren cuites en un forn (o, inadvertidament, quan els edificis es cremaven de manera accidental o com a resultat d'incendis intencionats durant les guerres) es feien més dures i duradores. Les col·leccions d'aquest tipus de tauletes d'argila van ser els primers arxius coneguts i l'arrel de les primeres biblioteques. S'han trobat desenes de milers de tauletes escrites, incloent-hi molts fragments a l'Orient Mitjà.
En la civilització minoica/micènica, l'escriptura només s'ha comprovat que es feia servir per a la comptabilitat. Es feien servir per a etiquetes i marques i en els primers resums. En la civilització minoica i micènica, mai no passaven per una cocció les tauletes deliberadament i en principi sempre es reciclaven, però algunes tauletes van passar per incendis accidentals allà on s'havien emmagatzemat, i d'aquesta manera, cuites pel foc, s'han pogut conservar. La resta de tauletes sense passar pel foc són extremadament fràgils i, fins i tot, alguns investigadors han plantejat de coure-les ara per tal de conservar-les.

## Protoescriptura

Les tauletes de Tartària, datades amb el radiocarboni, de la de la cultura de Vinča, potser representen la forma d'escriptura més antiga (abans del 4000 aC fins i tot del 5500 aC), però aquest fet està en debat científic.

## Tauleta de Kuixim

En taules d'argila sumèria apareix el que pot ser el primer nom conegut de persona de la història, Kuixim, una mena de comptable que firma la recepció de cereals en un total de 18 tauletes, 3.300 anys abans de Crist.

## Referències

* ↑ Jeremy A. Black, A concise dictionary of Akkadian, Otto Harrassowitz, 2000, ISBN 9783447042642, p. 415
* ↑ «Tauleta d'argila». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Robert A. Guisepi, American Historical Association; F. Roy Willis, University of California. «Ancient Sumeria». International World History Project. Arxivat de l'original el 17 de desembre 2017. [Consulta: 5 novembre 2010].
* ↑ Ioana Crişan; Marco Merlini. «Signs on Tartaria Tablets found in the Romanian folkloric art». The Global Prehistory Consortium, EURO INNOVANET. [Consulta: 5 novembre 2010].
* ↑ «Who’s the First Person in History Whose Name We Know?», 19-08-2015. [Consulta: 13 març 2017].

## Vegeu també

* Tauleta de cera
* Tauleta de maledicció
* Papirs màgics grecs
* Cilindre de Cir
* Tauleta Saros BM 34576
# Taules del Destí

Les Taules del Destí eren els textos que contenien el destí dels déus i de la humanitat, que d'acord amb la mitologia mesopotàmica el propietari de les taules les podia modificar a voluntat.
L'Enuma Elish diu que el primer propietari de les taules va ser Tiamat, que les va venda a Kingu cap del seu exèrcit, a qui li foren robades per Marduk després de derrotar-lo. Una tradició diferent assenyala que el posseïdor de les taules era el déu Enlil, i que un dia el monstre del mal Anzu les va robar, però poc després, Enlil les va recuperar.

## Referències

* L. Cagni, La religió de Mesopotàmia, a Història de les religions. religions antigues, Laterza, Roma-Bari, 1997, ISBN 9788842052050
# Teleacció

La teleacció és l'acte pel qual una persona pot dur a terme una acció a distància. Aquest concepte és utilitzat per l'autor Lev Manovich a la seva obra El lenguaje de los nuevos medios de comunicación Aplicat a Internet, la teleacció es dona als hipervincles de les pàgines web, on l'usuari pot activar els enllaços que el duen d'un servidor a un altre a través del món per obtenir la informació desitjada. En altres camps, la teleacció es pot aplicar als robots submarins sense tripulants que inspeccionen vaixells enfonsats, les càmeres de seguretat que permeten seguir un objectiu en moviment o els míssils dirigits a distància.

## Notes

* ↑ MANOVICH, Lev. (2005). El lenguaje de los nuevos medios de comunicación. La imagen en la era digital. Barcelona: Paidós Comunicación 163. pàgs. 220-236
* ↑ MANOVICH, Lev. (2001): The Language of New Media. The MIT Press. Leonardo books
# Talpa ognevi

Talpa ognevi és una espècie de mamífer eulipotifle de la família dels tàlpids. Viu a la costa oriental del mar Negre, des del nord-est de Turquia fins a Geòrgia. Ocupa diferents tipus d'hàbitat associats a sòls humits de plana. No se sap gaire cosa més sobre la seva ecologia. Durant molt de temps fou classificat com a subespècie, primer del talp romà (T. romana) i després del talp del Caucas (T. caucasica), fins que el 2018 fou elevat a la categoria d'espècie. Fou anomenat en honor del zoòleg soviètic Serguei Ogniov.

## Referències

* ↑ Handbook of the mammals of the world (en anglès). Don E. Wilson, Russell A. Mittermeier, Paolo Cavallini, 2009–2019. ISBN 978-84-96553-49-1. OCLC 304148757.
Espècies vivents de la família dels tàlpids :
Regne Animalia · Embrancament Chordata · Classe Mammalia · Infraclasse Eutheria · Superordre Laurasiatheria · Ordre Eulipotifles :
Subfamília Scalopinae :
Subfamília Talpinae :
Subfamília Uropsilinae :
Categoria :
# Teodora Suárez de Roldán

Teodora Suárez de Roldán (Manogasta, s. XVIII-XIX) va ser una camperola argentina.
Es desconeix l'any de naixement, quan va esclatar la Revolució de Maig el 25 de maig de 1810 a l'Argentina, tenia uns 70 anys. Durant molt de temps, el nom d'aquesta dona va ser desconegut i va ser el pare Ángel Carranza, que la va conèixer personalment, qui el va donar a conèixer.
Es va fer cèlebre per la seva mostra de patriotisme, durant l'estada d'oficials de l'exèrcit revolucionari a les províncies del nord del país el setembre de 1810. Residia a la localitat de Manogasta, a la província de Santiago del Estero. Hom afirma que vivia en una barraca d'aspecte miserable, on els oficials, encapçalats per l'advocat Juan José Castelli, van entrar a descansar per necessitat mentre feien el relleu de cavalls, per després continuar la marxa.
Mentre Castelli i els seus acompanyants s'estaven a la casa, Suárez va mantenir-se amb un posat alegre i va regalar una flor del camp al líder revolucionari, que, encuriosit pel seu aspecte alegre, li va preguntar quina edat tenia. Suárez li va contestar somrient: «Senyor, no soc tan vella com semblo, no tinc sinó 4 mesos d'edat». Castelli li va demanar explicacions per aquella resposta i ella, com a mostra del seu patriotisme, li va dir que es considerava nascuda el dia de la revolució, i que la seva vida anterior no comptava perquè el seu país no era lliure. Hom afirma que l'explicació la va pronunciar amb veu sonora, rostre animat i satisfet.
Té un carrer dedicat a la ciutat de Santiago del Estero.

## Referències

* 1 2 3 Domingo Cortés, José. Diccionario biográfico americano (en castellà). París: Tipografía Lahure, 1875, p. 480.
* 1 2 3 Páez, Adriano «Heroínas y patriotas americanas». La Revista de Buenos Aires, vol. 16, 1868, pàg. 79-80.
* 1 2 3 4 Suárez, José Bernardo. Rasgos biográficos de mujeres célebres de América (en castellà). París: Librería de Rosa y Douret, 1872, p. 96.
* ↑ Frías, Bernardo. Historia del General Güemes (en castellà). vol. 2. Salta: Universidad Católica de Salta, 2017, p. 59-60.
* ↑ Lullo, Orestes di. La agonía de los pueblos (en castellà). Santiago del Estero: Franco Rossi, 1946, p. 71.
* ↑ Documentos históricos (en castellà). vol. 21. Buenos Aires: Archivo del Gobierno, 1931, p. 94.
* ↑ «Barrios oficiales de la ciudad» (en castellà). Municipalidad de Santiago del Estero. Arxivat de l'original el 25 de desembre 2021. [Consulta: 19 setembre 2021].
# Montaspre (Cornellà del Terri)

El Montaspre és una serra situada als municipis de Sant Julià de Ramis a la comarca del Gironès i de Cornellà del Terri a la del Pla de l'Estany, amb una elevació màxima de 203 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Filetes de Samos

Filetes (llatí: Philetas, grec antic: Φιλητᾶς) fou un poeta grec nadiu de Samos, autor de dos epigrames inclosos a l'Antologia grega coneguts per l'encapçalament Φιλητᾶ Σαμίου. La seva època és desconeguda, ja que els epigrames pels quals es coneix no donen cap informació.
Hi ha autors que proposen la seva identificació amb Filetes de Cos, però el seu origen de Samos ho fa difícil.

## Referències

* ↑ 2. Philetas a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 267
# Guildford

«Guilford o Guildford» té aquests significats:
* Estats Units:
** Guilford (Maine)
** Guilford (Missouri)
** Guilford (Pennsilvània)
** Guilford (Vermont)
** Savage-Guilford, concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Maryland.
* Anglaterra Guildford (Surrey), població del comtat de Surrey.
* Austràlia:
** Guildford (Sidney)
** Guildford (Queensland)
** Guildford (Tasmània)
** Guildford (Victòria)
** Guildford (Austràlia Occidental)
* Canadà:
** Guildford Town Centre
** Guilford (Nova Scotia)
# Dolomedes fimbriatus

Dolomedes fimbriatus és una espècie d'aranya araneomorf de la família dels pisàurids (Pisauridae). És l'espècie tipus del gènere Dolomedes.

## Sinonímies

Originalment fou descrita per Carl Alexander Clerck el 1757 en la seva obra Svenska Spindlar amb el nom Araneus fimbriatus. Carl von Linné, el 1758, en el Sistema Naturae va fer diverses descripcions de la mateixa espècie: Aranea fimbriata, Aranea virescens, Aranea palustris. Latreille, el 1804, la va reanomenar com a Dolomedes fimbriatus.
Hi ha una llarga llista de sinonímies:
* Araneus fimbriatus Clerck, 1757
* Araneus undatus Clerck, 1757
* Aranea fimbriata Linnaeus, 1758
* Aranea virescens Linnaeus, 1758
* Aranea palustris Linnaeus, 1758
* Aranea schaefferi Scopoli, 1763
* Aranea paludosa De Geer, 1778
* Aranea marginata De Geer, 1778
* Aranea elongata Olivier, 1789
* Aranea elegans Meyer, 1790
* Aranea quatuordecimpunctata Schrank, 1803
* Argyroneta bicolor Risso, 1826
* Dolomedes limbatus Hahn, 1831
* Dolomedes italicus Thorell, 1875

## Descripció

El mascle fa entre 10 i 13 mm mentre que les femelles assoleixen els 17 mm. Viuen en pantans o en llocs on hi ha permanentment aigua. Són de color marró lleonat, amb una banda lateral de color blanc o groguenc.

## Distribució i hàbitat

Es troben en la península Ibèrica, a la resta d'Europa, el Caucas, Rússia, l'Àsia central fins al Japó. Es tracta d'una aranya habitual a Europa, però està escassejant a causa de la desaparició del seu biòtop: pantans on l'aigua roman de manera permanent. El més característic d'aquesta aranya és la seva manera de vida, condicionat per l'aigua. Encara que no pugui nedar, se submergeix en l'aigua sense dificultat. Es mantenen surant en l'aigua, com els sabaters, gràcies a la tensió superficial d'aquest mitjà.

## Referències

* ↑ Clerck, C. (1757). Svenska spindlar, uti sina hufvud-slågter indelte samt under några och sextio särskildte arter beskrefne och med illuminerade figurer uplyste. Stockholmiae, 154 pp.
* ↑ Linnaeus, C. (1758). Systema naturae per regna tria naturae, secundum classes, ordines, genera, species cum characteribus differentiis, synonymis, locis. Editio decima, reformata. Holmiae, 821 pp. (Araneae, pp. 619-624)
* ↑ Latreille, P. A. (1804a). Histoire naturelle générale et particulière des Crustacés et des Insectes. Paris 7, 144-305.
* 1 2 (anglès) World Spider Catalog: Dolomedes fimbriatus Clerck, 1757 en la família Pisauridae +base de dades. Accés el 4 de gener de 2019.
# Zalamea de la Serena

Zalamea de la Serena és un municipi de la província de Badajoz, a la comunitat autònoma d'Extremadura. D'aquest poble, Pedro Calderón de la Barca en va treure els fets que li van servir per escriure El alcalde de Zalamea.

## Referències

* ↑ EPA.com.es. «Badajoz municipios de más y menos de 5000 habitantes» (en castellà), maig 2020. [Consulta: 21 febrer 2021].
# Josep Miret

«Josep Miret» té aquests significats:
* Josep Miret i Llopart, l'escultor.
* Josep Miret i Musté, el polític comunista.
# Kan ar Bobl

El Kan ar Bobl (Cant del Poble, bretó) és un concurs de música bretona nascut el 1973, al Palau de Congressos de Lorient, dins del marc del Festival Intercèltic a partir d'una idea de Polig Montjarret.

## Presentació

La seua creació als anys 1970 està motivada per la gran importància de la música celta amb Alan Stivell, Dan Ar Braz, Glenmor o Gilles Servat. La rapidesa amb què s'assolí l'èxit motivà la creació d'eliminatòries per tota Bretanya abans de la gran final (1975). Així es garantia un gran nivell de qualitat.
Des del 1993 se celebra a Pontivy (Morbihan), i el 1997 es crea una associació encarregada de l'organització. A partir de 1990 s'estableix un "Gran Premi de Kan ar Bobl". En 2005 es crea el trofeu Kanit en honor i record de Polig Montjarret.
El Kan ar Bobl és un esdeveniment molt important de la cultura bretona, ja que és un encontre de cantants i músics de tot el país per tal de mantenir i transmetre el patrimoni cultural.
Nombrosos grups i músics s'han donat a conéixer participant-hi: Storvan, Denez Prigent, Yann-Fanch Kemener, Ar Re Yaouank, Nolwenn Korbell…
Des de març del 2004, també se celebra un Kan ar Bobl a París amb els artistes bretons de l'Illa de França.

## El concurs

El Kan ar Bobl té per objectiu la conservació i la transmissió del patrimoni musical dels diferents països que formen la nació bretona, però també afavorir la creació original. Les eliminatòries són per tota la geografia i el participants són avaluats per un jurat. Els concursants poden fer-ho en diferents categories i fer-ho en diferents llocs sempre que respecten la identitat de cada estil.
Els que finalment són seleccionats participen de la final de Pontivy on han d'interpretar obligatòriament el repertori de les proves preliminars. De la mateixa manera els grups han d'estar formats per les mateixes persones durant el transcurs d'una mateixa edició.

## Categories principals

* Cant tradicional
* Creació
* Contes
* Duos
* Solistes instrumentals
* Grups de música
* Grups escolars

## Enllaços externs

* Pàgina oficial del Kan ar Bobl Arxivat 2007-08-03 a Wayback Machine.
* wwww.kanarbobl.org