OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Quint Gal·li el jove

Quint Gal·li (en llatí Quintus Gallius) va ser un magistrat i senador romà, fill del pretor (63 aC) Quint Gal·li.
Va ser pretor urbà l'any 43 aC, i va ser una de les moltes víctimes de la proscripció dels triumvirs. Suetoni explica que un dia va anar al senat amb unes tauletes ocultes sota la vestimenta, cosa que va fer sospitar a Octavi que portava armes amagades i va fer que els seus soldats el capturassin. Quan va protestar defensant la seva innocència va ser executat, i després Octavi se'n va penedir i no ho va fer constar a les seves memòries.
Apià explica una història diferent i diu que Gal·li va demanar Àfrica com a província després de ser pretor i això va fer sospitar a Octavi August que volia conspirar contra la seva vida. Va ser desposseït del càrrec i el poble va destruir casa seva. El senat el va declarar culpable d'un crim capital, però Octavi es va limitar a enviar-lo amb el seu germà Marc Gal·li, que era amb Marc Antoni. Quint Gal·li es va embarcar i després ja no tornà a ser esmentat.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0002.001/231?page=root;rgn=full+text;size=100;view=image;q1=GalliusSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Vol.+II.++Boston:+Little,+Brown,+&+Comp.,+1867,+p. 221-222. ]
# Oplismenus

Oplismenus és un gènere de plantes de la família de les poàcies, ordre de les poals, subclasse de les commelínides, classe de les liliòpsides, divisió dels magnoliofitins.

## Taxonomia

* O. compositus (L.) P. Beauv.
* O. minus Merr.
# Clot del Todó

El Clot del Todó és un clot del terme municipal de Conca de Dalt, a l'antic terme d'Hortoneda de la Conca, al Pallars Jussà. Pertany a l'àmbit de l'antic poble d'Herba-savina.
Està situat al vessant nord-oest del Gallinova, encaixat entre la Pala de la Berruga (sud-est) i la Pala del Moro (nord-oest), al nord i sota també de la Pala de la Tellera.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# La Caseta (Rupit i Pruit)

La Caseta és una masia de Rupit i Pruit (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Masia de petites dimensions i de planta rectangular amb coberta a dues vessants i el carener paral·lel a la façana orientada a migdia. Presenta dos portals rectangulars i una finestra a la planta i tres al primer pis. A ponent s'hi obre una altra finestra i a llevant s'hi adossa un petit cos que podria correspondre a un antic forn. A la banda de tramuntana s'hi obre un altre portal i quatre petites finestres. És construïda amb granit i gresos vermells units amb morter de calç; també hi ha algun afegitons de ciment.

## Història

Antiga masia adscrita a la parròquia de Sant Joan de Fàbregues de la qual se'n tenen notícies des de l'any 1000, avui la parròquia es troba englobada a la parròquia de Sant Miquel de Rupit. No tenim cap dada constructiva ni cap notícia històrica que permeti datar la construcció de la casa, però es tracta segurament d'una masoveria del proper mas l'Aulet el qual es troba documentat des del segle xvi. El mas és portat per la masovera de l'Aulet, ha estat restaurat segons indica la data del portal (1934).

## Referències

* 1 2 «La Caseta». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 setembre 2017].
# Torre Millàs

La Torre Millàs és una obra de Girona inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un edifici de planta rectangular, de planta baixa i dos pisos, amb teulat a dues aigües i carener perpendicular a la façana principal. A la part posterior s'ha afegit un cossos més recents, igual que a la part esquerra de la façana principal. La façana principal, segueix una composició simètrica de portes a planta baixa i finestres a la resta. Totes les obertures són de llinda planera, i n'hi ha moltes tapiades. De la façana lateral dreta cal ressaltar els seguit de quatre arquets de punt rodó de la coberta, tapiats, i amb modillons sobresortits i amb incisions circulars als laterals i de cara a la finestra. La façana lateral esquerra té una aresta de pedra clara que demostra un primer cos i una ampliació posterior. La porta d'accés és de llinda planera gran, i al costat n'hi ha d'altres amb restes de brancals treballats.

## Referències

* ↑ «Torre Millàs». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 14 setembre 2016].
# Schwepnitz

Schwepnitz (alt sòrab: Sepicy) és un municipi alemany que pertany a l'estat de Saxònia. Es troba a 14 kilòmetres al nord-oest de Kamenz i a 30 kilòmetres al nord-est de Dresden.

## Districtes

* Bulleritz (Bólericy), 311 h.
* Cosel (Kózły), 168 h.
* Grüngräbchen (Zelena Hrabowka), 398 h.
* Schwepnitz (Sepicy), 1628 h.
* Zeisholz (Ćisow), 135 h.
# Quint Fulvi Plauci

Quint Fulvi Plauci (en llatí Quintus Fulvius Plaucius) era fill de Luci Fulvi Plaucià, ministre de l'emperador Septimi Sever. Formava part de la gens Fúlvia.
A la caiguda i execució del seu pare l'any 203, ell i la seva germana, l'emperadriu Fúlvia Plautil·la, van ser desterrats, segurament primer a Sicília i més tard a Lipara. L'any 212 va ser executat per orde de Caracal·la junt amb Fúlvia.

## Referències

* ↑ Smith, William (editor). Dictionary of Greek and Roman biography and mithology: Vol.III. Londres: John Murray, 1876, p. 406.
# Opitni (Bélgorod)

* Per a altres significats, vegeu «Opitni».
Opitni - Опытный (rus) - és un poble (un possiólok) de l'óblast de Bélgorod, a Rússia. El 2010 tenia 166 habitants. Pertany al districte (raion) de Véidelevka.

## Referències

* ↑ «Посёлок Вейделевка (летопись, часть 1)» (en rus). beluezd.ru. Arxivat de l'original el 2018-07-09. [Consulta: 9 juliol 2018].
* ↑ «Историческая справка | Вейделевский район». Arxivat de l'original el 2013-04-17. [Consulta: 7 abril 2013].
* ↑ «Вейделевка (летопись часть 2)» (en rus). beluezd.ru. Arxivat de l'original el 2018-07-09. [Consulta: 9 juliol 2018].
# Clot del Roure

El Clot del Roure és un clot -petita vall molt tancada- del municipi de Castell de Mur, al Pallars Jussà, a l'antic terme de Mur, en terres del poble de Vilamolat de Mur.
Està situat a l'est-sud-est del nucli del poble, hi discorre la llau del Clot del Roure. És al sud-est de la Solana de Nadal i al sud-oest de l'Arner de Petit.
# Thord Svedlund

Thord Svedlund és un violinista i director d'orquestra suec.
Va rebre la seva formació musical a Suècia, els Països Baixos i els Estats Units. El debut a la direcció de Svedlund va tenir lloc el 1991 amb membres de l'Orquestra Simfònica de Göteborg a la Partita de Mozart. Just abans, Svedlund havia estat inclòs en aquella orquestra com a (segon) violinista. Des de llavors, Svedlund ha dirigit diverses orquestres simfòniques a Escandinàvia i més enllà.
El 1992 va publicar un disc compacte amb concerts de fagot d'origen escandinau. Després d’això va dedicar una quantitat considerable de temps a la promoció de l’oblidat compositor soviètic Mieczysław Weinberg. Els enregistraments van aparèixer per primera vegada a la discogràfica russa, Olympia Compact Discs Ltd., però més tard també amb Chandos. Durant els enregistraments va dirigir diverses orquestres.

## Referències

* ↑ Fanning, David. «Biografia». Chandos. [Consulta: 4 maig 2021].
# La Caseta d'en Cases

La Caseta d'en Cases (o Can Cases) és una masia situada en el terme municipal de Moià, a la comarca catalana del Moianès. Està situada al nord del terme de Moià, a migdia de la masia de Garfís i a prop i al sud-est de la Caseta Alta. Queda al nord-est de la Crespiera, a la part nord del Solell del Porc i a ponent del Collet de Mas Güell.

## Bibliografia

* Ajuntament de Moià. Pla Especial del catàleg de les masies i cases rurals de Moià. Ajuntament de Moià.
# Thomas P. Heckmann

Thomas Peter Heckmann és un discjòquei de techno i productor musical alemany, fundador del segell discogràfic Trope Recordings.

## Trajectòria

Heckmann va ser influenciat per artistes com Kraftwerk, Jean Michel Jarre i Pink Floyd.
Va començar amb la música a l'edat d'11 anys amb equips com ara orgues electrònics, taula de mescles, i objectes plàstics. Més tard, va prendre les primeres pistes multicanal amb una Casio VL-1. Això va ser seguit per una fase en la qual, entre altres coses, va experimentar amb estils com l'EBM, el Synthpop i Industrial.
La primera publicació comercial va sortir el 1991, amb el single Liquid, sota el pseudònim Exit 100 del segell discogràfic Force Inc. Music Works de Frankfurt.
El 1993 va fundar Heckmann, el segell discogràfic Trope Recordings i el 1994, el segell discogràfic fill Acid Fuckers Unite (A.F.U.). El 1998 va fundar Wavescape i el 2000 el segell discogràfic fill Sub~Wave.

## Discografia (Selecció)
### Àlbums

* 1993: Exit 100 - Circuits (Dragnet Records)
* 1994: Age - The Orion Years (Mille Plateaux)
* 1994: Drax - Drax Red (Trope Recordings)
* 1994: Drax - Mental Doors (Oscillator)
* 1995: Drax - Tales From The Mental Plane (Trope Recordings)
* 1995: Thomas P. Heckmann Presents Spectral Emotions - The Labworks Years (Labworks UK)
* 1996: Drax - Drax Six (Trope Recordings)
* 1997: Silent Breed - The Return Of The Acid Fucker (Acid Fuckers Unite)
* 1998: Age - Isolation (Force Inc. Music Works)
* 1999: Knarz - Tanzmaschine/Maschinentanz (Force Inc. Music Works Germany)
* 1999: Thomas P. Heckmann - Raum (Mille Plateaux)
* 2000: Thomas P. Heckmann - Tanzmusik (Wavescape)
* 2000: Welt In Scherben - Welt In Scherben I-V (Force Inc. Music Works)
* 2002: Drax - Trauma (Silly Spider Music)
* 2005: Welt In Scherben - Scherbengericht (Molecular Funk Guerilla)
* 2006: Thomas P. Heckmann - Electronic Body Music (Wavescape) 2008: Thomas P. Heckmann - The Lost Tales Vol I (FAX +49-69/450464)
* 2008: Thomas P. Heckmann - The Lost Tales Vol II (FAX +49-69/450464)
* 2009: Electro Nation - Robots And Electric Toys (The Lost Album) (Acid Fuckers Unite)

## Enllaços externs

* Lloc web oficial
# Raja pigara

Raja pigara és una espècie de peix de la família dels raids i de l'ordre dels raïformes.

## Referències

* ↑ Linnaeus C. 1758. Systema Naturae, Ed. X. (Systema naturae per regna tria naturae, secundum classes, ordines, genera, species, cum characteribus, differentiis, synonymis, locis. Tomus I. Editio decima, reformata.) Holmiae. Systema Nat. ed. 10 v. 1. i-ii + 1-824.
* ↑ BioLib (anglès)

## Enllaços externs

* uBio (anglès)
# Diego Sebastián Crosa

Diego Crosa és un futbolista argentí, nascut a Rosario el 18 d'abril de 1976. Ocupa la posició de defensa.
Va destacar al Newell's Old Boys del seu país, d'on va fer el salt a Europa el 1999 per militar al Real Betis, on no va tenir massa fortuna. Posteriorment, ha seguit la seua carrera en equips argentins, com Boca Juniors, Racing Club de Avellaneda o Colón de Santa Fe. Va militar també al Maccabi Haifa israelià.
Ha estat en una ocasió internacional absolut amb l'Argentina. Amb la sub-20 va guanyar el Mundial de la categoria, celebrat el 1995 a Qatar.

## Referències

* 1 2 «Diego Crosa :: Diego Sebastián Crosa ::» (en castellà). [Consulta: 1r maig 2023].
# Max Heß

Max Heß (Chemnitz, 13 de juliol de 1996) és un atleta alemany que competeix en triple salt. Va competir als Jocs Olímpics d'estiu del 2016 i va ser campió d'Europa el 2016.
Nascut el 1996, Heß va guanyar una medalla de plata al Campionat Mundial Júnior de 2014. Va guanyar una altra medalla de plata al Campionat del Món de pista coberta del 2016. Va guanyar l'or al Campionat d'Europa del 2016. El 2017, va competir al Campionat d'Europa de pista coberta i al Campionat d'Europa sub23, i va aconseguir el bronze en tots dos. En el primer, va establir un rècord personal i alemany de 17,52 m.

## Referències

* ↑ «Max Heß». Sports-Reference.com. Sports Reference LLC. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2020-01-14. [Consulta: 7 desembre 2020].
# Torrent del Bosc Negre (Bertí)

El Torrent del Bosc Negre, és un torrent que discorre pel terme del Figueró, a la comarca del Vallès Oriental.
Es forma a sota i a llevant del Mirador del Sot del Grau, des d'on davalla cap al nord-est, deixant enrere el terme de Sant Quirze Safaja i entrant en el del Figueró. Passa a ponent de la masia del Romaní i del Castell de Montmany i a llevant del Bosc Negre, i poc després rep per l'esquerra el torrent de la Font del Boix, moment en què es forma el torrent dels Fondos del Bac.

## Etimologia

Es tracta d'un topònim romànic de caràcter descriptiu: pren el nom del Bosc Negre, pel qual passa.
# L'il·lusionista

L'il·lusionista (originalment en anglès, The Illusionist) és una pel·lícula de misteri romàntica estatunidenca de 2006 escrita i dirigida per Neil Burger i protagonitzada per Edward Norton, Paul Giamatti i Jessica Biel. Es basa lliurement en el conte de Steven Millhauser "Eisenheim the Illusionist". La pel·lícula explica la història d'Eisenheim, un mag a la Viena de finals del segle xx, que es retroba amb el seu amor d'infantesa, una dona molt per sobre de la seva posició social. La pel·lícula també representa una versió de ficció de l'incident de Mayerling.
La pel·lícula es va estrenar al Festival de Cinema de Sundance i va obrir el Festival Internacional de Cinema de Seattle de 2006; es va distribuir en estrena limitada als cinemes el 18 d'agost de 2006 i es va expandir als Estats Units l'1 de setembre. La pel·lícula va ser un èxit comercial i de crítica. La versió doblada en català es va estrenar el 13 de novembre de 2009 a TV3. També s'ha doblat al valencià per a À Punt.

## Repartiment

* Edward Norton com a Eduard Abramovich "Eisenheim"
** Aaron Johnson com el jove Eduard Abramovich
* Paul Giamatti com a l'inspector Walter Uhl
* Jessica Biel com a la duquessa Sophie von Teschen
** Eleanor Tomlinson com la jove Sophie von Teschen
* Rufus Sewell com el príncep Leopold, hereu del tron austrohongarès
* Eddie Marsan com a Josef Fischer
* Jake Wood com a Jurka
* Tom Fisher com a Willgut

## Referències

* 1 2 «L'il·lusionista». ésAdir. [Consulta: 2 juliol 2022].
* ↑ L'il·lusionista a Box Office Mojo (anglès)
* ↑ The Illusionist – Movie – Review from The New York Times
* ↑ The Illusionist Review from Sundance from Variety magazine
* ↑ «L'Il·lusionista». À Punt, 22-01-2023. [Consulta: 27 gener 2023].

## Enllaços externs

* L'il·lusionista - Lloc web oficial
# Torqueola

Torqueola és un gènere d'arnes de la família Crambidae descrit per Charles Swinhoe el 1906.

## Taxonomia

* Torqueola hypolampra Turner, 1915
* Torqueola monophaes (Lower, 1902)
* Torqueola ophiceralis (Walker, 1866)

## Referències

* ↑ «GlobIZ search». Global Information System on Pyraloidea. [Consulta: 13 març 2019].
* ↑ Pitkin, Brian; Jenkins, Paul. «Torqueola Swinhoe, 1906» (en anglès). Butterflies and Moths of the World. Londres: Natural History Museum, 05-11-2004.
# Raja quadriloba

Raja quadriloba és una espècie de peix de la família dels raids i de l'ordre dels raïformes.

## Referències

* ↑ Linnaeus C. 1758. Systema Naturae, Ed. X. (Systema naturae per regna tria naturae, secundum classes, ordines, genera, species, cum characteribus, differentiis, synonymis, locis. Tomus I. Editio decima, reformata.) Holmiae. Systema Nat. ed. 10 v. 1. i-ii + 1-824.
* ↑ BioLib (anglès)

## Enllaços externs

* uBio (anglès)
# Sheila Tinney

Sheila Tinney (Galway, 15 de gener de 1918 - Dublín, 27 de març de 2010), de soltera Sheila Power, va ser una matemàtica i física teòrica irlandesa.

## Vida i obra

Tinney va heretar de la seva mare, una bona pianista que va morir quan ella només tenia dotze anys, la passió per la música i de la seva mare, que era professor de matemàtiques al University College de Galway, els coneixements de matemàtiques. Va estudiar al col·legi dels dominics primer a Galway i després a Cabra (Dublín), acabant el 1935 amb menció honorífica en matemàtiques. El 1938 es va graduar en matemàtiques al University College Dublin i, a continuació, va anar a la universitat d'Edimburg per a fer el doctorat sota la direcció de Max Born qui s'havia refugiat a Escòcia fugint dels nazis. El 1941 va obtenir el doctorat, essent la primera dona irlandesa en obtenir aquesta titulació.
El 1952 es va casar amb Sean Tinney i a partir d'aquesta data va deixar d'utilitzar el seu cognom de soltera, Power.
A partir de 1941 va ser professora del University College Dublin, participant també en les activitats docents de l'Institut d'Estudis Avançats de Dublín, excepte el curs 1948-49 que va estar a l'Institut d'Estudis Avançats de Princeton. Es va jubilar el 1979 i la seva salut es va començar a deteriorar a partir de 1994 quan va ser diagnosticada de malaltia d'Alzheimer. Va passar els últims deu anys de la seva vida en una residència.
El 1949 va ser una de les primeres quatre dones que van ingressar a la Reial Acadèmia d'Irlanda, juntament amb la historiadora Françoise Henry, la lexicògrafa Eleanor Knott i la botànica Phyllis Clinch. Els seus treballs més notables van ser en el camp de la física quàntica.

## Referències

* ↑ Broderick, 2018, p. 81.
* ↑ Broderick, 2018, p. 82.
* ↑ Henry, 2012, p. xix.
* ↑ Harford i Murphy, 2022, p. 9.
* ↑ Pillion i Bergin, 2022, p. 5.

## Bibliografia

* Broderick, Marian. «Professor Sheila Tinney». A: Bold, Brilliant and Bad: Irish Women from History (en anglès). The O'Brien Press, 2018, p. 81-. ISBN 9781788490672.
* Harford, Judith; Murphy, Keith J. «Leading in the academy: women science professors at university college Dublin in the 1960s» (en anglès). Paedagogica Historica, 2022, pàg. 1-15. DOI: 10.1080/00309230.2022.2028872. ISSN: 0030-9230.
* Henry, Françoise. Les Îles d'Inishkea: Carnets personnels (en francès). Presses Universitaires du Septentrion, 2012. ISBN 978-2-7574-0372-3.
* Pillion, Karen; Bergin, Shane D. «The representation of women in Irish Leaving Certificate Physics textbooks» (en anglès). Physics Education, Vol. 57, Num. 2, 2022, pàg. 1-8. DOI: 10.1088/1361-6552/ac4145. ISSN: 1361-6552.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Sheila Tinney» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland.
* Benavente, Rocío. «Sheila Tinney, la matemática que abrió por fin las puertas de la Real Academia de Irlanda para las mujeres». Mujeres con Ciencia, 2022. [Consulta: 4 desembre 2022]. (castellà)
* Lunney, Linde. «DIB Women on Walls: Sheila Tinney». Royal Irish Academy, 2016. [Consulta: 4 desembre 2022]. (anglès)
# Pantaló (instrument musical)

El pantaló (o pantaleó) era una variació del dulcimer de martells, el va inventar Pantaleon Hebenstreit a principis del segle xviii i va ser popular durant un temps breu a França i Alemanya.

## Descripció

El pantaló era un dulcimer molt gran amb una caixa de ressonància d'aproximadament 2 metres de llargada, amb unes 200 cordes tant de tripa com de metall, algunes dobles o triples. No tenia apagadors tal com els coneixem, de manera que les cordes vibraven per simpatia, oferint una gran ressonància que va tenir molt èxit a l'època; la manca d'apagadors feia que l'articulació resultés difícil. Els apagadors d'un pantaló consisteixen en un una sèrie de fulles de llautó fixades en una barra mòbil perquè totes es puguin elevar alhora per acció d'una mà.
Es van construir pocs exemplars i n'han sobreviscut ben pocs. Hebenstreit I els seus dos millors alumnes Maximilian Hellmann i Johann Baptist Gumpenhuber eren els pocs especialistes que tocaven aquest instrument. Malgrat això, era conegut en cercles musicals francesos i alemanys del començament del segle xviii, i Hebenstreit va ser famós recorrent Europa amb aquest instrument.
Hebenstreit va anomenar l'instrument amb el seu nom. Hi ha crítiques brillants de les seves actuacions, com les que va fer Johann Kuhnau. L'instrument va morir gairebé quan va morir el seu inventor, Hebenstreit, però la idea de la ressonància simpàtica de cordes sense apagadors va ser adoptada en altres mecanismes dels instruments de teclat primerencs, com el clavicordi, anomenat "pantalon stops".
El primer ús conegut del mecanisme del pantaló no va ser en un clavicordi convencional, sinó en una espècie de cèmbal d'amor construït al voltant de 1727 per Johann Ernst Hähnel of Meissen, en associació amb Hebenstreit. A partir de 1732, Jakob Adlung va fer clavicordis amb aquest mecanisme i suggerí que les fulles podrien cobrir-se amb cuir o roba per a aconseguir un so més articulat.

## Composicions

Les composicions fetes per Hellman n'inclouen tres de Caldara, vuit de Johann Georg Reutter i una ària de Johann Joseph Fux en el Festa teatrale Giunone placata (1725).

## Referències

* 1 2 3 The Grove dictionary of musical instruments. Second edition. ISBN 9780199743391.
* ↑ Pianoforte & pantalon
* ↑ Musicologica Austriaca, 2001, Cap 20 p224 "Dementsprechend wurde Hellmann solistisch von Caldara (dreimal), Johann Georg Reutter (achtmal3) und einmal auch von Johann Joseph Fux gefordert: nämlich en der Festa teatrale Giunone placata (1725), wo er dau Aria der Venus...

## Bibliografia

* Cole, Michael (1998). The Pianoforte in the Classical Era. Clarendon Press Oxford. pp. 23–42. ISBN 0-19-816634-6.
* Hanks, Sarah E. (1969). "Pantaleon's Pantalon: An 18th-Century Musical Fashion". The Musical Quarterly. 55 (2): 215–227. doi:10.1093/mq/LV.2.215.
* Jackson, Roland (2005). "Pantaleon". Performance Practice: A Dictionary-guide for Musicians. Routledge. p. 298. ISBN 0-415-94139-3.
* Loesser, Arthur (1990). Men, Women and Pianos: A Social History. Courier Dover. pp. 25–28. ISBN 0-486-26543-9.
* Ripin, Edwin M. (1989). Early Keyboard Instruments. W. W. Norton & Co. pp. 166–167. ISBN 0-393-30515-5.
# Torrent del Burc

El torrent del Burc és un curs d'aigua de Sant Llorenç Savall que s'origina al vessant meridional del serrat de Costabarrassa. Durant els seus 4 km de recorregut rep les aigües dels torrents de les costes i del forat d'en Perer. Desemboca al riu Ripoll al sud de Sant Llorenç.

## Referències

* Institut Cartogràfic de Catalunya. Edició digital del mapa de Catalunya de l'Institut Cartogràfic de Catalunya.