OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Port Gibson

Port Gibson és una població dels Estats Units a l'estat de Mississipi. Segons el cens del 2000 tenia 1.840 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Port Gibson tenia 1.840 habitants, 692 habitatges, i 447 famílies. La densitat de població era de 403,7 habitants per km².
Dels 692 habitatges en un 30,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 31,9% hi vivien parelles casades, en un 27,2% dones solteres, i en un 35,3% no eren unitats familiars. En el 30,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 13,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,64 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,33.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 29,3% tenia menys de 18 anys, un 10,5% entre 18 i 24, un 24,7% entre 25 i 44, un 20,9% de 45 a 60 i un 14,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 76,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 24.848 $ i la renda mediana per família de 28.958 $. Els homes tenien una renda mediana de 28.036 $ mentre que les dones 21.115 $. La renda per capita de la població era de 12.928 $. Entorn del 26% de les famílies i el 31,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Port Gibson». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Port Gibson». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Port Graham

Port Graham és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat d'Alaska. Segons el cens del 2000 tenia 171 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Port Graham tenia 171 habitants, 70 habitatges, i 46 famílies La densitat de població era d'11,1 habitants/km².
Dels 70 habitatges en un 35,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 38,6% hi vivien parelles casades, en un 17,1% dones solteres, i en un 32,9% no eren unitats familiars. En el 28,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 2,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,44 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,98.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 30,4% tenia menys de 18 anys, un 4,1% entre 18 i 24, un 29,8% entre 25 i 44, un 25,1% de 45 a 60 i un 10,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 108,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 40.250 $ i la renda mediana per família de 43.438 $. Els homes tenien una renda mediana de 36.250 $ mentre que les dones 14.250 $. La renda per capita de la població era de 13.666 $. Aproximadament el 15,1% de les famílies i el 18,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Annual Estimates of the Population for Incorporated Places in Alabama». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Port Graham». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 16 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Port Graham». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 16 juliol 2010].
# Portada/efemèride setembre 8

Jaume Nunó
« 7 de setembre · 8 de setembre · 9 de setembre »
# Premi Literari José Saramago

El Premi Literari José Saramago, instituït per la Fundação Círculo de Leitores el 1999, és atribuït a una obra literària, escrita en portuguès per joves autors, la primera edició del qual havia d'haver estat publicada a un país de la lusofonia.
El Premi celebra l'atribució del Premi Nobel de Literatura de 1998 a l'escriptor portuguès José Saramago, té una periodicitat bianual i el valor pecuniari del premi és de 25 mil euros. El jurat és compost per de 5 a 10 membres de mèrit reconegut en l'àmbit cultural.
Segons el reglament, «El Premi distingeix una obra literària en el dominio de la ficció, narrativa o novel·la, escrita em llengua portuguesa, per un escriptor amb una edat no superior a 35 anys, la primera edició del qual hagi estat publicada en qualsevol país de la lusofonia, excloses obres pòstumes.»

## Guardonats

| Edició | Any | Obra | Autor | País |
| 1a | 1999 | Natureza Morta | Paulo José Miranda | Portugal |
| 2a | 2001 | Nenhum Olhar | José Luís Peixoto | Portugal |
| 3a | 2003 | Sinfonia em Branco | Adriana Lisboa | Brasil |
| 4a | 2005 | Jerusalém | Gonçalo M. Tavares | Portugal |
| 5a | 2007 | O Remorso de Baltazar Serapião | Valter Hugo Mãe | Portugal |
| 6a | 2009 | As Três Vidas | João Tordo | Portugal |
| 7a | 2011 | Os Malaquias | Andréa del Fuego | Brasil |
| 8a | 2013 | Os Transparentes | Ondjaki | Angola |
| 9a | 2015 | As Primeiras Coisas | Bruno Vieira Amaral | Portugal |
| 10a | 2017 | A Resistência | Julián Fuks | Brasil |
| 11a | 2019 | Pão de Açúcar | Afonso Reis Cabral | Portugal |

## Referències

* ↑ Espalha-Factos. «Vencedor do Prémio Literário José Saramago revelado em breve», 30-10-2013.
* 1 2 APEL. «7ª Edição do Prémio Literário José Saramago».
* ↑ Diário de Notícias. «O escritor que perdeu a pátria», 09-01-2013. Arxivat de l'original el 2013-11-09. [Consulta: 10 novembre 2017].
* ↑ Público. «José Luis Peixoto vence Prémio Literário José Saramago», 09-11-2001.
* ↑ Diário de Notícias. «Novo romance de Adriana Lisboa», 16-02-2005. Arxivat de l'original el 2013-11-09. [Consulta: 10 novembre 2017].
* ↑ Diário de Notícias. «Prémio Saramago para 'Jerusalém' de Gonçalo M. Tavares», 09-10-2005. Arxivat de l'original el 2015-09-24. [Consulta: 10 novembre 2017].
* ↑ Diário de Notícias. «Valter Hugo Mãe ganha Prémio Saramago», 27-10-2007. Arxivat de l'original el 2013-11-09. [Consulta: 10 novembre 2017].
* ↑ Jornal de Notícias. «João Tordo ganha Prémio Literário José Saramago», 17-11-2009. Arxivat de l'original el 2013-11-09. [Consulta: 10 novembre 2017].
* ↑ Público. «Prémio José Saramago 2011 atribuído à escritora brasileira Andréa del Fuego», 25-11-2011.
* ↑ Expresso. «Angolano Ondjaki vence Prémio José Saramago com "Os transparentes"», 05-11-2013. Arxivat de l'original el 2013-11-09. [Consulta: 10 novembre 2017].
* ↑ Observador. «Bruno Vieira Amaral ganha Prémio José Saramago», 20-10-2015.
* ↑ Observador. «Julián Fuks vence Prémio Literário José Saramago», 25-10-2017.
* ↑ Cipriano, Rita «Afonso Reis Cabral vence Prémio Literário José Saramago». Observador, 08-08-2019 [Consulta: 30 desembre 2020].

## Enllaços externs

* Reglament Arxivat 2009-04-08 a Wayback Machine. (portuguès)
# Plagiosauroïdeus

Els palgiosauroïdeus (Plagiosauroidea) constitueixen una superfamília d'amfibis temnospòndils que van viure al període Triàsic.

## Referències

* Warren (1998), Laidleria uncovered: a redescription of Laidleria gracilis Kitching (1957), a temnospondyl from the Cynognathus Zone of South Africa. Zool. J. Linn. Soc. 122: 167-185.
* Yates & Warren (2000), The phylogeny of the 'higher' temnospondyls (Vertebrata: Choanata) and its implications for the monophyly and origins of the Stereospondyli. Zool. J. Linnean Soc. 128: 77-121.
# Portuguesa Fútbol Club

El Portuguesa Fútbol Club és un club de futbol veneçolà de la ciutat d'Acarígua.

## Història

El club va ser fundat el 10 d'abril de 1972.

## Palmarès

* Lliga veneçolana de futbol
** Era Professional: 1973, 1975, 1976, 1977, 1978.
* Segona divisió veneçolana de futbol:
** 2006
* Copa veneçolana de futbol:
** 1973, 1976, 1977

## Referències

* ↑ «Venezuela - List of Champions». RSSSF. [Consulta: 20 juny 2011].
* ↑ «Venezuela - List of Cup Winners and Runners Up». rsssf.com. [Consulta: 9 febrer 2018].

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2009-02-16 a Wayback Machine.
* Web de seguidors Arxivat 2008-04-14 a Wayback Machine.
# Power chord

El power chord (en català literal acord de potència), també anomenats quintes, musicalment són tons d'un acord que estan formats per la fonamental (nota que dona nom a l'acord), la seva quinta i en alguns casos, la seva octava. Aquests acords són recurrents principalment en estils de música actuals, com el rock, el punk i en el heavy metal.
El power chord de la guitarra moderna fou desenvolupat primer per Link Wray a Fredericksburg en 1958, durant la seva primera improvisació de la peça instrumental "Rumble".

## Vegeu també

* Acord
* Progressió harmònica

## Enllaços externs

* Algunes formes i exercicis de power chord (anglès)
# Power Mac G4 Cube

El 2000, Apple va presentar el PowerMac G4 Cube com un producte intermedi entre el iMac i el Power Mac G4, oferint un ordinador compacte com l'iMac, i al mateix temps, tan potent i ampliable com els PowerMac G4 de l'època.
No portava cap ventilador (encara que portava un suport intern per a un ventilador, aquest no estava instal·lat), funcionant únicament i exclusivament per convecció, i tot això en una carcassa de metacrilat de 8X8X10 polzades dissenyada per Jonathan Ive. A més, incloïa dos altaveus dissenyats seguint la línia del G4 Cube fabricats per Harman Kardon.
Va ser el seu preu, partint de 1.699$, el que va portar al seu fracàs comercial i al cessament de la seva venda el 2001, un cop ja havia aparegut el Mac Mini, que si bé no era fàcilment actualitzable, era encara més compacte i va tenir un èxit molt gran.
El G4 Cube necessitava un monitor extern, que es podia connectar pel port VGA o ADC de la targeta gràfica. També comptava amb dos ports USB, dos ports FireWire 400, un port Ethernet 10/100 i un mòdem 56k per connectar-lo a la línia telefònica.
El seu excepcional disseny ha permès que sigui exhibit al MoMA, el Museu d'Art Modern de Nova York.

## Referències

* ↑ MoMA: The Collection: Jonathan Ive
* ↑ Siracusa, John. «G4 Cube & Cinema Display (review)». Ars Technica.
* ↑ Toporek, Chuck. Mac mini: Steve Jobs gets his Cube Back, O'Reilly Mac Dev Center, January 2005.
* ↑ https://www.wired.com/gadgets/mac/news/2003/07/59764
* ↑ http://www.moma.org/collection/browse_results.php?criteria=O%3AAD%3AE%3A7237&page_number=1&template_id=6&sort_order=1
# Power Mac G5

El Power Mac G5 va ser la cinquena generació d'ordinadors Power Mac d'Apple Computer llançat en 2004 amb un preu aproximat de $39,999 per a la Quad-Core, $54,999 per a la 8-Core, $77,999 per a la 12-Core i $47,999 per al servidor. Cada ordinador tenia un processador G5 a 1.8 GHz, dos processadors G5 a 2.0 o 2.3 GHz o dos processadors G5 de doble nucli de 2,5 GHz cada processador tenia dues vies de 32 bits unidireccionals amb el que l'ordinador té una tecnologia de 64 bits i una velocitat de transmissió de dades de 20 GBs per segon. A això se li afegeixen fins a 8 gigabytes de memòria RAM.
Així el G5 pot suportar fins a 216 instruccions al mateix temps, que, segons Apple, un rendiment molt millor que qualsevol PC compatible amb Windows de les mateixes característiques. Tot i que la companyia Apple afirmava en el llançament d'aquest producte que es tractava de l'ordinador personal més ràpid del món, aquest aspecte ha estat criticat per altres fonts Arxivat 2004-12-25 a Wayback Machine..
Una configuració més compacta del mateix ordinador va ser llançada sota el nom de Xserve G5 per al mercat dels servidors de càlcul.
El PowerMac va deixar de fabricar a l'agost de 2006, amb la introducció de l'estació de treball Mac Pro, amb dos processadors Intel Xeon Dual Core i Quad Core.

## Referències

* ↑ «G5 owner Feedback on Noises, CHUD Tools Nap mode Fix». Accelerate Your Mac, 30-09-2003. Arxivat de l'original el 11 de maig 2008. [Consulta: 23 octubre 2008].
* ↑ Power Mac G5 User's Guide, Late 2005, apple.com page 5. Retrieved January 13, 2014
* ↑ «Il primo G5 diventerà ufficialmente "obsoleto" il 16 giugno». Arxivat de l'original el 2009-06-28. [Consulta: 22 març 2017].
* ↑ Apple Vintage: Power Mac G5, el equipo aclamado como el primero en utilizar arquitectura de 64 bits, applesencia, 26 de juny de 2013
# Portal de la Vila Closa

El Portal de la Vila Closa és una obra romànica de Granyanella (Segarra) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Portal d'entrada al nucli de Granyanella, formant una vila closa.
Està format per un arc de mig punt adovellat i actualment, tot i que continua sent l'entrada principal al nucli antic, s'ha adossat a les dependències d'un habitatge amb l'obertura d'un balcó a la part superior. Per la part posterior, trobem un altre arc de mig punt de les mateixes característiques, tot i que molt modificat al llarg del temps.

## Història

La formació d'aquesta estructura de vila closa és contemporània a la construcció del castell a la part superior del nucli, degut a la necessitat de protegir el camí que seguia el curs del riu Ondara durant el segle xi, ja que estava amenaçat per la presència de sarraïns i calia defensar-lo per dur a terme la reconquesta.

## Referències

* 1 2 3 «Portal de la Vila Closa». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 19 març 2019].
# Primer Ministre de Jamaica

El primer ministre de Jamaica exerceix de cap de govern, càrrec ocupat actualment per Portia Simpson-Miller.
El primer ministre és formalment designat per al càrrec pel governador general de Jamaica, qui representa el rei Carles III, rei de Jamaica i, per tant, cap de l'Estat.

## Ministres en cap

| Nom | Inici de mandat | Fi de mandat |
| Alexander Bustamante | 5 de maig de 1953 | 2 de febrer de 1955 |
| Norman Manley | 2 de febrer de 1955 | 29 d'abril de 1962 |

## Primers ministres

| Primer ministre | Inici de mandat | Fi de mandat | Partit |
| Alexander Bustamante | 29 d'abril de 1962 | 23 de febrer de 1967 | Jamaica Labour Party |
| Donald Sangster | 23 de febrer de 1967 | 11 d'abril de 1967 | Jamaica Labour Party |
| Hugh Shearer | 11 d'abril de 1967 | 2 de març de 1972 | Jamaica Labour Party |
| Michael Manley | 2 de març de 1972 | 1 de novembre de 1980 | People's National Party |
| Edward Seaga | 1 de novembre de 1980 | 10 de febrer de 1989 | Jamaica Labour Party |
| Michael Manley | 10 de febrer de 1989 | 30 de març de 1992 | People's National Party |
| Percival James Patterson | 30 de març de 1992 | 30 de març de 2006 | People's National Party |
| Portia Simpson-Miller | 30 de març de 2006 | 11 de setembre de 2007 | People's National Party |
| Bruce Golding | 11 de setembre de 2007 | 23 d'octubre de 2011 | Jamaica Labour Party |
| Andrew Holness | 23 d'octubre de 2011 | 5 de gener de 2012 | Jamaica Labour Party |
| Portia Simpson-Miller | 5 de gener de 2012 | 3 de març de 2016 | People's National Party |
| Andrew Holness | 3 de març de 2016 | actualitat | Jamaica Labour Party |
# Primer Ministre de Malta

El Primer Ministre de Malta és la figura més poderosa del govern de Malta, encara que el President de Malta té un rang superior. El Primer Ministre és nomenat pel President, però el President pren la decisió basant-se en la situació del parlament maltès. El Primer Ministre ha de comptar amb una majoria de vots en el parlament per a assolir el mandat.
Dotze persones han ocuapt el càrrec de Primer Ministre de Malta des que es va crear el càrrec el 1921. El càrrec restà vacant en el període entre 1933 i 1947 o entre 1958 i 1962.
| # | Nom | Ocupa el càrrec | Deixa el càrrec | Partit |
| 1 | Joseph Howard (Primer Ministre) | 1921 | 1923 | Unió Popular |
| 2 | Francesco Buhagiar | 1923 | 1924 | Unió Popular |
| 3 | Ugo Pasquale Mifsud, 1r cop | 1923 | 1927 | Partit Nacionalista |
| 4 | Gerald Strickland | 1927 | 1932 | Partit Constitucional |
| | Ugo Pasquale Mifsud, 2n cop | 1932 | 1933 | Partit Nacionalista |
| Càrrec abolit |||||
| 5 | Paul Boffa | 1947 | 1949 | Partit Laborista |
| | Paul Boffa, continuà | 1949 | 1950 | Partit dels Treballadors |
| 6 | Enrico Mizzi | 1950 | 1950 | Partit Nacionalista |
| 7 | George Borg Olivier, 1r cop | 1950 | 1955 | Partit Nacionalista |
| 8 | Dom Mintoff, 1r cop | 1955 | 1958 | Partit Laborista |
| Càrrec abolit |||||
| | George Borg Olivier, 2n cop | 1962 | 1971 | Partit Nacionalista |
| | Dom Mintoff, 2n cop | 1971 | 1984 | Partit Laborista de Malta |
| 9 | Carmelo Mifsud Bonnici | 1984 | 1987 | Partit Laborista de Malta |
| 10 | Eddie Fenech Adami, 1r cop | 1987 | 1996 | Partit Nacionalista |
| 11 | Alfred Sant | 1996 | 1998 | Partit Laborista de Malta |
| | Eddie Fenech Adami, 2n cop | 1998 | 2004 | Partit Nacionalista |
| 12 | Lawrence Gonzi | 2004 | 2013 | Partit Nacionalista |
| 13 | Joseph Muscat | 2013 | present | Partit Laborista de Malta |
# Potée Lorraine

La potée lorraine, o potaye en lorenès, és una especialitat gastronòmica tradicional de la regió francesa de Lorena. Es tracta d'un bullit, mescla de carn de porc i hortalisses, propi de l'hivern i dels mesos freds.
La seva composició varia poc: s'hi empra tradicionalment col, patates, pastanagues i nap, amb carn de porc fumada o en salaó (garró i espatlla, salsitxes anomenades "salsitxes a coure" (saucisses à cuire) i cansalada viada fumada o salada. Si sobra brou, aquest es pren amb llesques de pa torrat.
La potée és un bullit rural típic de les llars franceses en regions muntanyenques i de l'interior del país. Es troba també a les regions de Franc Comtat, Berry, Borgonya i Alvèrnia, sense que la seva composició variï substancialment. Se solen emprar en cada cas salsitxes locals, com la salsitxa de Morteau del Franc Comtat, el gust del qual és tan preat que es pot trobar en moltes potées franceses.

## Vegeu també

* Potée bourguignonne

## Enllaços externs

* Especialitats gastronòmiques. Oficina de turisme de Nancy (en castellà)
* Recepta de Potée Lorraine (en francès)Text en negreta
# Potí

* No s'ha de confondre amb Poti.
Potí és el nom dels següents personatges:
* Potí d'Atenes, escultor grec.
* Potí d'Egipte (s. I aC), regent de Ptolemeu XIII Filopàtor.
* Potí de Lió (c.87-177), bisbe de Lió i màrtir.
# Província d'Ifrane

La província d'Ifrane (en àrab إقليم إفران, iqlīm Ifrān; en amazic ⵜⴰⵙⴳⴰ ⵏ ⵉⴼⵔⴰⵏ, tasga n Ifran) és una de les províncies del Marroc, fins 2015 part de la regió de Meknès-Tafilalet i actualment de la de Fes-Meknès. Té una superfície de 3.777 km² i 155.221 habitants censats en 2014. La capital és Ifrane. El nom de la província prové de l'amazic ifran, que vol dir gruta. Al seu territori hi ha el parc nacional d'Ifrane.

## Divisió administrativa

La província d'Ifrane consta de 2 municipis i 8 comunes:
| Nom | Codi geogràfic | Tipus | Habitatges | Població | Estrangers | Locals | Notes |
| Azrou | 271.01.01. | Municipi | 11060 | 47540 | 31 | 47509 | |
| Ifrane | 271.01.03. | Municipi | 2715 | 13074 | 117 | 12957 | |
| Ain Leuh | 271.03.01. | Comuna rural | 2321 | 10174 | 27 | 10147 | 5278 residents viuen al centre, anomenat Ain Leuh; 4896 residents viuen en zones rurals. |
| Ben Smim | 271.03.03. | Comuna rural | 1267 | 6283 | 18 | 6265 | |
| Oued Ifrane | 271.03.05. | Comuna rural | 2150 | 11028 | 0 | 11028 | 2488 residents viuen al centre, anomenat Had Oued Ifrane; 8540 residents viuen en zones rurals. |
| Sidi El Makhfi | 271.03.07. | Comuna rural | 3124 | 16229 | 3 | 16226 | 2895 residents viuen al centre, anomenat Sidi Addi; 13334 residents viuen en zones rurals. |
| Tigrigra | 271.03.09. | Comuna rural | 2090 | 10849 | 3 | 10846 | |
| Timahdite | 271.03.11. | Comuna rural | 1908 | 10080 | 0 | 10080 | 2507 residents viuen al centre, anomenat Timahdite; 7573 residents viuen en zones rurals. |
| Dayat Aoua | 271.81.01. | Comuna rural | 1542 | 8699 | 2 | 8697 | |
| Tizguite | 271.81.03. | Comuna rural | 1643 | 9424 | 3 | 9421 | |

## Referències

* ↑ Note sur les premiers résultats du Recensement Général de la Population et de l'Habitat 2014
* ↑ «Cens general de població 2004» ( PDF) (en (francès)). Arxivat de l'original el 2010-06-01. [Consulta: 16 juliol 2016].
# Província d'Illizi

La província o wilaya d'Illizi (àrab: ولاية اليزي, wilāyat Ilīzī) és una província o wilaya del sud-est d'Algèria. El seu territori ocupa una superfície de 284.618 km², l'extensió pot ser comparada amb la de l'Equador. La capital també es diu Illizi. Una altra ciutat és l'oasi de Ganat (Djanet).
La província es divideix en tres daires: daira d'In Amenas, daira d'Illizi i daira de Djanet. Més a fons es divideix en sis comunes.

## Enllaços externs

* Web oficial turística de la província d'Illizi Arxivat 2007-09-27 a Wayback Machine.
# Problemes de Landau

Els Problemes de Landau són quatre coneguts problemes bàsics sobre els nombres primers, que Edmund Landau catalogà com a "inabastables en el present estat de la ciència" durant el Congrés Internacional de Matemàtics de 1912.
Els quatre problemes són els següents:
* La conjectura de Goldbach, que estableix que tots els nombres parells més grans de 2 es poden expressar com la suma de dos nombres primers.
* La conjectura dels nombres primers bessons, que estableix que hi ha infinits nombres primers p, tals que (p+2) també és un nombre primer.
* La conjectura de Legendre, que estableix que sempre existeix un nombre primer entre dos nombres quadrats perfectes.
* La conjectura de què hi ha infinits nombres primers p tals que (p - 1) és un nombre quadrat perfecte. Dit en altres paraules, hi ha infinits nombres primers de la forma $n^{2}+1$.
A desembre de 2017, aquests problemes encara no han estat resolts.

## Referències

* Weisstein, Eric W. "Landau's Problems." MathWorld, a Wolfram Web Resource. (en anglès)
# Proletarsk

Proletarsk - Пролетарск (rus) - és una ciutat de Rússia que es troba a l'óblast de Rostov. Es troba a la vora del riu Mànitx, a 230 km al sud-est de Rostov del Don, la capital de la província.
# Prospèr Estieu

Prospèr Estieu (Fendelha, Aude, 7 de juliol de 1860 - Pàmies, Arieja, 11 de desembre de 1939) és un personatge d'importància cabdal pel que fa a la recuperació de la grafia occitana moderna. Va ser escriptor, periodista i sobretot poeta a més d'exercir en una escola primària. Fou a partir dels seus escrits i dels d'Antonin Perbòsc que es van bastir els fonaments de la grafia elaborada i divulgada després per Loís Alibèrt.

## Biografia

Prospèr Estieu va nàixer a Fendelha el 1860 en una família pagesa de l'Aude. Va estudiar a l'institut de Castèlnòu d'Arri i va ingressar després al petit seminari de Carcassona i finalment a l'Escola Normal d'aquella ciutat. De jove va fundar una revista de poesia moderna amb col·laboració del seu amic August Fourès. Començà a treballar com a professor a partir de 1879. El 1892 va crear l'Escòla Audenca a Carcassona. També va ser fundador de la revista Montségur i el 1905 de la revista Occitània amb el català Josep Aladern. Es va jubilar a Castèlnòu d'Arri el 1923 on va crear els Grilhs del Lauragués. Entre les seues altres contribucions a la causa occitana convé esmentar la creació del Coletge d'Occitania el 1927.

## Obres

* Lou Terradou, Sounets langodoucians (1895)
* Bordons pagans (1899)
* Bordons Biblics
* Flors d'Occitania (1906)
* La Canson Occitana (1908)
* Lo Romancero Occitan (1912)
* Lo Flahut Occitan (1926)
* Las Oras Cantairas (1931)
# Puig de l'Orri

«Puig de l'Orri» té aquests significats:
* Puig de l'Orri, puig entre els termes comunals de Censà, de la comarca del Conflent, i de Real, de la del Capcir
* Puig de l'Orri, puig entre els termes comunals de Mentet i de Nyer, tots dos de la comarca del Conflent.