OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Rivulus fuscolineatus

Rivulus fuscolineatus és un peix de la família dels rivúlids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Morfologia

Els mascles poden arribar als 7,5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: rius atlàntics de Costa Rica.

## Referències

* ↑ «Rivulus fuscolineatus». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Costa, W.J.E.M.: Rivulidae (South American Annual Fishes). planes 526-548. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (editors) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, el Brasil, any 2003.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
# Àcid floionòlic

L'àcid floionòlic, de nom sistemàtic àcid (9R,10R)-9,10,18-trihidroxioctadecanoic, és un àcid carboxílic de cadena lineal amb devuit àtoms de carboni, amb tres grups funcionals hidroxil, ${\ce {C-OH}}$, als carbonis 9, 10 i 18, la qual fórmula molecular és ${\ce {C18H36O5}}$. En bioquímica és considerat un àcid gras rar.
A temperatura ambient és un sòlid el qual punt de fusió es troba entre 104 i 105 °C. Fou aïllat per primera vegada el 1931 del suro pels químics Fritz Zetzsche (1892-1945) i Moritz Bähler. L'etimologia de floionòlic prové del grec φλοιός, phloiós, escorça, -ol del fet que conté grups hidroxil i -ic perquè és un àcid carboxílic. Posteroiorment, el 1967, també fou aïllat de les llavors de Chamaepeuce afra o Ptilostemon afer, una espècie de card estelat, l'oli de les quals en conté entre un 9 i un 14 %.

## Referències

* ↑ Gunstone, F. D.; Herslof, B. G.. Lipid Glossary 2 (en anglès). Elsevier, 2000-05-12. ISBN 9780857097972.
* ↑ Zetzsche, Fritz; Bähler, Moritz «Untersuchungen über den Kork IV. Phellonsäure und Eikosan-dicarbonsäure» (en anglès). Helvetica Chimica Acta, 14, 1, 1931, pàg. 642–645. DOI: 10.1002/hlca.19310140161. ISSN: 0018-019X.
* ↑ Cooke, Giles B. Cork and the Cork Tree: International Series of Monographs on Pure and Applied Biology: Botany (en anglès). Elsevier, 2013-09-11. ISBN 9781483226620.
* ↑ «Definition of PHLOIONIC ACID» (en anglès). [Consulta: 17 maig 2018].
* ↑ Mikolajczak, K. L.; Smith, C. R. «Optically active trihydroxy acids ofChamaepeuce seed oils» (en anglès). Lipids, 2, 3, 01-05-1967, pàg. 261–265. DOI: 10.1007/bf02532566. ISSN: 0024-4201.
* ↑ «PlantFAdb: 9,10,18-tri-OH-18:0; Octadecanoic acid, 9,10,18-trihydroxy-; Octadecanoic acid, 9,10,18-trihydroxy-, threo-(+)-; (+)-threo-9,10,18-Trihydroxyoctadecanoic acid; Aleutiric acid; Floionolic acid; Phloionolic acid». [Consulta: 16 maig 2018].
# Zlatá Baňa

Zlatá Baňa és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Prešov, al nord del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1550.
# Álvaro Carvajal Melgarejo

Álvaro Carvajal Melgarejo (Madrid, 23 de novembre de 1872 - Monteaux, Loir i Cher, 12 de setembre de 1955) fou un aristòcrata i polític espanyol, XIV marquès de Cenete des de 1894.

## Trajectòria política

Fou elegit diputat del Partit Conservador pel districte de Granollers a les eleccions generals espanyoles de 1898 i pel de Baza (província de Granada) a les eleccions generals espanyoles de 1907. També fou nomenat senador per dret propi com a Gran d'Espanya el 1908-1909.

## Notes

* ↑ José Varela Ortega. El poder de la influencia: geografía del caciquismo en España (1875-1923), p.719.

## Enllaços externs

* Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)
* Fitxa del Senat
* Arbre genealògic dels ducs d'Abrantes Arxivat 2009-09-04 a Wayback Machine.
# Çò des de Mateuet

Çò des de Mateuet és un edifici de Garòs al municipi de Naut Aran inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Casa de grans dimensions que correspon a un model de posició socioeconòmica elevada, amb dues plantes i humarau amb quatre "lucanes"; la "bòrda" al cap del carrer. La façana paral·lela a la "capièra" és orientada a migdia, arrebossada i pintada d'una color beix clara. La distribució simètrica de les obertures, amb la porta d'accés en el lloc central, queda reforçada per un sòcol d'uns 60cm, per a evitar la humitat, i una franja horitzontal en relleu que separa les plantes, la qual és ornada amb motius vegetals, verds i vermells, sobre un fons blanc. La porta d'accés, elevada del nivell de terra, presenta els muntants resolts amb blocs de pedra rectangulars, amb sengles daus en la base i coronats per una mena de capitells amb motllures en relleu i un medalló (sense data). La porta d'accés a l'habitatge és constituïda, a la part inferior, per daus rectangulars sobre els que hi ha muntats de pedra i la llinda també de pedra. Les fulles de fusta són dividides per motllures, els plafons amb motius gravats; en la part superior, una franja amb cinc vidres que permet il·luminar l'interior. Com que originàriament confrontava amb Çò deth Sartre (avui desapareguda), les obertures laterals eren situades en la banda de ponent; avui en el "penalèr" de llevant comparteixen dues balconades amb les baranes de fusta tornejades.

## Història

Joan Pont Mateu surt documentat l'any 1613 com a conseller del terçon d'Arties Garòs. D'acord amb això, es pot inferir que els Mateuet de Garòs provenien dels Mateuet de Gessa.

## Referències

* 1 2 «Çò des de Mateuet». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 11 abril 2013].
# Žehra

Žehra és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Košice, a l'est del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1245.
# Česlovas Sasnauskas

Česlovas Sasnauskas (Kapčiamiestis, 19 de juny de 1867 $^{(Julià)}$ - Sant Petersburg, 19 de gener de 1916), polonès: Czesław Sosnowski, rus: Чеслав Фомич Сосновский, Txéslav Fomitx Sosnovski, fou un compositor i organista lituà.

## Biografia

Nascut en la família d'un organista de l'Església de la Divina Providència de Kapčiamiestis, va obtenir els seus primers coneixements musicals del seu pare, l’organista Tomas Sasnauskas. Des del 1880 va començar a estudiar orgue amb el ja famós organista del districte de Naumiestis Liucidas (Liudvikas) Risauskas. Del 1883 al 1885 fou organista a l'Església de Gražiškiai i entre 1885 i 1887 a la Catedral de Vilkaviškis. Després va millorar com a intèrpret amb l'organista de Kaunas Juozas Kalvaitis. Entre 1890 i 1892 fou organista a Daugavpils.
Entre 1892 i 1898 va estudiar al Conservatori de Sant Petersburg, a la classe de cant, amb Stanislav Gabel i Antonio Cotogni.
Des del 1895 fins al final de la seva vida, fou organista i mestre de cor de l'Església de Santa Caterina de Sant Petersburg. Fins al 1909 també va ensenyar a l'escola de l'església. Va dirigir nombrosos grups corals aficionats. El 13 de novembre de 1899, el cor, sota la direcció de Česlovas Sasnauskas va cantar per primera vegada la "Cançó nacional" de Vincas Kudirka, que més tard es convertiria en l'himne de Lituània. Entre el 1900 i el 1905 va fer moltes gires per Europa. A Roma, sota la direcció de Filippo Capocci, va estudiar el cant gregorià.
Va compondre un rèquiem i diverses cantates, així com moltes peces d'orgue i arranjaments de cançons populars lituanes.
Va morir d'un atac de cor el 18 de gener de 1916 a Sant Petersburg, on va passar la major part de la seva vida.
El 23 d'octubre de 1931, les seves restes foren col·locades al Cementiri de Petrašiūnai, a Kaunas.

## Referències

* ↑ «Česlovas Sasnauskas» (en lituà). emokykla.lt. Arxivat de l'original el 2012-02-19. [Consulta: 25 agost 2014].
* ↑ «Česlovas Sasnauskas» (en lituà). mic.lt. [Consulta: 25 agost 2014].
* ↑ «Česlovas Sasnauskas» (en lituà). kapciamiestis.lt. [Consulta: 25 agost 2014].
* ↑ «A. a. C. Sasnausko kūno pernešimas iš stoties į Karmelitų bažnyčią» (en lituà). Lietuvos aidas, vol. 242 (1320), 24-10-1931, pàg. 8.

## Bibliografia

* Vytautas Landsbergis. Česlovas Sasnauskas. Tarybų Lietuvos enciklopedija, Vol. 3 (Masaitis-Simno). - Vílnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1987.
* Vytautas Landsbergis. Česlovo Sasnausko gyvenimas ir darbai. — Vílnius: Vaga, 1980.

## Enllaços externs

* Marija, Marija a YouTube. Text de Maironis.
# Šurianky

Šurianky és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Nitra, al sud-oest del país. El 2021 tenia 588 habitants.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1265.

## Referències

* ↑ «Nitriansky kraj (Slovakia): Districts, Towns and Municipalities» (en anglès), 12-04-2022. [Consulta: 7 agost 2022].
* ↑ «História obce» (en eslovac). Obec Šurianky. [Consulta: 7 agost 2022].
# Šurany

Šurany és una ciutat d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Nitra, al districte de Nové Zámky. Compta amb una població de 9.477 habitants (2022).

## Història

El primer nom de la vila és Suran, i apareix ja en un document del rei Béla II el 1138. Hi havia un castell des de la segona meitat del segle xv. La plaça fou ocupada pels turcs entre el 1663 i el 1684. El castell fou esfondrat definitivament el 1725. El 1832 la vila obtingué el dret de mercat, i poc després s'hi construí una sucreria, el 1854 que va tancar el 2000). La ciutat formà part d'Hongria fins al 1920 i durant el període de 1938-1945, després del qual tornà a formar part de la reconstituïda Txecoslovàquia, i finalment el 1993 a l'actual Eslovàquia.

## Ciutats agermanades

* Kremnica, Eslovàquia

## Referències

* ↑ «Šurany». en.mapy.cz. [Consulta: 7 agost 2022].
* ↑ «Nitriansky kraj (Slovakia): Districts, Towns and Municipalities - Population Statistics, Charts and Map». citypopulation.de. [Consulta: 7 agost 2022].

## Enllaços externs

* Pàgina web oficial de la ciutat
* Vídeo sobre Šurany (de l'arxiu de Dezider Németh)
# Pierre Goursat

Pierre Goursat (París, França, 15 d'agost de 1914 - 1991) va ser un laic catòlic francès i un dels fundadors de l'institut religiós anomenat Comunitat de l'Emmanuel.

## Infància

Pierre Goursat neix a París el 1914, ciutat on viurà tota la seva vida. El seu únic germà mor quan ell encara era un nen.
Jove brillant, Pierre inicia els estudis d'art. La seva conversió a la fe catòlica es produeix a l'edat de 19 anys, durant un període de convalescència d'un atac de tuberculosis. Més tard, recordant aquesta situació, va explicar que una nit va poder escoltar al seu germà dient-li: "t'has convertit en un orgullós".

## Època de formació

Durant la II Guerra Mundial, Pierre es troba amb el cardenal Emmanuel Suhard, arquebisbe de París, i junts es fan grans amics. L'Arquebisbe el confirma la seva vocació d'"adorador" laic, consagrat a Déu en el celibat.
Pierre es va caracteritzar per tenir una salut fràgil, que no li va impedir fer actes de presència en el món cultural. En aquest es consagra a l'evangelització a través de llibres, revistes y la participació en un cercle catòlic d'intel·lectuals. Després s'introduirà al cinema, mitjà en el qual Pierre esdevé amic i conseller de diversos directors i realitzadors, exercint durant deu anys la funció de secretari de l'Oficina Catòlica de Cinema. El 1970 es retira d'aquest mitjà, dedicant-se a una vida més simple.

## Fundació de la Comunitat de l'Emmanuel

L'11 de febrer de 1972, quaranta persones, entre les quals es trobava Pierre Goursat i Martine Catta, es troben per escoltar el testimoni i les explicacions de Xavier Le Pichon qui acabava de tenir una experiència amb la Renovació Carismàtica als Estats Units. Més tard, ells conviden a algunes persones per pregar amb ells a París, segons aquest estil "renovat" de nova corrent religiosa. En començar, cinc són els membres; un any més tard eren més de 500. Aquest va ser l'inici de la Comunitat de l'Emmanuel, de la qual Pierre esdevindrà el primer moderador.
El 1986 el Papa Joan Pau II durant la seva visita al santuari de Paray le Monial dirà a Pierre Goursat: "gràcies per haver fundat l'Emmanuel".
Pierre Goursat mor el 25 de març de 1991. La seva missa exequial va tenir lloc a l'Església de la Santa Trinitat, a París, presidida pel cardenal Jean Marie Lustinger. Fou enterrat a Paray Le Monial.
El consell de la Comunitat de l'Emmanuel va proposar el setembre del 2007 a l'arquebisbe de París l'obertura de la causa de beatificació, obtenint el 2008 l'assentiment del Vaticà, que oficialment va obrir la causa mencionada.

## Bibliografia

* Hervé-Marie Catta et Bernard Peyrous, El Foc i l'esperança: Pierre Goursat, fundador de la Comunitat de l'Emmanuel.
** 1a edició: París, edicions de l'Emmanuel, 1994. 314 pp., 21 cm. ISBN 2-905995-78-5.
** 2a edició actualitzada, 2006, 240 pp. : ISBN 2-915313-78-4
# Kaoru Kadohara

Kaoru Kadohara (門原 かおる, 25 de maig de 1970) és una exfutbolista japonesa.

## Selecció del Japó

Va debutar amb la selecció del Japó el 1993. Va disputar 12 partits amb la selecció del Japó. Ha disputat Copa del Món de 1995 i Jocs Olímpics d'estiu de 1996.

## Estadístiques

Selecció del Japó :
| Anys | Partits | Gols |
| 1993 | 4 | 1 |
| 1994 | 2 | 0 |
| 1995 | 2 | 0 |
| 1996 | 4 | 0 |
| Total | 12 | 1 |

## Referències

* ↑ Japan Football Association(japonès)

## Enllaços externs

* Kaoru Kadohara, Fitxa a Soccerway
# Oulad Salmane

Oulad Salmane (àrab أولاد سلمان) és una comuna rural de la província de Safi de la regió de Marràqueix-Safi. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 16.979 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Grosser Ritt

El Grosser Ritt és un rec de desguàs i el darrere afluent del Krückau abans l'aiguabarreig d'aquest amb l'Elba, tot just abans la resclosa antimarejada. És sotmés al moviment de la marea.
Un «Ritt» en baix alemany es diu d'un rec de desguàs que profita el desnivell normal per a desguassar una zona de maresme, sense necessitat de resclosa o d'estació de bombatge. En alemany es diu «Vorfluter». El Ritts de l'estuari del Krückau són el Grosser Ritt, el seu afluent Kleiner Ritt i dos Ritts més petits un xic més amunt.
Al seu entorn es va crear un biòtop humid interessant, hi nidifiquen fredelugues, gambes roges vulgars, becadells comuns i tètols cuanegre. Serveix de punt de descans pels ocells migradors com les oques de galta blanca, oques vulgars i fredelugues. Com peixos es destaquen les llampreses de mar, i les llampreses de riu. Amb el projecte Natura2000 s'aspira atreure el Misgurnus fossilis, augmentar la biodiversitat dels prats humids. Tota la zona es troba en la plana d'inundació del Krückau, el que no permet conreu, només es poden utilitzar les pastures de manera extensiua. La continuïtat biològica és quasi permanent, i només s'interromp rares vegades quan es tanca la resclosa antimarejada quan hi ha risc de tempestat.

## Els quatre Ritts de l'estuari del Krückau

Els quatre Ritts estan tots al marge dret del Krückau dins del terme municipal de Neuendorf bei Elmshorn i la seva gestió està integrada al programa Natura 2000 de l'estuari de l'Elba.
| nom | naixement | coordenades naixement | desemboca al | coordenades desembocadura |
| Grosser Ritt | Kuhle | 53° 44′ 0.00″ N, 9° 31′ 26.00″ E﻿ / ﻿53.7333333°N,9.5238889°E﻿ / 53.7333333; 9.5238889 | Krückau | 53° 43′ 0.35″ N, 9° 31′ 44.00″ E﻿ / ﻿53.7167639°N,9.5288889°E﻿ / 53.7167639; 9.5288889 |
| Kleiner Ritt | Lühnhuser Deich | 53° 43′ 3.15″ N, 9° 31′ 42.34″ E﻿ / ﻿53.7175417°N,9.5284278°E﻿ / 53.7175417; 9.5284278 | Grosser Ritt | 53° 43′ 3.15″ N, 9° 31′ 42.34″ E﻿ / ﻿53.7175417°N,9.5284278°E﻿ / 53.7175417; 9.5284278 |
| Ritt | Fleien | 53° 43′ 41.83″ N, 9° 32′ 28.31″ E﻿ / ﻿53.7282861°N,9.5411972°E﻿ / 53.7282861; 9.5411972 | Krückau | 53° 43′ 1.79″ N, 9° 31′ 49.22″ E﻿ / ﻿53.7171639°N,9.5303389°E﻿ / 53.7171639; 9.5303389 |
| Ritt | Zolldamm | 53° 43′ 26.87″ N, 9° 32′ 24.33″ E﻿ / ﻿53.7241306°N,9.5400917°E﻿ / 53.7241306; 9.5400917 | Krückau | 53° 43′ 2.46″ N, 9° 32′ 9.92″ E﻿ / ﻿53.7173500°N,9.5360889°E﻿ / 53.7173500; 9.5360889 |

## Bibliografia

* «Ein integrierter Bewirtschaftungsplan für das Elbeästuar». Governs de Hamburg i Slesvig-Holstein.

## Referències

* ↑ Daftlogic.com
* 1 2 3 «Krückau-Mündung binnendeichs, Übersicht». Massnahmenblatt p. 63-64, 01-09-2009.
* ↑ AA.VV.. Gesamtliste der Fließgewässer im Elbeeinzugsgebiet (pdf) (en alemany). Magdeburg: FGG Elba, 2012, p. 9.
# Krasnogvardéiskoie (Adiguèsia)

* Per a altres significats, vegeu «Krasnogvardéiskoie».
Krasnogvardéiskoie - Красногвардейское (rus) - és un poble de la República d'Adiguèsia, a Rússia. Es troba a la vora nord-est de l'embassament de Krasnodar, entre 70 i 80 km al nord de Maikop, la capital de la república. Pertanyen a aquest municipi l'aül d'Adami i el khútor de Txumakov. La vila fou fundada el 1885 amb el nom de Nikolàievskoie per colons camperols procedents de les gubèrnies de Kursk, Poltava i d'altres. En la dècada del 1930 se li afegí el poble de Sloviévskoie. L'11 de novembre del 1961 rebé el seu nom actual i se li afegí el poble d'Ivànovskoie.
# Rivulus igneus

Rivulus igneus és un peix de la família dels rivúlids i de l'ordre dels ciprinodontiformes. Va ser descrit per l'ictiòleg francès Jean Henri Huber el 1991.

## Morfologia

És una de les espècies més grosses entre els Rivulus: els mascles poden arribar als 15 cm de longitud total, tot i que les femelles són una mica més petites.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Oyapock i conques costaneres adjacents.

## Vida en captivitat

És una espècie difícil de comprar dins dels circuits comercials habituals. Només està disponible en els clubs dedicats a aquest tipus d'espècies. La seua grandària limita molt els aficionats que se li puguin proporcionar. A més, fa menester condicions bioquímiques particulars: el pH ha d'ésser entre 6 i 7, la temperatura de l'aigua entre 22 i 28 °C i els nivells de nitrats els més baixos possibles, la qual cosa fa que els canvis parcials i diaris d'aigua siguin imprescindibles.

## Referències

* ↑ Huber, Jean Henri «Revue des especes de Rivulus de Guyane francaise, avec descriptions de Rivulus cladophorus n. sp. et de R. igneus n. sp., et nouvelles descriptions de R. urophthalmus Gunther et de R. micropus Steindachner» (en francès). Revue Francaise d'Aquariologie Herpetologie, 18, 3, 09-01-1991, pàg. 65–74. ISSN: 0399-1075.
* 1 2 Bailly, Nicolas; Reyes, Rodolfo B. «Anablepsoides igneus (Huber, 1991)» (en anglès). FishBase.
* 1 2 (en castellà) Revista Acuario Práctico. MC Ediciones [Barcelona], Núm. 92, pàg. 7.

## Bibliografia

* Costa, W.J.E.M.: Rivulidae (South American Annual Fishes). planes 526-548. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (editors) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, el Brasil, any 2003.
# El camino de Xico

El camino de Xico (estrenada internacionalment com a Xico's Journey) és una pel·lícula d'animació mexicana en 2D del 2020 d'Eric D. Cabello Diaz en el seu debut com a director. La pel·lícula compta amb un ampli repartiment de veu de diversos actors mexicans liderats per Pablo Gama Iturrarán, Verónica Alva i Luis Angel Jaramillo. Produït per Ánima, es va estrenar als cinemes el 12 de novembre de 2020 a Mèxic.
Fora de Mèxic, Netflix va adquirir els drets mundials de la pel·lícula i es va estrenar a nivell mundial el 12 de febrer de 2021 al servei de streaming.

## Sinopsi

Els habitants d'un petit i tranquil poblat es veuen amenaçats quan una corporació vol destruir la muntanya que protegeix la població. Una nena anomenada Copi, el seu amic Gus i el seu gos Xico s'endinsaran a la muntanya per salvar els seus amics, però finalment Xico, que és un gos màgics, tindrà a les seves mans la salvació de tots.

## Repartiment de veu
### Castellà

* Pablo Gama Iturrarán - Xico
* Verónica Alva - Copi
* Luis Angel Jaramillo - Gus
* Verónica Castro - Carmen
* Lila Downs - Nana Petra
* Randy Ebright - Señor Caradura
* Enrique Guzmán - Don Viejo
* Daniel Habif - Don Manuel
* Alex Lora - Tlacuache
* Carla Medina - Lupita
* Elena Poniatowska - Cuca
* José Miguel Pérez-Porrúa Suárez - Previer
* Marco Antonio Solís - Tochtli
* Víctor Trujillo - Venado Azul

### Anglès

* Adan Rocha - Xico
* Lola Raie - Copi
* Diego Olmedo - Gus
* Tonantzin Carmelo - Carmen
* Anita Ortega as Nana Petra
* Miguel Perez - Señor Caradura
* Ruben Garfias - Don Viejo
* Anthony L. Fernandez - Don Manuel
* Dino Andrade - Tlacuache
* Roxana Ortega - Lupita
* Norma Maldonado - Cuca
* Gabriel Romero - Previer
* Tony Amendola - Tochtli
* Rene Mujica - Venado Azul

## Referències

* ↑ Ramirez, Carlos. «EL CAMINO DE XICO: UNA HERMOSA PELÍCULA MEXICANA PARA REGRESAR AL CINE» (en spanish). Reporte Indigo, 12-11-2020. [Consulta: 24 gener 2021].
* ↑ «Netflix acquires global distribution rights for Mexican animated fantasy film, 'Xico's Journey'». Animation Xpress.com. Animation Xpress, 19-01-2021.
* ↑ Quiénes son las voces en El Camino de Xico, película mexicana en Netflix, desdelacuna.net

## Enllaços externs

* El camino de Xico a Netflix.
* El Camino de Xico a Tomatazos
* El Camino de Xico a Altadefinizione
# Oulad Salah

Oulad Salah (en àrab أولاد صالح, Ūlād Ṣālaḥ; en amazic ⵡⵍⴰⴷ ⵚⴰⵍⵃ) és una comuna rural de la província de Nouaceur, a la regió de Casablanca-Settat, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 15.031 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# PL/M

PL/M (sigla de Programming Language for Microcomputers, o Llenguatge de programació per microordinadors) va ser un llenguatge de programació desenvolupat per Gary Kildall el 1972 per als microprocessadors Intel.
El llenguatge incorpora idees prestades dels llenguatges PL/I, ALGOL i XPL, i posseeix un preprocessador de macros integrat. Contràriament als llenguatges evolucionats contemporanis, com Pascal, C o C++, no té rutines d'entrada/sortida estàndards. Tanmateix, sent especialment concebut per a certs processadors, és molt més eficient que altres llenguatges per a certes operacions de baix nivell. El sistema operatiu CP/M, així com el microprogramari per al Service Processor Component de l'AS/400 han estat escrits en PL/M. S'han fet compiladors de PL/M per als següents controladors/processadors: Intel 4004, 8008, 8080, 8085, 8051, 80196, 8086/8088, 80186/80188, 286 i 386.
Encara que PL/M ja no sigui suportat per Intel, encara existeixen compiladors i eines de traduccions PL/M cap a C, a causa de la longevitat d'uns quants sistemes d'ordinadors.

## Referències

* ↑ Swaine, Michael «Gary Kildall and Collegial Entrepreneurship». Dr. Dobb's Journal, 22-06-2001 [Consulta: 12 abril 2010].
* 1 2 Gary Kildall. «CP/M: A Family of 8-and 16-Bit Operating Systems» (en anglès). «Byte», 01-06-1981. [Consulta: 12 abril 2010].

## Enllaços externs

* PL/M 386 Programmer’s Guide PDF – «RadiSys Corporation», desembre de 1999. Inclou tota la sintaxi de PL/M en notació BNF.
* Development Assistant for PL/M (DA-PL/M) Arxivat 2011-05-16 a Wayback Machine. – IDE comercial PL/M de «RistanCASE GmbH».
* PLM2C - PL/M to C Translator – Producte comercial d'«Alternative Solutions».
* XTRAN Demonstration: Translating PL/M to C – Producte comercial de «Pennington Systems, Inc.».
# Olm (Luxemburg)

Olm (en luxemburgués: Ollem) és una vila de la comuna de Kehlen del districte de Luxemburg al cantó de Capellen. Està a uns 10,7 km de distància de la Ciutat de Luxemburg.
Olm és un petit poble de Luxemburg i la seva peculiaritat és que el 80% de la població viu en ciutat residencial de Kurt que va ser construïda durant els anys 1970-1980. La població d'Olm puj] al voltant de 300 residents a més a més d'uns 1.400, ja que Olm consta de la ciutat vella i la nova ciutat compartida amb Capellen.

## Referències

* ↑ «Olm». [Consulta: 20 setembre 2015].