OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Trona

«Trona o la Trona» té aquests significats:
* Trona (església), plataforma elevada que hi ha les esglésies per fer des d'allí les prèdiques o les lectures de la Bíblia
* Trona (mineral), mineral de la classe dels carbonats
* Toponímia:
** Era Trona, muntanya entre els municipis d'Arres i Bossòst (Vall d'Aran)
** Trona de Comerma, muntanya al municipi de Santa Maria de Besora (Osona)
** La Trona (Castelldans), muntanya a Castelldans (les Garrigues)
** Trona (Califòrnia), població californiana al comtat d'Inyo
** Trona (comtat de San Bernardino), població californiana al comtat de San Bernardino
** La Trona (Marfà), muntanya a cavall dels municipis de Castellcir i Castellterçol, Vallès Oriental
# Giovanni Bettinelli

Giovanni Bettinelli (Cavarzere, 5 de març de 1935 - Cusano, 5 de juliol de 2000) va ser un ciclista italià que fou professional entre 1960 i 1970.

## Palmarès

* 1958
** 1r a la Targa D'Oro Città di Legnano
** 1r al Gran Premi Somma
* 1961
** 1r a la Coppa Agostoni

### Resultats al Tour de França

* 1962. 88è de la Classificació general

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1960. 77è de la Classificació general
* 1961. 87è de la Classificació general
* 1962. 36è de la Classificació general

## Referències

* Fitxa a sitodelciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Generador de Van de Graaff

Un generador de Van de Graaff és un generador electroestàtic que utilitza una cinta mòbil per a acumular grans quantitats de càrrega elèctrica a l'interior d'una esfera metàl·lica buida. Va ser inventat pel físic estatunidenc Robert J. Van de Graaff. Les diferències de potencial que es poden aconseguir actualment utilitzant el generador poden arribar fins als 5 megavolts. Les diferents aplicacions d'aquesta màquina inclouen la producció de rajos X, l'esterilització d'aliments i experiments de física de partícules i física nuclear.

## Història

El generador de Van de Graaff començà a desenvolupar-se el 1929, pel físic Robert J. Van de Graaff a la Universitat de Princeton. El primer el va construir a principis de la dècada del 1930. La primera màquina utilitzava una cinta de seda comprada en una tenda com a cinta de transport. El 1931 es fabricà una versió capaç de produir 1,000,000 volts i fou patentada. Aquesta versió tenia dues esferes de 60 cm de diàmetre; l'aparell costà només 90 dòlars.
El generador de Van de Graaf més gran del món, construït pel Dr. Van de Graaff a la dècada de 1930, es troba actualment al Museu de ciència de Boston.

## Referències

* ↑ «Generador de Van de Graaff». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 «Robert Jemison Van de Graaff» (en anglès). Encyclopædia Britannica. Encyclopædia Britannica, Inc.. [Consulta: 17 febrer 2022].
* ↑ «Lightning! | Museum of Science, Boston». www.mos.org. [Consulta: 28 octubre 2016].
# Kiyokazu Chiba

Kiyokazu Chiba (千葉きよかず or 千葉潔和, Chiba Kiyokazu, nascut el 16 d'abril de 1961 en Gotenbashi, Prefectura de Fukuoka, Japó) és un mangaka japonès. En 1981 treballà com assistent de Motoka Murakami, i per 1988 guanyà el premi "Novençà de l'Any" del Monthly Young Jump. Eixe mateix any al Shonen Sunday, va publicar la seua sèrie de debut Akai Pegasus II Sho, la seqüela de la sèrie Akai Pegasus del seu mestre (Motoka Murakami). Al principi de la seua carrera signava el seua nom amb kanji, i després ho canvià a hiragana.

## Treballs

(escrits sota el nom de Kiyokazu Chiba (千葉きよかず) (hiragana)
* Akai Pegasus II Sho (赤いペガサスII・翔) (escrit per Motoka Murakami)
* Dancing Thunder (ダンシングサンダー)
* Mari no Emono (マリーの獲物)
* Magnitude (マグニチュード) (escrit per Kazuya Kudou)
* Kitsune-bi (狐火)
* DAT 13 (escrit per Kaoru Shintani)
* Battle Freaks (バトルフリークス) (escrit per Konasu Akane)
(written under the name Kiyokazu Chiba (千葉潔和) (kanji)
* Rose Densetsu (ローズ伝説) (escrit per Shinichi Ishihara)
* Knight - Kishi no Shougou (ナイト―騎士の称号) (escrit per Yasushi Matsuda)
* ODAMARI
* Ryuuko (龍子)
* Mask (マスク) (escrit per Osamu Ichino)
* Gyokyu Shojo (剛球少女) (escrit per Seiichi Tanaka)
* Honoo to Koori (炎と氷) (escrit per Fuyuki Shindou)
* Splash!! (スプラッシュ!!) (escrit per Yasushi Matsuda)
* Nihonjuu Kuni Kaisen (日本中国開戦) (escrit per Yukio Kiyasu)
* Lady Eagle (レディイーグル) (escrit per Sho Narumi)

## Enllaços externs

* Kiyokazu Chiba a PRISMS Arxivat 2008-03-09 a Wayback Machine.
* Mari no Emono
# Grandin (Dakota del Nord)

Grandin és una població dels Estats Units a l'estat de Dakota del Nord. Segons el cens del 2000 tenia 181 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Grandin tenia 181 habitants, 72 habitatges, i 56 famílies. La densitat de població era de 411,1 hab./km².
Dels 72 habitatges en un 31,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 66,7% hi vivien parelles casades, en un 6,9% dones solteres, i en un 22,2% no eren unitats familiars. En el 18,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 5,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,51 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,88.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,1% tenia menys de 18 anys, un 5,5% entre 18 i 24, un 30,4% entre 25 i 44, un 22,1% de 45 a 60 i un 14,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 109,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 40.625 $ i la renda mediana per família de 44.063 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.667 $ mentre que les dones 21.023 $. La renda per capita de la població era de 15.973 $. Entorn del 8,8% de les famílies i l'11% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Grandin». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Grandin». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 9 agost 2010].
# Martin Prázdnovský

Martin Prázdnovský (Streda nad Bodrogom, 22 d'octubre de 1975) va ser un ciclista eslovac, professional des del 2000 fins al 2009. En el seu palmarès destaquen un campionat nacional en ruta, la Volta a Eslovàquia i la Volta a Bulgària.

## Palmarès

* 2004
** Vencedor d'una etapa al Giro del Friül-Venècia Júlia
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Hongria
* 2005
** Campió d'Eslovàquia en ruta
** 1r al Gran Premi ciclista de Gemenc i vencedor de 2 etapes
** 1r a la Volta a Eslovàquia
** 1r a la Volta a Bulgària i vencedor d'una etapa
* 2006
** 1r al Gran Premi ciclista de Gemenc i vencedor de 2 etapes
** 1r al Tour de Guadalupe
* 2008
** 1r a la Volta a Eslovàquia
* 2009
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Bulgària

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Can Julià (Mataró)

Can Julià era una casa racionalista de Mataró (Maresme).

## Descripció

Edifici de planta baixa i pis amb pati lateral. La façana es componia d'un sòcol d'aplacat de pedra i continuava després l'estucat i l'obra vista. L'acusat voladís del balcó determinava la volumetria de l'edifici i en marcava el caràcter racionalista. La tanca combinava també l'aplacat de pedra, l'arrebossat, l'obra vista i el treball de ferro.

## Referències

* ↑ «Can Julià». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 12 agost 2017].
# Torgnon

Torgnon (arpità Torgnon) és un municipi italià, situat a la regió de Vall d'Aosta. L'any 2007 tenia 538 habitants. Limita amb els municipis de Antey-Saint-André, Bionaz, Châtillon, Nus, Saint-Denis, Valtournenche i Verrayes.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2005- | Albert Chatrian | Llista cívica |

## Personatges il·lustres

* Carlo Perrin, president del Consell de la Vall.
# Sensibilitat i especificitat

Donat un estimador per a una variable estadística discreta binària es defineixen dos valors associats importants:
* La sensibilitat ens indica la capacitat del nostre estimador per donar com a casos positius els casos realment malalts, o proporció de malalts correctament identificats. És a dir, la sensibilitat caracteritza la capacitat de la prova per detectar la malaltia en subjectes malalts. També s'anomena reclam, quan es compara amb la precisió.
* L'especificitat ens indica la capacitat del nostre estimador per donar com a casos negatius els casos realment sans; o proporció de sans correctament identificats. És a dir, l'especificitat caracteritza la capacitat de la prova per detectar l'absència de la malaltia en subjectes sans.
La sensibilitat es defineix com:
$Sensibilitat={\frac {VP}{VP+FN}}$
on VP serien els veritables positius i FN falsos negatius.
L'especificitat d'una prova representa la probabilitat que un subjecte sa tingui un resultat negatiu en la prova. L'especificitat es defineix com:
$Especificitat={\frac {VN}{VN+FP}}$
On VN serien els veritables negatius; i FP, els falsos positius.
La sensibilitat és la fracció de veritables positius i l'especificitat la fracció de veritables negatius.
No obstant això, cada prova tindrà més o menys percentatge tant en especificitat com en sensibilitat depenent del seu punt de tall. El millor seria que no es solapessin i en fer un test només obtinguéssim verdaders positius i verdaders negatius, però normalment no és així. Per això l'important és conèixer l'especificitat i la sensibilitat de cada estimador que usem.
# Kiyoko Ono

Kiyoko Ono (小野 清子) (Iwanuma, 4 de febrer de 1936 - Tòquio, 13 de març de 2021) va ser una gimnasta artística i política japonesa.

## Biografia

Kiyoko Ono és l'esposa de la gimnasta campió multiolímpic Takashi Ono, amb qui va tenir cinc fills. Va ser medalla de bronze per equips al Campionat Mundial de Gimnàstica Artística de Praga del 1962. Després d'una absència per l'embaràs del seu segon fill, va tornar a la gimnàstica artística als Jocs Olímpics d'estiu de 1964 a Tòquio i va guanyar la medalla de bronze per equips; és la primera medalla olímpica aconseguida en la història de la gimnàstica artística femenina japonesa (i l’única al 2021).
Membre del Partit Liberal Democràtic del Japó, va estar a la Cambra de Consellers durant tres mandats, del 1986 al 2007. El 2003 es va convertir en la primera dona a dirigir la Comissió Nacional de Seguretat Pública; també és la primera dona que ocupa el càrrec de vicepresidenta del Comitè Olímpic Japonès .
Hospitalitzada per una fractura, va contreure COVID-19 i va morir el 13 de març de 2021 a l'edat de 85 anys.

## Premis
### Jocs Olímpics

* Gimnàstica als Jocs Olímpics d'estiu de 1964
** medalla de bronze a la competició per equips

### Campionats del Món

* Praga 1962
** medalla de bronze a la competició per equips

## Premis

* Orde Olímpic (plata) el 2016

## Referències

* ↑ «Kiyoko Ono Bio, Stats, and Results | Olympics at Sports-Reference.com», 17-04-2020. Arxivat de l'original el 2020-04-17. [Consulta: 12 abril 2021].
* 1 2 «Kiyoko Ono, médaillée olympique de gymnastique, est morte» (en francès). L'Équipe. [Consulta: 19 març 2021].
* 1 2 «Kiyoko Ono, Tokyo Olympic medal-winning women's gymnast, dies at 85» (en anglès americà), 19-03-2021. Arxivat de l'original el 2023-03-16. [Consulta: 12 abril 2021].
# Gunaveera Cinkaiariyan

Gunaveera Cinkaiariyan (tàmil குணவீர சிங்கையாரியன்) fou un membre de la dinastia Aryacakravarti que va governar el regne de Jaffna. La font local diu que va governar com a rei de Jaffna des de 1414 o 1417 prop de trenta anys) (altres estimacions el situen entre 1410 i 1440). Va succeir al seu pare Jeyaveera Cinkaiariyan (vers 1380-1410).
Després del seu regnat, el seu fill Kanakasooriya Cinkaiariyan el va succeir

## Notes

* ↑ யாழ்ப்பாண வைபவமாலை

## Referències

* Yalpana Vaipava Malai Arxivat 2007-09-30 a Wayback Machine.
# Martinci

Martinci, en cirílic Мартинци, és un poble de Sèrbia, situat a la província autònoma de Voivodina. Forma part del municipi de Sremska Mitrovica en el districte de Sirmia (Srem). El 2011 tenia 3.070 habitants.

## Història

Antigament era coneguda amb el nom de Budàlia (llatí Budalia) i era una ciutat de la Baixa Panònia, no lluny de Sírmium, on nasqué l'emperador Deci.

## Referències

* ↑ «Sava and Drina Rivers Corridors Integrated Development Program (SDIP): Environmental and Social Management Plan» (en anglès). Banc Mundial, 2019. [Consulta: 21 maig 2023].
* ↑ Bartolini, M. Roman Emperors: A Guide to the Men Who Ruled the Empire (en anglès). Pen & Sword Military, 2023. ISBN 9781399063685.
# Gamaliel VI

El Rabí Gamaliel VI (370-425AD) va ser el darrer Nasí de l'antic Sanedrí. Gamaliel VI va arribar al poder al voltant de l'any 400. El 20 d'octubre de l'any 415, un edicte emès pels emperadors Honori i Teodosi II va despullar a Gamaliel VI del seu rang de prefecte honorari.Aquest decret també li va prohibir construir noves sinagogues, adjudicar disputes entre jueus i cristians, convertir als no jueus al judaisme i posseir esclaus cristians.
Gamaliel sisè probablement va morir l'any 425, ja que el Còdex Teodosià esmenta un edicte imperial de l'any 426, que va transformar l'impost del patriarca en un impost imperial després de la mort del patriarca. Teodosi II no va permetre el nomenament d'un successor i en 429 va acabar amb el patriarcat jueu. Gamaliel VI sembla haver estat metge. Marcellus Empiricus, un escriptor mèdic del segle v, va esmentar que "per la melsa hi ha un remei especial que va ser demostrat recentment pel patriarca Gamaliel VI, sobre la base d'experiments aprovats".

## Referències

* ↑ «jewishencyclopedia.com» (en anglès).
# Gesa Felicitas Krause

Gesa Felicites Krause (Alemanya, 3 d'agost de 1992) és una atleta alemanya, especialista en la prova de 3000 m obstacles, amb la qual ha aconseguit ser medallista de bronze mundial en 2015.
Al Mundial de Pequín 2015 guanya la medalla de bronze en els 3000 m obstacles, després de la kenyana Hyvin Jepkemoi i la tunisenca Habiba Ghribi.

## Referències

* ↑ «Gesa Felicites Krause». [Consulta: 21 novembre 2017].
# Sant Sebastià de Forques

Sant Sebastià de Forques és una església del poble rossellonès de Forques, a la subcomarca dels Aspres, de la Catalunya del Nord.
Està situada a prop al sud-est del poble de Forques. Hi mena des del poble un camí que és continuació del carrer de Sant Sebastià.

## Descripció

És una església d'una sola nau, amb absis a llevant, amb una orientació que recorda la de les esglésies romàniques. La major part de la construcció és de darreries de l'edat moderna, però el mur nord, amb els contraforts allí existents i el basament de l'absis mostren restes de l'església que hi hagué anteriorment en aquest lloc, d'origen preromànic.

## Bibliografia

* Becat, Joan; Ponsich, Pere; Gual, Raimon. «Forques». A: El Rosselló i la Fenolleda. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 14). ISBN 84-85194-59-4.
* Gavín, Josep M. «Ros 115. Sant Sebastià de Forques». A: Capcir - Cerdanya - Conflent - Vallespir - Rosselló. Barcelona: Arxiu Gavín, 1978 (Inventari d'esglésies, 3**). ISBN 84-85180-13-5.
* Ponsich, Pere; Badia i Homs, Joan. «Forques: Sant Vicenç de Forques». A: El Rosselló. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1993 (Catalunya romànica, XIV). ISBN 84-7739-601-9.

## Referències

* ↑ L'església de Sant Sebastià en els ortofotomapes de l'IGN
# Keosauqua

Keosauqua és una població dels Estats Units a l'estat d'Iowa. Segons el cens del 2000 tenia 1.066 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Keosauqua tenia 5 habitants, 2 habitatges, i 2 famílies. La densitat de població era de 281,9 habitants/km².
Dels 2 habitatges en un 24,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 44,5% hi vivien parelles casades, en un 10,5% dones solteres, i en un 42% no eren unitats familiars. En el 38,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 24,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,1 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,77.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 19,9% tenia menys de 18 anys, un 6,1% entre 18 i 24, un 19,5% entre 25 i 44, un 23,1% de 45 a 60 i un 31,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 49 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 73,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 27.833 $ i la renda mediana per família de 37.063 $. Els homes tenien una renda mediana de 25.489 $ mentre que les dones 19.904 $. La renda per capita de la població era de 16.097 $. Entorn del 7,7% de les famílies i el 12,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Keosauqua». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Keosauqua». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Gyula Gazdag

Gyula Gazdag és una periodista, guionista i director de cinema hongarès, nascut el 19 de juliol de 1947 a Budapest. També va treballar com a director en un teatre de recerca a Kaposvar.

## Biografia

Gyula Gazdag es va graduar a l'Escola Superior de Drama i Cinematografia. (Színház- és Filmművészeti Főiskola) a Budapest el 1969. Als vint-i-quatre anys, va ser un dels directors de llargmetratges hongaresos més joves amb A sípoló macskakő el 1971. Aquesta pel·lícula va ser, a més a més, un dels millors èxits europeus després del 68. Elveszett illúziók (1982) transposa part de la novel·la d'Balzac al Budapest dels anys seixanta. Descriu fins a l'absurd l'aplicació, a través d'un cas concret, d'una llei que proclama que tot fill, nascut a Hongria, ha de tenir un pare als seus papers, Hol volt, hol nem volt (1987) li va portar un èxit de públic important i el premi a la millor pel·lícula al XX Festival Internacional de Cinema Fantàstic de Sitges.
Gyula Gazdag també és un excel·lent documentalista, autor, entre altres coses, d'un document notable sobre la visita d'antics deportats a Auschwitz, Társasutazás (1984) i, el 1997, d'una docu-revista que filmava la trobada a Nova York de dos poetes famosos: el nord-americà Allen Ginsberg i l'hongarès István Eörsi a Ginsberg-Egy költö a Lower East-Side.

## Filmografia parcial

* 1971 : A sípoló macskakő
* 1974 : Bástyasétány hetvennégy (1984)
* 1978 : A kétfenekű dob
* 1982 : Elveszett illúziók
* 1985 : Társasutazás (documental)
* 1987 : Hol volt, hol nem volt
* 1989 : Túsztörténet
* 1991 : Chroniques hongroises (documental)
* 1997 : Ginsberg-Egy költö a Lower East-Side (documental)

## Referències

* ↑ (hongarès) Gazdag Gyula Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine., Színház- és Filmművészeti Egyetem
* ↑ M. et A. Liehm, Les cinémas de l'Est, de 1945 à nos jours, Les Éditions du Cerf, 1989
* ↑ El jurado de Sitges premió la fantasía del filme "Un cuento de hadas húngaro", La Vanguardia, 12 d'octubre de 1987
# Mas de Magrinyà (Perafort)

El Mas de Magrinyà és un mas situat al municipi de Perafort, a la comarca catalana del Tarragonès.

## Referències

* ↑ «Mas de Magrinyà | enciclopèdia.cat». [Consulta: 20 novembre 2021].
# Carnisseria (Tivissa)

La Carnisseria és una obra de Tivissa (Ribera d'Ebre) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Situat al carrer del Mercat, fent cantonada amb el carrer de l'Era. Edifici tres crugies que consta de planta baixa, dos pisos i golfes, amb la coberta a una sola vessant. S'hi accedeix per un portal d'arc escarser adovellat, amb un escut oval a la clau que incorpora la data "1799". Sobre la llinda hi ha pintat amb grans lletres roges "CARNICERIA". Alineat amb el portal, a nivell del segon pis, hi ha un finestral amb sortida a un balcó de baranes forjades i base profusament motllurada. L'espai de les golfes queda precedit per una cornisa senzilla, on hi ha quatre finestres d'arcs rebaixats que descansen sobre impostes. La façana queda rematada per un ràfec amb imbricació de rajols i teules ceràmiques. La casa conserva el revestiment original, arrebossat amb morter de calç.

## Referències

* ↑ «Carnisseria». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 14 març 2019].
# Gamarra

«Gamarra» té aquests significats:
* Gamarra Mayor, poble i concejo pertanyent al municipi de Vitòria
* Gamarra Menor poble i concejo pertanyent al municipi de Vitòria
* Carlos Alberto Gamarra Pavón (1971, Ypacaraí, Paraguai) futbolista paraguaià
* Pierre Gamarra (Toulouse, 1919 - 2009), poeta i novel·lista francès
* Ronald Alex Gamarra Herrera (Lima, 1958), advocat, professor i polític peruà
# Gesaleic

Geseleic o Gesaleic (de Gisil, «fletxa» o Giselaic «que juga amb la fletxa») va ser el rei dels visigots des del 507 al 510. Era fill il·legítim i successor d'Alaric II, escollit pels nobles a Narbona a la mort del seu pare a la batalla de Vouillé.
Gesaleic va abandonar Narbona, probablement ja en l'any 507 i es va establir a Bàrcino (Barcelona), que es va convertir en capital del regne.
Entre el 508 i el 511 Gesaleic va mantenir una estreta amistat amb els ostrogots d'Itàlia, però "es va aliar amb els enemics dels ostrogots" (segons Isidor de Sevilla) probablement un partit visigot oposat a la influència ostrogoda, i feu executar Goiaric, compliador del Breviari d'Alaric. En represàlia per l'esmentada aliança Teodoric el Gran va donar suport a Amalaric com a rei dels visigots, i va enviar Ibba a combatre Gesaleic, prenent Carcasona i Narbona en 509, obligant-lo a refugiar-se a Bàrcino, on fou atacat i deposat en 510, obligant-lo a fugir. Gesaleic es va refugiar al Regne dels Vàndals d'Àfrica, demanant-los ajuda per recobrar el tron. Trasamund, davant pel poder de Teodoric el Gran i el seu general Ibbas, no li va prestar tropes per al seu projecte i el va enviar a l'exili, refugiant-se a Aquitània, on havia de conservar certes amistats, però on va haver de viure amagat durant un any.
El general Ibbas va proclamar com rei a Bàrcino al jove Amalaric (511), fill d'Alaric II i net (per part de mare) de Teodoric el Gran. El nou rei només tenia nou anys, pel qual el mateix Teodoric va assumir la regència.
Gesaleic, mentrestant, romania a Aquitània on va poder reunir un exèrcit d'amics i mercenaris (se sap que el 511-512 la submissió d'Aquitània als francs no era completa). El 512 l'exèrcit de Gesaleic va entrar a la Tarraconense pels passos pirinencs orientals però va ser derrotat per Ibbas a 20 km de Barcelona. Gesaleic va fugir cap al nord, i després de travessar la Narbonense va intentar penetrar a Borgonya, però va ser capturat i mort en travessar el riu Durance, probablement per soldats ostrogots (514).

## Referències

* 1 2 Albaigés, 1993, p. 126.
* ↑ «Gesaleic». Gran Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 4 març 2017].
* ↑ Bachrach, Bernard S. A History of the Alans in the West (en anglès). U of Minnesota Press, 1973, p. 94. ISBN 0816656991.
* ↑ Arnold, Jonathan J. Theoderic, the Goths, and the Restoration of the Roman Empire (en anglès). ProQuest, 2008, p. 248. ISBN 0549818022.
* ↑ Wolfram, Herwig. History of the Goths (en anglès). University of California Press, 1990, p. 300. ISBN 0520069838.
* ↑ Livermore, Harold. Twilight of the Goths (en anglès). Intellect Books, 2006, p. 51. ISBN 1841509663.
* ↑ Arnold, Jonathan J. Theoderic and the Roman Imperial Restoration (en anglès). Cambridge University Press, 2014, p. 271. ISBN 1107729874.

## Bibliografia

* Albaigés, José María. Diccionario de nombres de personas (en castellà). Barcelona: Publicacions Universitat de Barcelona, 1993. ISBN 84-475-0264-3.