OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Eleccions locals als Països Catalans

Les eleccions locals als Països Catalans permeten escollir els membres electes de les institucions locals dels Països Catalans.
Com a conseqüència de l'existència de diverses administracions, les eleccions locals presenten algunes diferències en els diferents territoris. Són anomenades eleccions municipals arreu dels Països Catalans, excepte a Andorra que s'anomenen eleccions comunals. Les eleccions tenen lloc cada quatre anys, excepte a la Catalunya Nord que se celebren cada sis anys. Els resultats d'aquestes eleccions també són emprats per a la designació d'electes d'altres institucions supralocals, com ara diputacions (als Països Catalans situats al sud dels Pirineus) i consells comarcals (a Catalunya).
# Rivulus geayi

Rivulus geayi és un peix de la família dels rivúlids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Morfologia

Els mascles poden arribar als 5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Guaiana Francesa i el Brasil.

## Referències

* ↑ «Rivulus geayi». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Costa, W.J.E.M.: Rivulidae (South American Annual Fishes). planes 526-548. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (editors) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, el Brasil, any 2003.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
# Casa d'Emili Maurí

La Casa d'Emili Maurí és un edifici medieval de la vila de Vilafranca de Conflent, a la comarca d'aquest nom, de la Catalunya del Nord. Està inventariat com a monument històric.
Està situat en el número 44 del Carrer de Sant Joan, a la parcel·la cadastral 124. És a prop de l'Antic Hospital de Vilafranca de Conflent, tres cases més cap a llevant.
L'edifici, de finals del segle xii - començaments del XIII, amb elements similars a l'antic hospital, Té un llarg ràfec de 8 metres, i és construït de còdols disposat en filades regulars. A sota de les finestres es conserven forats de bastida. A la planta baixa es troben dues arcades de punt rodó amb arestes vives i dovelles extradossades. Les dues portes fan 1,83 m d'amplada, i al costat de ponent de les portes se'n troba una altra de rectangular, de 83 cm d'ample, coberta per una llinda triangular. Al pis hi ha una finestra de punt rodó amb arestes vives i una altra de renaixentista, que inicialment era de creu, com altres del mateix carrer.

## Referències

* 1 2 «Casa Maury Emile». Patrimoni. Govern francès. [Consulta: 24 setembre 2018].
* ↑ La casa en els ortofotomapes de l'IGN

## Bibliografia

* Becat, Joan. «189 - Vilafranca de Conflent». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. II. Montoriol - el Voló. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Garrigou Grandchamp, Pierre. «Inventaire des édifices domestiques des XIIe, XIIIe et XIVe siècles à Villefranche de Conflent». A: La maison au Moyen Age. Toulouse: Société archéologique du Midi, 2002.
# Edició (llibre)

* Per a altres significats, vegeu «Edició».
En el món del llibre, una edició és el conjunt d'exemplars, idèntics entre si, compostos amb unes mateixes planxes (o uns mateixos fotòlits, etc.); pot constar d'una sola impressió o de diverses, d'un sol tiratge o de diversos. En aquesta accepció concreta, el terme català edició equival a l'anglès edition, a l'espanyol edición, al francès édition, a l'italià edizione, al portuguès edição, al romanès ediţiă, etc., etc.
Quan s'exhaureixen els exemplars de l'edició i l'obra encara té demanda, és habitual que se'n faci una altra impressió (reimpressió) idèntica, la qual és part integrant de la mateixa edició. D'aquesta manera, una mateixa edició pot anar apareixent durant anys.
Per tal que hi hagi canvi d'edició, cal que hi hagi canvi de planxes (o de fotòlits, etc.), és a dir, que l'obra sigui modificada d'alguna d'aquestes maneres:
* alteració del text (supressions, afegitons, correccions, actualitzacions, etc.);
* canvi de la tipografia emprada;
* canvi de la maquetació de l'obra;
* canvi de dimensions del llibre;
* canvi de la paginació;
* afegitó, canvi o eliminació d'il·lustracions, de làmines, etc.
O bé que, havent-hi aquestes modificacions o no, el llibre canviï de col·lecció dins la mateixa editorial, o canviï d'editorial, o n'afegeixi de nova.
El mer canvi de coberta no comporta canvi d'edició (llevat que es faci constar en la menció d'edició).
El número d'edició o de reimpressió acostuma de figurar, bé a la portada, bé al verso de la portada; la segona opció és la més freqüent en les reedicions, perquè el número d'edició va acompanyat del número de reimpressió.
En mercats com el francòfon i l'anglòfon es tendeix a distingir clarament entre edicions i reimpressions. A l'Estat espanyol, moltes editorials (incloent-ne moltes de llengua catalana) designen les meres reimpressions com a "edicions", abusivament; i així hi és habitual, en cas d'èxits de llibreria, que n'apareguin quatre o cinc presumptes "edicions" absolutament idèntiques entre si en l'espai d'uns pocs mesos; en realitat es tracta de reimpressions, és clar.

## Bibliografia

* Extracte del Reglament del Dipòsit Legal; Normes per a l'establiment del número d'ISBN; Normes per a la inscripció d'obres en el Registre de la Propietat Intel·lelctual; Recomanacions per a la impressió dels fulls de portada i portadella. 2a ed. Barcelona: Generalitat de Catalunya, Departament de Cultura, 1987. ISBN 84-393-0812-4
* Martínez de Sousa, José. Diccionario de edición, tipografía y artes gráficas. Gijón: Trea, 2001. (Biblioteconomía y administración cultural; 46) ISBN 84-95178-96-6
* Pujol, Josep M.; Solà, Joan. Ortotipografia: manual de l'autor, l'autoeditor i el dissenyador gràfic. 2a ed., rev. Barcelona: Columna, 1995. ISBN 84-7809-632-9

## Vegeu també

* Reimpressió
* Tiratge
Viccionari
# Colla de Diables de Sants

La Colla de Diables de Sants comença a forjar-se l'any 1980 en el si de l'Orfeó de Sants. Fou engegada amb l'ajuda dels Diables del Clot i estrenada en públic dins la trobada de germanor de les seccions de l'orfeó a la Pobla de Cérvoles.
El 1983, la colla és l'amfitriona de la I Trobada de Diables de Barcelona al barri de Sants, i és també des de llavors que participa en les Trobades de Diables de Catalunya.
La primera bèstia de foc de la colla va néixer l'any 1985. És el drac Pitu, batejat així en homenatge al seu creador, Josep Alcober, Pitu, qui posteriorment va construir les figures festives que s'hi han anat afegint: el Microones, la Dragona, l'Heura, el Sol, la Lluna (cedida per la casa okupa Cros 10), el Boc o Cabró, el Rat-penat, l'Unicorn, la Deessa de les Meduses i el Xot. El rat-penat és també l'animal que identifica la colla. Per això, en la vestimenta dels diables, n'hi ha un de color negre a l'esquena. El vestit és vermell, amb banyes negres. En les actuacions els acompanyen els tabalers, integrats en el grup com a secció pròpia.
Els diables de Sants tenen una gran activitat en la vida social del barri. Participen de manera molt viva en els actes organitzats per les Cotxeres de Sants i pel Districte: la festa major i la festa major de la Bordeta; i també en les activitats impulsades per associacions diverses: la nit de Sant Joan, la calçotada popular o el Correllengua. La colla és l'encarregada d'organitzar cada any, al maig o al juny, les activitats de Sants es Crema, en què es programa una festa infantil, una tabalada i un correfoc o una festa amb foc.
Les seves actuacions s'han pogut veure fora de la ciutat, en diverses trobades, festes majors i espectacles de Catalunya i a tot de municipis dels territoris de parla catalana. I, així mateix, en algunes altres ciutats, regions o països, com ara Ginebra, la Vall d'Aosta, la Rioja, Occitània i el País Basc.

## Referències

* ↑ «Colla de Diables de Sants». Cultura popular de Barcelona. Barcelona: Institut de Cultura de Barcelona Web (CC-BY-SA via OTRS).
# Grammomys dolichurus

Grammomys dolichurus és una espècie de mamífer rosegador de la família dels múrids. Viu a Angola, Burundi, Etiòpia, Kenya, Malawi, Moçambic, la República Democràtica del Congo, Ruanda, Sud-àfrica, el Sudan del Sud, Eswatini, Tanzània, Zàmbia i Zimbàbue. Els seus hàbitats naturals són els boscos de diferents tipus, així com els camps de conreu, les pastures i les zones urbanes. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència. El seu nom específic, dolichurus, significa ‘cuallarg’ en llatí.

## Referències

* ↑ Child, M. F.; Taylor, P. Grammomys dolichurus. UICN 2016. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2016, consultada el 4 gener 2018.
* ↑ Entrada «Grammomys» d'Animalia (en anglès).
# Carraspic

«Carraspic» té aquests significats:
* Carraspic ciliat, (Iberis ciliata)
* Carraspic comú, (Iberis saxatilis)
* Carraspic espatulat, (Iberis spatulatha)
* Carraspic sempreverd (Iberis sempervirens)
* Carraspic umbel·lat, (Iberis umbellata)
# Caró de Làmpsac

Caró de Làmpsac (en llatí Charon, en grec antic Χάρων "Kháron"), fou un historiador i logògraf grec nascut a Làmpsac. El menciona Tertul·lià i diu que era anterior a Heròdot. Hauria florit, segons Suides, a l'època de Darios el Gran, vers el començament del segle v aC. Va morir no més tard del 464 aC, i parla de la fugida de Temístocles el 465 aC.
Es conserven els títols d'algunes obres seves, llista que dona Suides:
* Αἰθιοπικά (Etiòpica).
* Περσικά (Pèrsica).
* Ἑλληνικά (Hel·lènica).
* Περὶ Λαμψάκου, una obra sobre Làmpsac.
* Λιβυκά (Líbica).
* Ὅροι Λαμψακηνῶν, una obra que cita Ateneu de Naucratis i diu que eren uns annals de Làmpsac.
* Πρυτάνεις ἢ Ἄρχοντες οἱ τῶν Λακεδαιμονίων (Pritans i arconts dels lacedemonis), una obra cronològica.
* Κτίσεις πόλεων (La fundació de la ciutat).
* Κρητικά (Crètica), sobre Creta.
* Περίπλους ὁ ἐκτὸς τῶν Ἡρακλείων στηλῶν (Periple pels mars fins a la colònia d'Heràkleio).

## Referències

* ↑ 1.Charon a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 690
# Cas-gwent

Cas-gwent (en anglès Chepstow) és una ciutat situada a Monmouthshire, Gal·les, al costat de la frontera amb Gloucestershire, Anglaterra. Es troba a la ribera occidental del riu Wye, prop de la seva confluència amb el riu Severn, i també del pont Severn, que passa per l'autopista M48. Es troba a 14 milles (23 quilòmetres) a l'est de Newport i a 110 milles (180 quilòmetres) a l'oest de Londres. El 2011 la població era de 6.047 habitants, dels quals 1.910 (31,6%) parlaven gal·lès I %52 havien nascut a Gal·les.
Cas-gwent és conegut pel seu castell, que és el més antic que es conserva al Regne Unit construït amb pedra, i pel seu hipòdrom, que és la seu del Gran Nacional de Gal·les.

## Enllaços externs

* Ajuntament de Cas-gwent Arxivat 2010-04-02 a Wayback Machine.
* Castell de Cas-gwent

## Referències

* ↑ http://www.chepstowtowncrier.org.uk/ Arxivat 2014-05-16 a Wayback Machine.
* ↑ «Statistical bulletin: 2011 Census: Key Statistics for Wales, March 2011» (en anglès). [Consulta: 9 abril 2014].
* ↑ http://www.castlewales.com/chepstow.html
# Casa Mossèn Batlle

La Casa Mossèn Batlle és una casa d'Erill la Vall al municipi de la Vall de Boí (Alta Ribagorça) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Es tracta d'una casa pagesa de muntanya formada per: habitatge, paller i cobert situat entre els dos edificis, el conjunt forma una L i tanca l'era.
Habitatge:
Edifici de planta rectangular que consta de planta baixa i dos pisos amb coberta a dues vessants. L'últim pis és producte d'una ampliació feta després dels anys 50, que va modificar també les façanes.
Paller:
Edifici de planta rectangular, amb planta baixa destinada a cort i un pis destinat a paller, cobert a quatre vessants, amb les grans obertures de cada planta donant al carrer.
Cobert:
Situat entre els altres dos edificis i amb coberta a dues vessants, actua com a ròtula entre ells, amb un volum més reduït.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 «Casa Mossèn Batlle». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 16 novembre 2015].
# Partènope

«Partènope» té aquests significats:
* Astronomia: un asteroide del cinturó principal; vegeu (11) Partènope.
* Mitologia: una sirena; vegeu Partènope (sirena).
* Història: Una colònia grega a la Campània; vegeu Partènope (ciutat).
Viccionari
# Robert Kazadi Mwamba

Robert Kazadi Mwamba fou un porter de futbol de la República Democràtica del Congo.
Defensà els colors del TP Mazembe i de la selecció de Zaire amb la qual disputà la Copa del Món d'Alemanya 74. En un partit de grup entre els leopards i Iugoslàvia encaixà tres gols en 20 minuts i el seu seleccionador, el iugoslau Blagoja Vidinić, es substituí, essent el primer porter de futbol a ser canviat en un Mundial per un motiu diferent a una lesió de la història. El seu company Dimbi Tubilandu encaixà sis gols més per un resultat final de 9 a 0.

## Referències

* ↑ African roundup DR CONGO sportsillustrated
* ↑ Arruda, Marcelo Leme de. «IFFHS' Players and Keepers of the Century for many countries». RSSSF, 21-01-2000. [Consulta: 1r novembre 2009].
* ↑ Robert Kazadi Mwamba Fitxa i estadístiques a la FIFA
# El Passet

EL Passet és un llac d'origen glacial dels Pirineus, del terme comunal de Portè, de l'Alta Cerdanya, a la Catalunya del Nord.
És a a la vall del Riu de Querol, a la zona est del terme de Portè, al nord del Bosc Comunal de Portè - Pimorent, a llevant del poble de Portè i al nord-oest de la Serra de la Portella de Bac d'Hortell.
Aquest estany és molt concorregut per les rutes excursionistes que recorren els Pirineus de la zona occidental de la Cerdanya.

## Referències
### Notes

* ↑ El Passet en els ortofotomapes de l'IGN
* ↑ Una ruta de Wikiloc
* ↑ Una altra ruta, de Pirineos 3000

### Bibliografia

* Becat, Joan. «101 - Portè». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. II. Montoriol - el Voló. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Figuera, Manel. Circuits d'alta muntanya pel Pirineu oriental català: 25 itineraris per carenes del Canigó al Pedraforca. Valls: Cossetània Edicions, 2005 (Azimut, 66). ISBN 84-9791-077 - X.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Portè». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.
* Sánchez, Pako. Massís del Carlit: Ascensions per les arestes, carenes i valls. Valls: Cossetània Edicions, 2005 (Azimut, 66). ISBN 84-9791-077-X.

### Enllaços externs

* Un vídeo de Youtube
# Diputació Provincial de Riu Muni

La Diputació provincial de Riu Muni va ser una institució pública de Riu Muni (Espanya), sent l'òrgan de govern i administració d'aquesta província.

## Història

En 1959 els Territoris Espanyols del Golf de Guinea van adquirir l'estatus de províncies espanyoles ultramarines, similar al de les províncies metropolitanes. Per la llei de 30 de juliol de 1959, van adoptar oficialment la denominació de Regió Equatorial Espanyola i es va organitzar en dues províncies: Fernando Poo i Riu Muni.
Al setembre de 1960 va quedar constituïda la Diputació Provincial de Riu Muni (presidida per José Vedú), després de celebrar-se eleccions provincials. Aquest mateix any es van triar els primers Procuradors en Corts guineans, alguns dels quals ho van anar en representació de la Diputació de Riu Muni.
La Diputació constava d'un total de deu membres, dels quals cinc eren triats per consells locals i els altres cinc per corporacions.
La Diputació es mantindria durant l'etapa autonòmica iniciada en 1964, sent els seus presidents Andrés Moisés Mba Ada i posteriorment Federico Ngomo Nandong. La Diputació de Riu Muni passaria a formar part de l'Assemblea General de Guinea Equatorial, de la qual Ngomo va assumir la presidència en 1965.
Després de la Independència de Guinea Equatorial, la Diputació de Riu Muni va ser substituïda pel Consell Provincial de Riu Muni, presidit per Miguel Eyegue Ntutumu.

## Referències

* ↑ Dolf Sternberger, Bernhard Vogel, Dieter Nohlen & Klaus Landfried (1978) Die Wahl der Parlamente: Band II: Afrika, Erster Halbband, p306 (alemany)
* ↑ Han sido constituidas las Diputaciones de Fernando Poo y Río Muni, diario ABC, Madrid, 2 de septiembre de 1960.
* ↑ Sternberger et al., p308
* ↑ Diario La Vanguardia. Edición del martes, 29 de junio de 1965, página 43
* ↑ Revista La Guinea Ecuatorial, número 1.630, octubre-noviembre de 1968, página 35, Depósito Legal: F.P.-10-1959 (PDF).
# Conjunt de cases al carrer Sant Cebrià (Tiana)

Conjunt de cases al carrer Sant Cebrià és una obra de Tiana (Maresme) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici civil.
Construcció subdividida en quatre habitatges iguals. Tot el conjunt està format per una planta baixa, un pis i un terrat. Destaca perquè tota la construcció es presenta "obra vista": el cos inferior utilitza el maó en la seva totalitat i en totes les obertures s'utilitza el maó col·locat a cantell. Cadascun dels habitatges consta exteriorment d'un balcó i una finestra en el pis superior, i una finestra i una gran porta o portal de dues fulles a la part inferior o planta baixa.
Corona la part alta de la cornisa una balustrada que tanca el terrat.

## Referències

* 1 2 3 «Conjunt de cases al carrer Sant Cebrià». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 15 desembre 2016].
# Rascló de Ridgway

El rascló de Ridgway (Rallus obsoletus) és una espècie d'ocell de la família dels ràl·lids (Rallidae) que habita la costa i aiguamolls des de la Badia de San Francisco, cap al sud fins al centre de Baixa Califòrnia, i cap a l'est fins al sud de Califòrnia i sud-oest d'Arizona i la costa del Pacífic des de Sonora fins Nayarit. Considerat coespecífic del rascló gris (Rallus longirostris) fins estudis recents.

## Referències

* ↑ «Rascló de Ridgway». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/11/2023(català)
* ↑ JM Maley, RT Brumfield. 2013. Mitochondrial and next-generation sequence data used to infer phylogenetic relationships and species limits in the Clapper/King Rail (Rallus longirostris and elegans) complex. Condor. 115:316–329.
# Responsabilitat penal

La responsabilitat penal és, en Dret, la subjecció d'una persona que vulnera un deure de conducta imposat pel Dret penal al deure afrontar les conseqüències que imposa la llei. Les dites conseqüències s'imposen a la persona quan se li troba culpable d'haver comés un delicte o haver sigut còmplice d'este.
La responsabilitat penal la imposa l'Estat, i consistix en una pena que busca castigar el delinqüent i intentar la seua reinserció per a evitar que torne a delinquir.

## Diferència amb la responsabilitat civil

La responsabilitat penal no busca rescabalar o compensar a la víctima del delicte, sinó que eixa serà una responsabilitat civil independent i derivada de l'acte delictiu.
De vegades els dits conceptes es confonen, i sobretot en el dret anglosaxó, atès que ambdues responsabilitats poden portar a obligacions pecuniàries. No obstant això, hi ha diverses diferències:
* La seua finalitat és distinta: La responsabilitat penal sanciona, i la civil repara un dany.
* La quantitat de la quantia a pagar es calcula amb diferents mesures: Una multa (responsabilitat penal) estarà basada principalment en la gravetat del fet delictiu, mentre que la responsabilitat civil busca rescabalar un dany a la víctima.
* Normalment el destinatari també és distint. La responsabilitat penal se sol pagar a l'estat, i la civil a la víctima.

## La responsabilitat penal en les persones jurídiques

Històricament s'ha entès que una persona jurídica no pot ser responsable penalment, en tant que no pot cometre delictes per si mateixa (i hi ha moltes penes que no pot complir).
No obstant això, hi ha alguns delictes que poden ser comeses des d'una persona jurídica i que inclús poden realitzar-se únicament en benefici de la mateixa (estafa, apropiació indeguda, delictes fiscals, etc.). En eixos casos, s'entenia que el responsable penal seria la persona física que presa les decisions.
Esta doctrina es continua mantenint en la gran majoria d'ordenaments jurídics, si bé en alguns comença a aparèixer la possibilitat que una persona jurídica cometa un delicte. En eixos casos, la pena s'ajusta al tipus de sanció que la persona jurídica pot complir (normalment pecuniària, encara que també es podria fer alguna privació de drets).
# Rubiols

* Aquest article tracta sobre el municipi aragonés. Vegeu-ne altres significats a «Rubiols (desambiguació)».
Rubiols (en xurro Ruvihuelos; en castellà i oficialment, Rubielos de Mora) és un municipi de l'Aragó, situat a la província de Terol i enquadrat a la comarca de Gúdar-Javalambre.
Compta amb un recinte urbà prou ben conservat, amb dues de les set portes que hi donaven accés. L'ajuntament és d'estil renaixentista i també compta amb diverses cases nobiliàries, com la del comte de Florida o la del comte de Creixell, així com moltes altres cases amb llindes que representen antics oficis. També té importància arqueològica gràcies als fòssils i les restes d'ambre que hi ha a la zona.
Durant l'estiu i les festes és costum els espectacles taurins propis de la zona com el bou embolat i bou ensogat.
Hi va néixer el compositor Antonio Teodoro Ortells.

## Galeria

* Rubiols de Mora
* Rubiols de Mora
* Rubiols de Mora
* Rubiols de Mora
* Rubiols de Mora
* Rubiols de Mora
* Rubiols de Mora
* Rubiols de Mora
* Rubiols de Mora
* Rubiols de Mora
* Rubiols de Mora
* Rubiols de Mora

## Referències

* ↑ Institut Cartogràfic Valencià. «Serie CV300: Mapa comarcal de la Comunitat Valenciana. Escala 1:300.000». Generalitat Valenciana, 05-04-2016. [Consulta: 16 febrer 2021].
# Robert Sassone

Robert Sassone (Nouméa, Nova Caledònia, 23 de novembre de 1978 – 21 de gener de 2016) va ser un ciclista francès, que fou professional entre 2000 i 2003. També competí en el ciclisme en pista.
El 2004 va estar implicat en el Cas Cofidis, un cas de dopatge que afectava aquest equip.

## Palmarès en ruta

* 2001
** Vencedor de 2 etapes del Circuit des Mines
* 2002
** Vencedor d'una etapa del Tour del Llemosí
* 2003
** Vencedor d'una etapa del Tour de Poitou-Charentes

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2000. 127è de la Classificació general

## Palmarès en pista

* 2001
** Campió del món de madison (amb Jérôme Neuville)
* 1998
** 1r als Sis dies de Nouméa (amb Jean-Michel Tessier)
* 1999
** Campió d'Europa de Madison (amb Damien Pommereau)
** 1r als Sis dies de Nouméa (amb Christian Pierron)
* 2000
** Campió de França en Madison (amb Damien Pommereau)
* 2001
** Campió de França en Madison (amb Jean-Michel Tessier)
** 1r als Sis dies de Nouméa (amb Jean-Michel Tessier)
* 2002
** 1r als Sis dies de Nouméa (amb Jean-Michel Tessier)
** Campió de França en Madison (amb Jean-Michel Tessier)
* 2003
** 1r als Sis dies de Nouméa (amb Jean-Michel Tessier)

### Resultats a la Copa del Món

* 2001
** 1r a Ciutat de Mèxic, en Puntuació

## Referències

* ↑ «Robert Sassone (ex-Cofidis) est mort» (en francès). [Consulta: 21 gener 2016].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Palmarès a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it