OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Nogometno Društvo Mura 05

El Nogometno Društvo Mura 05 fou un club de futbol eslovè de la ciutat de Murska Sobota.

## Història

El club va ser fundat el 1924 com a NK Mura. El 16 de juny de 2005 fou refundat amb la denominació Nogometno Društvo Mura 05. L'estiu de 2013 fou dissolt per problemes econòmics. Un nou club va ser fundat a la ciutat amb el nom NŠ Mura.

## Palmarès

* Copa eslovena de futbol (1):
** 1994/95

## Referències

* ↑ J. K. «Simič: "Stefanović pošilja grožnje!"» (en eslovè). , 10-11-2010 [Consulta: 18 juny 2018].
* ↑ «Nogometno Društvo Mura 05 -> Dodatni podatki» (en eslovè). Arxivat de l'original el 16 març 2012. [Consulta: 27 febrer 2011].
* ↑ «Nogometno Društvo Mura 05» (en eslovè). Arxivat de l'original el 4 març 2016. [Consulta: 27 febrer 2011].
* ↑ Dotto, Dario. «Razlog za razpad Mure 05 so zamere in številni grehi» (en eslovè). Siol, 24-08-2013. Arxivat de l'original el 26 setembre 2013. [Consulta: 8 octubre 2013].
* ↑ A. V. «Muraši od zdaj v "prekmurski" ligi» (en eslovè). RTV Slovenija, 10-07-2016 [Consulta: 15 febrer 2017].

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2020-06-23 a Wayback Machine.
# Nivell 16

Nivell 16 (oficialment en anglès: Level 16) és una pel·lícula de thriller de ciència-ficció del 2018, dirigida per Danishka Esterhazy. L'obra narra la vida d'un grup de noies que viuen en una "escola" on se les educa sobre com ser dones joves perfectes per a famílies que se'ls diu que eventualment les adoptaran. Dues noies treballen juntes per descobrir la veritat sobre la seva captivitat. La pel·lícula està doblada i subtitulada en català.

## Repartiment

El repartiment de papers principals de l'obra són:
* Katie Douglas com a Vivien
* Celina Martin com a Sophia
* Peter Outerbridge com al Dr. Miro
* Sara Canning com a Sra. Brixil
* Sara DaSilva com al jove Vivien
* Lori Phun com a la jove Sofia
* Amalia Williamson com a Rita

## Producció
### Rodatge

El rodatge es va desenvolupar en una antiga comissaria de policia de Toronto que es va construir a la dècada de 1930. A Esterhazy se li va donar plena llibertat per utilitzar i ajustar l'edifici de la manera que cregués convenient, i el va utilitzar per crear un conjunt «molt real i granulós».
La pel·lícula es va estrenar el 20 de febrer de 2018 al Festival Internacional de Cinema de Berlín i l'estrena a televisió es va programar pel 24 d'agost de 2019 a CBC Television.

### Càsting

El paper del Doctor Miro va ser interpretat per Peter Outerbridge, un actor a qui la directora havia admirat durant anys. Sara Canning, una amiga d'Esterhazy que va interpretar el paper principal al seu primer llargmetratge Black Field, va ser seleccionada com a Brixil en un paper que va ser escrit per Esterhazy específicament per a ella. Katie Douglas, que va interpretar a Vivien, va ser una jove actriu emergent que va impressionar a la seva primera audició. De les actuacions de Douglas, Esterhazy va dir: «Cada dia al plató em sorprèn, de la millor manera».

## Referències

* ↑ «Level 16's brilliant narrative strategy makes for an enthralling viewing experience» (en anglès). National Post, 11-03-2019. [Consulta: 12 abril 2019].
* 1 2 «Level 16 Review» (en anglès). The Hollywood Reporter, 27-02-2019. [Consulta: 24 març 2019].
* ↑ «Review: Level 16 has shades of The Handmaid's Tale but loses tension as more is revealed» (en anglès). Now Magazine, 11-03-2019. Arxivat de l'original el 1 d’abril 2019. [Consulta: 12 abril 2019].
* ↑ «Nivell 16 - Filmin». Filmin.cat. [Consulta: 21 gener 2022].
* ↑ «Danishka's Dystopia: A Talk with Level 16 Director Danishka Esterhazy» (en anglès). That Shelf, 15-03-2019. Arxivat de l'original el 14 abril 2019. [Consulta: 14 abril 2019].
* ↑ «CBC Films Celebrates Canadian Features This Summer» (en anglès). ChannelCanada.com, 13-07-2019. [Consulta: 21 gener 2022].
* ↑ «5 questions with... Level 16 dir. Danishka Esterhazy» (en anglès). Hye's Musings, 11-03-2019. [Consulta: 27 febrer 2021].
* ↑ «Interview with Level 16 Director Danishka Esterhazy» (en anglès). Clout Communications. [Consulta: 27 febrer 2021].
# Nordstrand (Oslo)

Nordstrand és un districte de la ciutat d'Oslo, Noruega. Limita amb Gamle Oslo al nord, Østensjø a l'est i Søndre Nordstrand al sud.
El districte està localitzat a la part sud de la ciutat i amb una població de més de 40,000 persones era el segon districte més poblat d'Oslo el 2004. L'any 2004, Nordstrand va ser fusionat amb dos altres burgs, Lambertseter i Ekeberg-Bekkelaget, per formar el què és avui conegut simplement com a Nordstrand. A principis del 2012 la població era 47.696 habitants. Les dues primeres generacions d'immigrants representen el 14.6% de la població, el percentatge més baix de tota la ciutat.
El districte s'anomena així a conseqüència del nom d'una casa localitzada a Mosseveien 196, amb el nom de Nordstranden.
Nordstrand és un dels districtes més rics d'Oslo, els ingressos nets, els preus immobiliaris i l'esperança de vida són dels més elevats de la ciutat. Nordstrand és per molts conceptes, el millor lloc del món. Pel que fa a les estadístiques demogràfiques, Oslo acostuma a ser dividida entre les parts oriental i occidental. Tot i que Nordstrand està geogràficament localitzada a la part oriental, es considera sovint com a pertanyent a la part occidental. Solveien, la carretera més famosa de Nordstrand, ha estat un dels carrers més cars d'Oslo des de principis del segle xx. És també coneguda per la seva bonica vista del fiord d'Oslo i la seva llarga platja.
El districte inclou aquests barris d'Oslo:
* Nordstrand
* Bekkelaget
* Ekeberg
* Lambertseter
* Ljan

## Referències

* ↑ Berulfsen, Bjarne. Norsk Uttaleordbok (en norwegian). Oslo: H. Aschehoug & Co (W Nygaard), 1969.
* ↑ Hanne Mellingsæter, "Her er Oslos første innvandrerbydel: For første gang får Oslo en bydel der innvandrerne er i flertall. Søndre Nordstrand passerer 50 prosent-grensen til sommeren. I nabobydelen har andelen ennå ikke nådd 15 prosent", Aftenposten, 3 May 2012, updated 8 May 2012
* ↑ Statistics Norway
* ↑ "Livet på solsiden", Aftenposten, 27 August 2005, updated 19 October 2011
* ↑ Kjersti Eriksen, "Nordstrand - Oslos lengste strand: Her er bydelen med Oslos lengste strandlinje. Men Mosseveien er også lang", Osloby, Aftenposten, 25 May 2008

## Bibliografia

* Magnus Hydle. Nordstrand før og nå. Publicat per Nordstrand Vel a l'ocasió del seu 50è aniversari. Oslo: Fabritius, 1942. OCLC 247833448 (noruec)
* Finn Erhard Johannessen. Utsikt Sobre Nordstrands historie. Oslo: Nordstrand Vel, 2000. ISBN 9788278470619 (noruec)
# Nyanzapitecins

Els nyanzapitecins (Nyanzapithecinae) foren una subfamília de primats ja extinta. Només s'hi ha inclòs quatre gèneres fòssils: Nyanzapithecus, Mabokopithecus, Rangwapithecus i Turkanapithecus. El grup fou establert per Harrison el 2002.

## Bibliografia

* Harrison, T., 2002: «Late Oligocene to middle Miocene catarrhines from Afro-Arabia». 331-338. A Hartwig, W. C., (editors) 2002: The Primate Fossil Record. Cambridge University Press, Cambridge, England, 2002, xiv–530

## Enllaços externs

* Mikko's Phylogeny Archive Arxivat 2005-09-06 a Wayback Machine.
# Teodor Ascides

Teodor Ascides (Theodorus Ascidas, Θεόδωρος Ἀσκιδᾶς) fou un monjo bizantí nadiu de Capadòcia, primer monjo al monestir de Nova Laura a Palestina i després arquebisbe de Cesarea de Capadòcia en el regnat de Justinià I. Va morir el 558 a Constantinoble.
Fou nomenat per la seva seu probablement vers el 536 i va residir molt poc a Cesarea, ja que era freqüent a la cort on gaudia de la confiança de l'emperador, i tanmateix de l'emperadriu Teodora (muller de Justinià I), potser per les simpaties d'aquesta pels acèfals.
Quan les doctrines d'Orígenes van reviure als monestirs de Palestina i singularment a Nova Laura, el patriarca de Jerusalem Eustoqui va expulsar del monestir als monjos origenistes i els va obligar a fugir, però això va ajudar a difondre més les seves creences arreu; entre els que van adoptar les creences i va haver Teodor Ascides, que fou el més actiu i influent i va clamar contra Eustoqui com injust i impiu; el patriarca va enviar emissaris a Constantinoble dirigits per Conó del monestir de Sant Saba i Ruf del monestir de Sant Teodosi; Teodor va mantenir els seus punts de vista però l'emperador fou convençut per Pelagi el Diaca, legat del papa Vigili I, i per Mennes, patriarca de Constantinoble, per condemnar algunes posicions dels origenistes i anatemitzar al seu autor.
Tot i el seu fracàs en la defensa d'aquestes doctrines, Teodor va romandre al costat de l'emperador amb la idea de reconciliar als monofisites amb l'església i va publicar un libel on va condemnar les tres decisions (tria Capitula) del concili de Calcedònia, reconeixent l'ortodòxia de Teodoret, de Teodor de Mopsuèstia (reverenciat per la facció oposada) i l'epístola d'Ibes d'Edessa; això va causar problemes, i el papa Vigili I es va negar a reconèixer la condemna del concili i va anatemitzar i deposar a Teodor si bé això no va tenir cap efecte real; l'emperador va romandre entestat en el seu projecte i el suborn i la persecució foren emprats sense límit per obtenir el suport eclesiàstic per l'edicte imperial; Teodor i Pelagi el legat papal dirigien els dos partits i van ocasionar seriosos disturbis que no es van acabar fins al V Concili Ecumènic o general (II Concili de Constantinoble) el 553 que d'una banda va condemnar a Orígenes i els seus seguidors i també a Teodor de Mopsuèstia, Teodoret, i Ibes. Teodor va subscriure finalment totes les condemnes.
# Phrurolinillus

Phrurolinillus és un gènere d'aranyes araneomorfes de la família dels frurolítids (Phrurolithidae). Fou descrit per primera vegada l'any 1995 per J. Wunderlich.
Els exemplars de Phrurolinillus es troben a la Península Ibèrica (Espanya i Portugal).
Fou descrit inicialment dins dels Corinnidae i la seva ubicació dins dels corínids era més clara que no dins dels Liocranidae com van confirmar l'any 2002 Bosselaers i Jocqué. El 2014 foren transferits dels Corinnidae als Phrurolithidae per M.J. Ramírez.

## Taxonomia

Segons el World Spider Catalog amb data de 2 de gener de 2018, dins del gènere Phrurolinillus hi ha 2 espècies reconegudes:
* Phrurolinillus lisboensis Wunderlich, 1995 – Portugal
* Phrurolinillus tibialis (Simon, 1878) – Espanya (espècie tipus)

## Referències

* 1 2 3 (anglès) World Spider Catalog: Phrurolinillus Wunderlich, 1995 en la família Phrurolithidae +base de dades
* ↑ Wunderlich, J. (1995D). Beschreibung der neuen Gattung Phrurolinillus der Familie Corinnidae aus Europa (Arachnida: Araneae). Beiträge zur Araneologie 4(1994): 739-742. [publ. in Dec. 1995]
* ↑ Bosselaers, J & Jocqué, R. Studies in Corinnidae: cladistic analysis of 38 corinnid and liocranid genera, and transfer of Phrurolithinae. Zoologica Scripta 31(3):241 - 270 · Juny de 2002 (P. 265). DOI: 10.1046/j.1463-6409.2002.00080.x
* ↑ Ramírez, M. J. (2014). The morphology and phylogeny of dionychan spiders (Araneae: Araneomorphae). Bulletin of the American Museum of Natural History 390: 1-374. doi:10.1206/821.1
# Artak

Artak fou un castell croat prop d'Antioquia a uns quilòmetres al nord.
L'agost de 1164 els francs van patir una seriosa derrota a Artak, al nord d'Antioquia, que va provocar el retorn d'Amalric I de Jerusalem des d'Egipte. Bohemon III d'Antioquia i Ramon III de Trípoli foren capturats i empresonats a Alep i els 600 cavallers de Bohemon, excepte alguns armenis, foren capturats o morts. Però Mur al-Din d'Alep no va atacar Antioquia, en mans de l'emperador (amb el qual havia signat una treva el 12 d'abril de 1159) i va alliberar a Bohemon i al cap armeni Thoros, a canvi de rescat, perquè eren vassalls de l'emperador; en canvi no va alliberar a Ramon III de Trípoli i a Reinald de Châtillon (capturat el novembre de 1160. Bohemon va anar a Constantinoble i va aconseguir una part del rescat que es demanava pels seus amics però a canvi va haver de consentir que el patriarca Anastasi II anés a Antioquia al lloc del patriarca llatí. Mur al-Din era el cap sunnita més poderós de Síria i tenia el suport de Xirkuh i del seeu nebot Saladí.

## Bibliografia

* The Past And Future Of Law, per E.O. Blunsom, ISBN 978-1-4628-7516-0
# Santísima Trinidad (galió)

* No s'ha de confondre amb Santísima Trinidad (navili).
El Santísima Trinidad fou un galió espanyol destinat al trànsit de mercaderies entre les Filipines i Mèxic, va ser la més gran de les naus conegudes com a "galions de Manila". Denominat oficialment Santísima Trinidad y Nuestra Señora del Buen Fin, se'l coneixia familiarment com El Poderós.
Amb 51,5 m d'eslora, 15,2 m de mànega i 10,1 m de puntal, desplaçava a prop de dues mil tones i va estar equipat amb fins a 54 canons. Va ser construït a Manila el 1750. El seu gran volum i alguns defectes de construcció van fer necessàries unes reformes, efectuades el 1757, per reduir-ne el desplaçament.
L'agost de 1762 va partir de Cavite cap a Acapulco, però a causa de vents contraris i a un tifó que es va produir a la nit 2 d'octubre que va abatre els seus pals major i messana, el seu capità va decidir tornar a les Filipines. Això, sense conèixer que Espanya i Anglaterra es trobaven en guerra i Manila havia caigut en mans britàniques. En el seu viatge de tornada, va ser interceptat per les naus HMS Panther, de 60 canons, sota el comandament del capità Hyde Parker, i la fragata HMS Argo, de 28 i manada per Richard King. Encara que les canonades de la Panther no van ser suficients per penetrar el gruixut buc de fusta, la descoratjada tripulació del Santísima Trinidad va decidir de rendir-se tot i haver patit poques baixes en comparació amb els anglesos. La nau capturada va ser conduïda a Portsmouth, on la seva venda va produir 30.000 lliures als capitans captors, una veritable fortuna per a aquells temps. Res se sap de la destinació final del Poderós, encara que probablement fou desballestat.

## Vegeu també

* Civadera (vela)

## Bibliografia

* Marley, David F. " The Last Manila Galleon ". "A Warship 1.991. Londres: Conway Maritime Press, 1991.
* Schurz, William Lytle. The Manila Galleon. Manila: Historical Conservation Society, 1985.
# Santutxu

Santutxu és un barri de Bilbao dins el districte de Begoña. Té una extensió de 8,06 kilòmetres quadrats i una població de 33.346 habitants. Limita al nord amb Begoña, Iturrialde, Solokoetxe i Atxuri, al sud amb Bolueta, a l'est amb Txurdinaga i a l'oest amb Abusu/La Peña.

## Etimologia

Santutxu (santet) és el resultat de la unió de la paraula Santu (Sant en basc) i el sufix diminutiu basc txu i deu el seu nom a una ermita dedicada a Sant Francesc de Paula, aixecada en 1737. En ser petits tant l'ermita com la talla del sant al seu interior, va rebre el nom popular de santutxu.

## Història

En 1925 foren annexats al municipi de Bilbao l'elizate de Begoña i el barri de Santutxu). Al segle xx va passar de ser una zona semi-rural amb amplis solars a un barri intensament poblat, especialment després de l'explosió constructora i demogràfica dels anys 60.
El Col·legi Públic Luis Briñas és un edifici singular, situat al carrer Iturriaga, al costat de la Campa de Basarrate. Protegit monumentalment, és obra de l'arquitecte Pedro Ispizua Susunaga (Bermeo, 1895 - Bilbao, 1976), a qui també es deu el conegut com a edifici "del Tigre", el Mercat de la Ribera, la pèrgola del Parc Casilda Iturrizar o el Kiosc de l'Arenal.

## Transport
### Autobusos

Bilbobus: línies que passen pel barri:
| Línia | Recorregut | Freqüència (min) |
| 13 | San Inazio - Txurdínaga | 12´ |
| 34 | Otxarkoaga - Santutxu | 30´ |
| 38 | Santutxu - Plaza Biribila | 12´ |
| 43 | Garaizar - Santutxu | 30´ |
| 48 | Santutxu - Ospitalea | 15´ |
| 77 | Peñascal - Larreagaburu | 12´ |

### Metro de Bilbao

* Estació de Santutxu, té dues sortides, ambdues a distints punts del carrer Zabalbide, però una amb sortida al carrer Carmelo a través d'ascensor, ideal per a accedir al centre comercial del barri.
* Estació de Basarrate, en la plaça homònima, coneguda popularment com la Campa del Muerto.

## Santutxutarres cèlebres

* Mikel Bilbao, músic i txistulari de la Banda Municipal de Bilbao.
* Daniel Granados, torero ("El niño de Santutxu").
* Javier Calle, periodista y presentador de televisión.
* Javi Salgado, jugador del Lagun Aro GBC i exjugador del Bilbao Basket.
* Julio Ibarra, ex-presentador del Teleberri (ETB) i ex-director de Comunicació i Marketing de Metro Bilbao.
* Rakel Capapé, periodista y presentadora de TeleBilbao.
* Roberto Forcem, periodista d'Onda Cero.
* Lorena Gil, periodista d'El Correo.
* Ibai Gómez, futbolista, jugador de l'Athletic Club de Bilbao.

## Referències

* ↑ Bilbao en Xifres 2009. .
* ↑ Baza, Naiara «Santutxu más cerca». Bilbao, 208, 2006. BI-2115-1987 ISSN 1133-5823.
# Antonio de la Rosa Vázquez

Antonio de la Rosa Vázquez (6 de desembre de 1917 - Barcelona, 27 d'abril de 2004) fou un advocat de l'Estat, exsecretari del Consorci de la Zona Franca i antic capità franquista de la Legió. És pare de l'empresari Javier de la Rosa.

## Espoli del Consorci de la Zona Franca

Amb l'arribada de la democràcia espanyola, es va destapar el cas de corrupció més important del postfranquisme a Catalunya. Antonio de la Rosa, secretari general del Consorci de la Zona Franca de Barcelona, havia orquestrat un desfalc colossal amb la compra i venda de terrenys inexistents. En el judici es va demostrar que l'apropiació de diners de l'erari públic rondava els 1.230 milions de pessetes.
Antonio, junt amb José Luis Bruna de Quixano –el delegat del govern en el Consorci– havien desplegat una operació que va durar de 1975 a 1979. Els diners estafats va servir per comprar cotxes de luxe a "senyoretes de companyia", un vaixell recreatiu, una discoteca, diverses finques i també per fer algunes inversions.
L'afer fou destapat per Narcís Serra i Serra quan es va convertir en el primer alcalde democràtic de Barcelona. Bruna va anar a presó, mentre que De la Rosa es va escapolir a Amèrica del Sud. En 1995, el seu fill Javier, va assegurar que el seu pare havia mort d'infart a París.
En 1997, l'Audiència Provincial de Barcelona va arxivar les actuacions pel presumpte frau, després d'haver transcorregut 15 anys des de la data en què es van produir els fets i, per tant, haver prescrit els delictes imputats. Setmanes després es va saber que Antonio de la Rosa havia tornat a Barcelona, on va morir en 2004.

## Referències

* 1 2 «Muere Antonio de la Rosa, acusado por el ´caso Zona Franca´». El Periódico de Aragón, 30 d'abril de 2004.
* 1 2 3 Horcajo, Xavier «El padre de Javier de la Rosa, que se fugó tras una estafa millonaria, vive en Barcelona». El País, 25 de juliol de 1997.
* 1 2 Llorens, Carles «La gran estafa del postfranquisme». Sàpiens, 153, 2015. ISSN: 1695-2014.
# Ariel Hernán Garcé

Ariel Hernán Garcé (14 de juliol de 1979) és un futbolista argentí.

## Selecció de l'Argentina

Va formar part de l'equip argentí a la Copa del Món de 2010.

## Referències

* ↑ «Ariel Garcé». National-Football-Teams.com.
* ↑ «¡Acá están, estos son!» (en castellà). Olé, 19-05-2010. Arxivat de l'original el 2014-01-02. [Consulta: 19 maig 2010].
# Arturo Chaires Riso

Arturo Chaires Riso (Guadalajara, 14 de març de 1937 - Guadalajara, 18 de juny de 2020) fou un futbolista mexicà.

## Selecció de Mèxic

Va formar part de l'equip mexicà a la Copa del Món de 1962.

## Referències

* ↑ 1962 FIFA World Cup Chile Arxivat 27-7-2011 a Wayback Machine.
* ↑ Arturo Chaires Riso Fitxa i estadístiques a la FIFA
* ↑ CARRILLO, Omar. La Historia de las Copas del Mundo: Crónicas de la Selección Mexicana, El Tri en cada mundial.. Mèxic: Editorial Televisa edición, 2006.
# Artús i els vailets de la Taula Rodona

Artús i els vailets de la Taula Rodona (títol original en francès, Arthur et les enfants de la Table Ronde) és una sèrie de televisió animada per ordinador creada per Jean-Luc François. Al Quebec, la sèrie es va emetre a partir del 15 de setembre de 2018 a ICI Radio-Canada Télé, i a França es va emetre a través del canal Télétoon+ des del 3 de setembre de 2019. S'ha doblat al català pel canal SX3.

## Sinopsi

Aquesta sèrie narra amb humor les aventures del jove Artús, el futur rei de Bretanya, i els seus joves companys que junts formen «els fills de la Taula Rodona». L'Artús i els seus amics lluiten contra dracs, mags i altres adversaris de la fantasia artúrica per protegir Camelot, l'espasa Excàlibur i el rei Uther.

## Referències

* ↑ «Saison 2018-2019 : ICI Télé mise sur ses succès». ActusMédias, 28 août 2018. Arxivat de l'original el 2021-04-12. [Consulta: 8 abril 2023].
* ↑ «ICI TÉLÉ - Une nouvelle saison promise au succès». Radio-Canada, 29 août 2018.
* ↑ «Découvrez les aventures épiques d'Arthur et les enfants de la table ronde sur TéléTOON+» (en francès). myCANAL. [Consulta: 14 octubre 2020].
* ↑ «Arthur et les enfants de la table ronde» (en francès). Newen Distribution. Arxivat de l'original el 2020-10-20. [Consulta: 14 octubre 2020].
* ↑ «Arthur et les enfants de la Table ronde, à la tv» (en francès). www.linternaute.com. [Consulta: 14 octubre 2020].
* ↑ «Arthur et les enfants de la Table Ronde à partir du 5 septembre sur Télétoon+» (en francès). Magelis. [Consulta: 14 octubre 2020].
* ↑ «Artús i els vailets de la Taula Rodona». CCMA. [Consulta: 8 abril 2023].
# Arpa Khan

Arpa Khan (? - 1336) fou el desè Il-kan de Pèrsia que va governar del 1335 al 1336. Era descendent d'Arig Boke (Ariq Buqa) germà petit d'Hulagu, branca familiar establerta a l'Iran el 1308.
A la mort d'Abu Said Bahadur Khan el visir Ghyath al-Din Muhammad ibn Rashid al-Din va comunicar que Arpa havia estat designat successor i fou entronitzat a la plana de Karabagh al cap de cinc dies (5 de desembre de 1335) prenent el títol de Sultan Muizz al-Dunya wa l-Din Mahmud. El kan de l'Horda d'Or, Uzbeg Khan, s'hi estava acostant però es va retirar quan el nou kan es va dirigir a la frontera.
Arpa va retornar triomfalment a la seva capital. Es va casar llavors amb Sati Beg Khatun al-sultana al-radila, la germana del seu predecessor. El Shaykh Hasan fou restaurat com amir al-ulus i un bon nombre d'emirs foren alliberats. En canvi va fer executar a diverses persones lligades a l'anterior kan com la seva muller principal Bagdad Khatun (sospitosa d'enverinar al seu marit i de contactes amb l'Horda d'Or) i l'emir Mahmud Shah Indju (març del 1336).
La seva situació era difícil perquè una de les dones d'Abu Said, Delshad Khatun, estava embarassada i si donava a llum un fill seria l'hereu legítim. Finalment va néixer una filla, cosa que va solucionar el problema. La mare d'Abu Said, Hadjdji Khatun s'oposava al seu govern i incitava el seu germà l'oirat Ali Padshah, que era al Diyar Bakr on tenia un feu; Delsad Khatun es va refugiar al seu territori, i llavors Ali Padshah va proclamar com a kan a Musa, fill gran de l'antic kan Baidu Khan, i es va assegurar la neutralitat de Shaykh Hasan; llavors va avançar contra Arpa. Molts dels militars i seguidors d'aquest van desertar fins i tot aquells que li devien la llibertat; Arpa fou derrotat en un combat a Jagatu (moderna Zarrina Rud) en una data el mes de maig de 1336, que probablement fou el dia 9. Fou fet presoner a Sultaniya i portat a Udjan, on fou lliurat al fill de Mahmud Indju, el qual, en venjança per la mort del pare, el va fer matar el 15 de maig de 1336.

## Bibliografia

* J. A. Boyle, Dynastic and Political History of the Il-Khans, Cambridge History of Iran V