OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Període apostòlic

El període apostòlic de la història del cristianisme és tradicionalment el període dels Dotze apòstols, que data des de la Crucifixió de Jesús (c. 30-33) i la Gran Comissió de Jerusalem fins a la mort de Joan l'Apòstol (c. 100) a Anatòlia. Es diu que els Apòstols es van dispersar des de Jerusalem i van fundar les seus apostòliques. Atès que es creu que Joan va viure tant de temps i va ser l'últim dels dotze a morir, existeix un cert solapament entre l'"Era Apostòlica" i els primers Pares apostòlics, els escrits d'aquests s'utilitzen per marcar l'inici del període avant-nicè. Això té un significat especial en la tradició cristiana així com l'era dels apòstols directes de Jesucrist. La principal font primària per a l'"Era Apostòlica" són els Fets dels Apòstols, però la seva exactitud històrica és qüestionada per alguns.
Els primers seguidors de Jesucrist composta principalment persones messiànics durant el darrer període del Segon Temple del segle i. Alguns grups dels primers cristians estaven formats per persones que eren israelites per l'origen ètnic, com els ebionites i els líders de l'església primitiva a Jerusalem, col·lectivament anomenats jueus cristians. Durant aquest període, van ser conduïts per Jaume el Just. Pau de Tars, conegut posteriorment com a Sant Pau, va perseguir els primers cristians, com Sant Esteve i un cop convertit, va adoptar el títol d'"Apòstol dels Gentils" i començà proselitisme entre els gentils. Va convèncer la majoria dels líders de l'Església de Jerusalem perquè permetessin que els gentils convertits estiguessin exempts dels manaments jueus al Concili de Jerusalem, que poden ser paral·leles a les Lleis de Noè en el judaisme rabínic. Si bé la influència de Pau en el pensament cristià es diu que és més important que la de qualsevol altre autor del Nou Testament, la relació entre Pau de Tars i el judaisme continua sent disputada avui. Després de la destrucció del Segon Temple l'any 70, o més tard, amb la Revolta de Bar Kokhebà de 132, Jerusalem va deixar de ser el centre de l'església cristiana, i els seus bisbes es van convertir en "sufraganis" (subordinats) del bisbe metropolità de Caesarea Al segle ii, el cristianisme es va establir com una religió predominantment gentil que es va estendre per l'Imperi Romà i més enllà.

## Referències

* ↑ Oxford Dictionary of the Christian Church ed. F.L. Lucas (Oxford) entrada de Paul
* ↑ Catholic Encyclopedia: Jerusalem (A.D. 71-1099): "As the rank..."
# Petrell de les Galápagos

El petrell de les Galápagos (Pterodroma phaeopygia) és un ocell marí de la família dels procel·làrids (Procellariidae), d'hàbits pelàgics que cria a les illes Galápagos i es dispersa pel Pacífic Oriental fins a prop de la costa Sud-americana.
# Peuceci

Peuceci, va ser, segons la mitologia grega, un dels cinquanta fills de Licàon i de Cil·lene.
Descontent de la part que li havia tocat del Peloponès, que Licàon havia repartit entre els seus fills, ell i el seu germà Enotre, van anar de l'Arcàdia a la Itàlia meridional, a la part sud de la Pulla, on es va instal·lar. És l'avantpassat del poble dels Peuquetis, i Enotre dels enotris. Peuceci i Enotre havien nascut disset generacions abans de la guerra de Troia.

## Referències

* ↑ «Perseus Encyclopedia, Peucetius». [Consulta: 8 juliol 2021].
* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 435. ISBN 9788496061972.
# Peucaea

Peucaea és un dels gèneres d'ocells, de la família dels passerèl·lids (Passerellidae). Segons la classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 11.1, 2021), aquest gènere conté 8 espècies:
* Peucaea sumichrasti - sit de cua canyella.
* Peucaea carpalis - sit ala-roig.
* Peucaea ruficauda - sit cap-ratllat.
* Peucaea humeralis - sit pitnegre.
* Peucaea mystacalis - sit embridat.
* Peucaea botterii - sit de Botteri.
* Peucaea cassinii - sit de Cassin.
* Peucaea aestivalis - sit de Bachman.
# Pintheville

Pintheville és un municipi francès situat al departament del Mosa i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 73 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Pintheville era de 73 persones. Hi havia 28 famílies, de les quals 8 eren unipersonals (8 homes vivint sols), 4 parelles sense fills, 12 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 34 habitatges, 31 eren l'habitatge principal de la família, 1 era una segona residència i 2 estaven desocupats. Tots els 34 habitatges eren cases. Dels 31 habitatges principals, 23 estaven ocupats pels seus propietaris i 8 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 1 tenia dues cambres, 4 en tenien tres, 5 en tenien quatre i 21 en tenien cinc o més. 29 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 13 habitatges hi havia un automòbil i a 16 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Pintheville el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 4 | 75 a 79 | 4 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 8 | 60 a 64 | 4 |
| 4 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 4 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 4 |
| 4 | 25 a 29 | 4 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 4 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 8 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 47 persones, 42 eren actives i 5 eren inactives. De les 42 persones actives 40 estaven ocupades (24 homes i 16 dones) i 2 estaven aturades (1 home i 1 dona). De les 5 persones inactives 3 estaven jubilades i 2 estaven estudiant.

### Activitats econòmiques

Dels 4 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de construcció, 1 d'una empresa de comerç i reparació d'automòbils i 2 d'empreses de serveis.
L'any 2000 a Pintheville hi havia 5 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Pintheville a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Pintheville a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Philipp Bargfrede

Philipp Bargfrede (nascut el 3 de març de 1989 en Zeven, Baixa Saxònia) és un futbolista alemany que actualment juga de centrecampista pel Werder Bremen.

## Referències

* ↑ «Soccerway profile». Soccerway. [Consulta: 4 abril 2010].
# Pla Bolívar 2000

El Pla Bolívar 2000 va ser un programa social del govern veneçolà.
El Pla va implicar el desplegament de prop de 40.000 efectius de les Forces Armades Veneçolanes als barris populars i a les zones més desafavorides del país amb l'objectiu de construir infraestructures bàsiques, reforçar les casdes més precàries, pintar-ne les façanes, construir la xarxa de clavegueram amb els suport dels enginyers militars, oferir a la població un programa devacunacions massives, participar en la distribució alimentària a les zones marginades i facilitar la distribució de material educatiu. El programa també va destinar els avions i helicòpters militars a transportar ciutadans malalts als hospitals militars i a altres centres sanitaris per tal que, per primera vegada en molts anys, poguessin rebre assistència mèdica.
Posat en funcionament el 27 de febrer de 1999 per ordre directa del president de la república Hugo Chávez, es va escollir aquesta data en record del desè aniversari del Caracazo (revolta popular contra un pla de xoc del Fons Monetari Internacional reprimida a trets pels militars), per millorar la qualitat de vida de la població i demostrar que, a diferència de deu anys enrere, l'exèrcit podia ser posat al servei de la població, en comptes de reprimir-la.
A partir de l'experiència del Pla Bolívar 2000 i davant la bona acollida per la població, el govern veneçolà va estendre i perfeccionar l'experiència, fomentant la participació ciutadana en la gestió dels programes socials i donant lloc als projectes coneguts com a Missions bolivarianes.
# Plataforma Republicana

Plataforma Republicana (ucraïnès Республіканська платформа, Respublikanska Platforma) és un partit polític d'Ucraïna fundat el 5 de novembre de 1990 a partir del Comitè de Vigilància de Hèlsinki d'Ucraïna. El seu cap és Anatoliy Serhiyovych Matviyenko.
El partit va tenir l'origen novembre de 1976 quan es va constituir el Grup de Vigilància dels Acords d'Helsinki. Quatre dels seus fundadors (Vasil Stus, J. Litvin, Aleksei Pacific, Valeri Martxenko) va morir als gulag soviètics. El març de 1988 es va constituir la Unió Helsinki Ucraïna, que des de 1989 mantindrà una intensa activitat a favor de la independència d'Ucraïna.
El 29 d'abril de 1990 es constitueix com a Partit Republicà Ucraïnès, i adoptà l'actual nom el novembre de 1990. A les eleccions al Parlament d'Ucraïna de 1990 formà part del Bloc Democràtic. A les eleccions al Parlament d'Ucraïna de 1994 formà part del Bloc Electoral Derzhavnist (Estat) amb el Congrés dels Nacionalistes Ucraïnesos, amb el que va obtenir 25 escons. A les eleccions al Parlament d'Ucraïna de 1998 va formar el Bloc Electoral "Front Nacional" (Виборчий блок партій «Національний фронт"), amb el que va obtenir el 2,71% dels vots i 6 escons.
El 1999 va patir diverses escissions, i després de la III Convenció del Partit el 21 d'abril de 2001 decideix unir-se al Bloc Electoral "Fòrum per la Salvació Nacional", més conegut com a Bloc Iúlia Timoixenko, amb el que va participar en les eleccions al Parlament d'Ucraïna de 2002, mentre que a les eleccions presidencials ucraïneses de 2004 va donar suport al candidat Víktor Iúsxenko. Nogensmenys, a les eleccions al Parlament d'Ucraïna de 2006 i 2007 es va presentar amb el Bloc la Nostra Ucraïna-Autodefensa Popular.

## Enllaços externs

* (ucraïnès) Web oficial del Partit
# Plataforma Unida

La Plataforma Unida (portuguès: Plataforma Unida, PU) va ser una aliança política de Guinea Bissau.

## Història

La PU es va establir en 2003 com una aliança del Partit de Convergència Democràtica, el Front Democràtic, el Front Democràtic Social, FLING i el Partit Solidaritat i Treball, i va ser dirigida per Hélder Vaz Lopes, exlíder de la Resistència de Guinea Bissau-Moviment Bafatá. Un cofundador fou la seva cosina Zinha Vaz.
L'aliança va rebre el 4,5% dels vots a les eleccions parlamentàries de 2004, però no va poder obtenir representació. El PU no va designar candidat a les eleccions presidencials de Guinea Bissau de 2005, però va recolzar al candidat Malam Bacai Sanhá del PAIGC. LA PU fou dissolta abans de les eleccions parlamentàries de 2008.

## Referències

* ↑ Peter Karibe Mendy (2013) Historical Dictionary of the Republic of Guinea-Bissau, Scarecrow Press, p399
* ↑ Peter Karibe Mendy; Lobban Jr. Historical Dictionary of the Republic of Guinea-Bissau. Scarecrow Press, 17 octubre 2013, p. 394–. ISBN 978-0-8108-8027-6.
* 1 2 Mendy, p326
# Pi del Torrent de la Molinera

El Pi del Torrent de la Molinera (Pinus pinea) és un pi pinyer que es troba al Parc de la Serralada Litoral.

## Entorn

L'indret on es troba sembla propiciar els grans arbres, ja que n'hi ha tres més a pocs metres: es tracta de la Surera de la Molinera i les dues sureres veïnes. L'entorn, net i agradable, està ocupat per un alzinar jove que segurament esdevindrà un dels més compactes del Parc de la Serralada Litoral.

## Aspecte general

Presenta un aspecte robust i saludable, un tronc rectíssim i una capçada plena. Amb un tronc de 0,99 metres de diàmetre, una capçada de 19 m de diàmetre i una alçària de 20 m, no és el preponderant en cap d'aquestes mides, però en conjunt es pot considerar com el més potent i equilibrat de tots. Malauradament, les alzines que l'envolten no permeten veure'l aïllat i gaudir de la seua estampa.

## Accés

És ubicat a Vilassar de Dalt: situats a la Surera de la Molinera, entrem al bosc en direcció NO i comencem a baixar. A 20 i 50 metres respectivament trobarem dues grans sureres i a 70 m aquest pi. Coordenades: x=4447555 y=4596803 z=387.

## Referències

* 1 2 3 4 Triquell i Salomé, Adrià, 2012. Parc de la Serralada Litoral (Història i Itineraris). Editorial Piolet, Barcelona. ISBN 9788415075615. Pàg. 102.

## Enllaços externs

* Llibre-Guia de la Serralada Litoral - Història i itineraris Arxivat 2015-11-17 a Wayback Machine.
* Wikiloc
# Pi i Sunyer

«Pi i Sunyer» té aquests significats:
* Jaume Pi i Sunyer (1851-1897), metge català
* August Pi i Sunyer (1879-1965), metge i polític català
* Carles Pi i Sunyer (1888-1971), enginyer i polític català
* Francesc Pi i Sunyer (1857-1907), metge i polític català
* Josep Maria Pi i Sunyer (1889 - 1984), advocat i jurista català
* Santiago Pi i Sunyer (1893-1981), metge i polític català
* Pere Pi i Sunyer (1846-1928), polític català
* Maria Pi i Sunyer (1883-1912), escriptora catalana
# Pierre Grandet

Pierre Grandet (nascut el 1954) és un egiptòleg francès.
Després d'estudiar Història i Egiptologia a la Universitat de París IV Sorbona i a l'École pratique des hautes études, ha ensenyat escriptura jeroglífica i civilització de l'Egipte faraònic en temps de Kheops a París i a la Universitat Catòlica d'Angers.
El 1996 va escriure L'Égypte ancienne. Escriu col·laboracions regulars al rotatiu l'Histoire i és l'autor, entre d'altres, de l'L'Égypte des grands Pharaons - Ramsès III, obra sobre Ramsès III. A més, és coautor (amb Bernard Mathieu) d'un llibre de gramàtica titulat Cours d'égyptien hiéroglyphique.

## Referències

* ↑ Grandet, Pierre. L'Égypte ancienne. Éd. du Seuil, 1996. ISBN 978-2-02-029753-0 [Consulta: 18 juliol 2012].
* ↑ Leclant, Jean. Sesto Congresso internazionale di egittologia: atti. International Association of Egyptologists, 1993, p. 145 [Consulta: 18 juliol 2012].
# Poecilia wandae

Poecilia wandae és un peix de la família dels pecílids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Veneçuela.

## Referències

* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons. Any 1994.
* Poeser, F. N.: Geographic variation in Poecilia Bloch and Schneider, 1801 (Teleostei: Poeciliidae) with descriptions of three new species and lectotypes for P. dovii Günther, 1866 and for P. vandepolli van Lidth de Jeude, 1887. A: From the Amazon R. to the Amazon molly and back again. The evolution and systematics of the genus Poecilia Bloch and Schneider, 1801. Proto. zase. Obshch. estest. kanzan. univ., Capítol 5 (Tesi): 44-69. Any 2003.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès) i (txec)
# Platges de Campofrío i Aguilar

Les platges de Campofrío i Aguilar es troben en el concejo asturià de Muros i pertany a la localitat de Cudillero, la primera començant per l'oest. La platja de Campofrío té forma de lineal, una longitud d'uns 250 m i una amplàriamitjana de 25 m de llarg i sorra fina i daurada amb alguns afloraments de roques i la d'Aguilar, que està a l'est de la de Campofrío, té la mateixa forma, i jaç amb 500 m de longitud i uns 70 m d'ample. El grau d'urbanització és mitjà i el d'ocupació és alt.
Són unes de les poques platges de la Costa Central asturiana que presenten protecció des del punt de vista mediambiental, estant catalogades com ZEPA, LIC.
Per accedir a aquestes platges cal localitzar prèviament nuclis urbans més propers que són Aguilar i Cudillero. Des de tots dos llocs s'arriba de forma còmoda. Des de Cudillero, baixant per la carretera que va al «mirador» i des d'Aguilar, prenent la carretera que ve des de Muros i que arriba fins a la mateixa platja. Aquestes platges tenen una desembocadura fluvial i cal tenir precaució amb la roba i altres estris, ja que durant la pleamar les platges queden inundades.
Té a prop un aparcament per a caravanes i a la platja hi ha una desembocadura fluvial. Quant a serveis, disposa de dutxes, càmping, restaurants, vigilància, servei de neteja i aparcament. Però el més important per ser el que menys abunda i resulta més gratificant és la disposició de anfibuggy per a persones amb mobilitat reduïda i mitjançant cita prèvia, en l'època estival. Per realitzar surf està categoritzada com a «Categoria 1». A la platja de Campofrío es practica el naturismo. Si es fa surf durant la pleamar, cal tenir precaució amb les roques que afloren i ara queden sota l'aigua.

## Referències

* ↑ Ministerio de Agricultura, Alimentación y Medio Ambiente. (en castellà) Arxivat 2015-04-02 a Wayback Machine.
* ↑ Ministerio de Agricultura, Alimentación y Medio Ambiente. (en castellà) Arxivat 2015-02-21 a Wayback Machine.
* ↑ Del Río, Alejandro. Nobel. Guía total de las playas de Asturias. Asturias: Nobel, 2013, p. 129. ISBN 978-84-8459-669-1.
# Ca n'Ustrell

Ca n'Ustrell és una masia de Sabadell del segle xiii. És de propietat privada i està situada a la carretera de Matadepera. La masia, que pertanyia a l'antiga parròquia de Sant Julià d'Altura, està documentada des del segle xiii, com a Mas de l'Hospital. Als segles xiv i xv apareix com a Mas Prat de la Bassanta. Al tombant del segle XIX-XX, n'era propietari Miquel Ustrell i Serrabogunyà.

## Arquitectura

Masia, o casa forta, d'un pis amb vessants que donen aigües a les façanes laterals. Destaquen la porta adovellada i, damunt, una finestra gòtica i una renaixentista. El conjunt està dominat per una torre gòtica de defensa de 14,9 m d'alçada, amb quatre finestres per banda, menys per sol ixent, on només n'hi ha dues. El portal antic devia ésser per sol ixent, ja que és el lloc on hi ha la tronera, obrada amb pedra roja.
A l'interior hi ha la llar de foc rodó, amb volta de pedra tosca i el "colguer" circular. A la planta pis cal destacar la sala de portes amb relleus barroquitzants fets de guix.
El conjunt fou rehabilitat l'any 2007.

## Història

Esmentada al segle xiv, quan era propietari Guillem d'Uyastrel, que per voluntat del rei Pere II el Gran, fou ordenat lloctinent del batlle reial de Terrassa. Al segle xv es parla d'Uyestrel, al XVI d'Ullestrell i al xviii d'Ullastrell. Al segle xvi en tenia la possessió Pere d'Ullestrell, pagès de Sant Julià d'Altura i familiar del Sant Ofici, és a dir, servidor laic de la Inquisició.
En el terme d'aquesta masia hi havia la font Rosella, situada en el torrent de la part superior del pla de Joncós, les aigües de la qual foren cedides a Sabadell pel rei Pere III, el Cerimoniós.
En una de les vinyes de Ca n'Ustrell es van descobrir restes d'una necròpolis i d'un poblat romans, que van anar al Museu d'Història de Terrassa, d'on depenia Sant Julià d'Altura en aquella època.

## Referències

* ↑ Pobles de Catalunya. Ca n'Ustrell
* 1 2 Nomenclàtor. «Carrer d'Ustrell». Ajuntament de Sabadell. [Consulta: 13 maig 2015].
* 1 2 3 4 «Ca n'Ustrell». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 11 abril 2013].

## Enllaços externs

* Ca n'Ustrell Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine., fitxa del catàleg de l'Ajuntament
* Generalitat de Catalunya. Memòria de la intervenció arqueològica realitzada a Ca n'Ustrell (2007)
* Torre de Ca n'Ustrell a Castells Catalans
# Barilius nelsoni

Barilius nelsoni és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 6,2 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Tripura, Índia.

## Referències

* ↑ Hamilton F. [Buchanan] 1822. An account of the fishes found in the river Ganges and its branches. Edimburg i Londres. Fishes Ganges . i-vii + 1-405. Pls. 1-39.
* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Menon, A.G.K., 1999. Check list - fresh water fishes of India. Rec. Zool. Surv. India, Misc. Publ., Occas. Pap. Núm. 175, 366 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Giulia Quintavalle

Giulia Quintavalle (Liorna, 6 de març de 1983) és una esportista italiana que va competir en judo.
Va participar en els Jocs Olímpics de Pequín 2008, obtenint una medalla d'or en la categoria de –57 kg.

## Palmarès internacional

Jocs Olímpics :
| Any | Lloc | Medalla | Categoria |
| 2008 | Pequín ( R.P. de la Xina) | 1 | –57 kg |

## Referències

* ↑ «Giulia Quintavalle» Arxivat 2010-01-27 a Wayback Machine. en Sports-reference.com (SR/Olympic Sports) (anglès)
* ↑ «Giulia Quintavalle» en Judoinside.com (anglès)

## Enllaços externs

* Lloc web oficial Arxivat 2009-09-10 a Wayback Machine.
# Dia Mundial de les Abelles

El Dia Mundial de les Abelles se celebra el 20 de maig. Aquest dia de l'any 1734 va néixer Anton Janša, el pioner de l'apicultura. L'objectiu del dia internacional és reconèixer el paper de les abelles i altres pol·linitzadors per a l'ecosistema. El desembre de 2017, ells estats membres de l'ONU aprovaren la proposta d'Eslovènia de proclamar el 20 de maig com a Dia Mundial de les Abelles.

## Referències

* ↑ UN page about World Bee Day
* ↑ On Slovenia's initiative, the UN proclaims May 20 as World Bee Day

## Enllaços externs

* Pàgina oficial
# Cementiri de Deià

El cementiri de Deià és un dels llocs més visitat de la vila de Deià, Mallorca. Data de principis del segle xvii, i està situat just darrere l'Església de Sant Joan Baptista, de cara a la mar i a dalt de tot del Puig de Deià; la seva vista panòramica sobre la costa i la vall deianenques és magnífica.
Caracteritzat per la integració de la majoria de les tombes en el paisatge, sovint podem oblidar que ens trobam en un cementiri i perdre'ns entre les flors, les plantes aromàtiques i els xiprers.
Aquí hi descansen generacions de deianencs anònims mesclats amb els nombrosos artistes i intel·lectuals que han triat Deià per a ser-hi enterrats:
* Antoni Gelabert Massot (pintor).
* Antoni Ribas Prats (pintor).
* El poeta anglès Robert Graves (en la seva làpida només hi trobarem una senzilla inscripció que diu "Robert Graves, poeta. 1895-1985").
* Norman Yanikun (pintor).
* Ulrich Leman (pintor).
* Joan Mas i Bauzà (escriptor).