OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Plurale tantum

Un plurale tantum (del llatí, només plural, en plural pluralia tantum), també anomenat nom col·lectiu, és un mot que només té la forma plural, o que la seva forma singular és rarament emprada. En termes lingüístics, és un substantiu que presenta una morfologia plural i que regeix el plural, però indica només un únic objecte. Per exemple, en català el mot calçotets s'usa tant per designar un únic element com més d'un. Inversament, alguns substantius només tenen una forma singular (singularia tantum), com per exemple nord.
Exemples de pluralia tantum en català són: les acaballes, les alicates, les arres, les beceroles, les bermudes, les calces, els calçotets, les darreries (d'un menjar), els diners, les enagües, les escombraries, els estalvis, les estovalles, les exèquies, les farinetes, les golfes, els pantalons, les pessigolles, les pinces, les postres, els queviures, les setrilleres, els sostenidors, les tallarines, les tenalles, les tisores, les ulleres, les vitualles, etc.

## Referències

* ↑ Anuari IEC: curs 1989-90, p. 23-24.
* ↑ Unitat 5. El nombre Arxivat 2012-01-05 a Wayback Machine. - Universitat d'Alacant.
# Verkhnetambóvskoie

Verkhnetambóvskoie (en rus: Верхнетамбовское) és un poble del krai de Khabàrovsk, a Rússia, que el 2018 tenia 154 habitants. Pertany al districte rural de Komsomolsk na Amure.

## Referències

* ↑ «Бельговское сельское поселение - Поселения - О районе - Официальный сайт администрации Комсомольского муниципального района». raion-kms.khabkrai.ru. Arxivat de l'original el 2019-03-22. [Consulta: 22 març 2019].
# Verkhneianinski

Verkhneianinski (en rus: Верхнеянинский) és un poble (un possiólok) de l'óblast de Rostov, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 72 habitants, pertany al municipi de Konezavod ímeni Budiónnovo.

## Referències

* ↑ Указ президиума ВС РСФСР от 22.12.1987 г. "О наименовании некоторых населенных пунктов в Ростовской области", 1987.
# Cífer

Cífer és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Trnava, a l'oest del país.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1291.
# Stàrkovo (Vladímir)

* Per a altres significats, vegeu «Stàrkovo».
Stàrkovo (en rus: Старково) és un poble de l'óblast de Vladímir, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 3 habitants. Pertany al districte de Kirjatx.

## Referències

* ↑ «Историко-статистическое описание церквей и приходов Владимирской епархии : Вып. 2-4 / сост. В. Добронравов. Вып. 4: Меленковский, Муромский, Покровский и Судогодский уезды. - 1897.». Arxivat de l'original el 2018-05-09.
# Portada/efemèride octubre 8

Sigourney Weaver
« 7 d'octubre · 8 d'octubre · 9 d'octubre »
# Verkhnekalínovski

Verkhnekalínovski (en rus: Верхнекалиновский) és un poble (un possiólok) de l'óblast d'Astracan, a Rússia, segons el cens del 2012 tenia 1.351 habitants.

## Referències

* ↑ Карта села Бирючек в Астраханской области
* ↑ «Всероссийская перепись населения 2010 года. 1. Численность и размещение населения Астраханской области». Arxivat de l'original el 2018-08-27. [Consulta: 18 març 2019].
* ↑ Расстояние от Бирючека до Камызяка
# Colibrí maragda de la Hispaniola

El colibrí maragda de la Hispaniola (Riccordia swainsonii) és una espècie d'ocell de la família dels troquílids (Trochilidae) molt comuna. Habita boscos i matolls de les muntanyes de l'illa de Hispaniola. Antigament era conegut com a Chlorostilbon swainsonii.
Té una ampla distribució. Viu al bosc dens de muntanya, les plantacions de cafè ombrívols, les vores del bosc i els matolls a altituds entre 300 i 2500 metres. Ocasionalment es pot trobar al nivell del mar, molt rarament a altituds de fins a 3075 metres. La Llista Vermella de la UICN l'ha classificat en la categoria risc mínim.

## Referències

* ↑ Aymí Cubells, Raül; et alii. «Diccionari dels ocells del món | TERMCAT». Diccionari dels ocells del món. TERMCAT, Data incorrecta. [Consulta: 21 juny 2023].
* ↑ Stiles, Gary. «Change the generic classification of the Trochilinae (part 1)» (en anglès), 01-03-2018. [Consulta: 21 juny 2023].
* ↑ «Hispaniolan Emerald (Riccordia swainsonii) - factsheet». BirdLife species. [Consulta: 21 juny 2023].
* ↑ Bündgen, Ralf; Kirwan, Guy M. «Hispaniolan Emerald (Riccordia swainsonii), version 1.1» (en anglès). Birds of the World, 2021. DOI: 10.2173/bow.hiseme1.01.1.
* ↑ «Chlorostilbon swainsonii: BirdLife International: The IUCN Red List of Threatened Species 2016: e.T22687336A93148284» (en anglès). Llista Vermella de la UICN. IUCN & Birdlife International, 01-10-2016. DOI: 10.2305/iucn.uk.2016-3.rlts.t22687336a93148284.en.
# Stàrinki

Stàrinki (en rus: Старинки) és un poble de l'óblast de Vladímir, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 13 habitants. Pertany al districte municipal de Mélenki.

## Referències

* ↑ Серёгин А. П. Флора Владимирской области: конспект и атлас. — Тула: Гриф и К, 2012. — 620 с.
* ↑ «В.Г. Добронравов. Историко-статистическое описание церквей и приходов Владимирской епархии: Вып. 4: Меленковский, Муромский, Покровский и Судогодский уезды. - 1897». Arxivat de l'original el 2018-05-09.
# Sabot (arma)

Sabot és el nom d'una beina d'un sol ús que permet disparar un projectil subcalibrat ajustant-lo al diàmetre intern del canó. És usat en multitud d'armes, des de munició per a fusells i metralladores fins a artilleria naval. Genèricament es denomina sabot als projectils que es disparen usant aquest tipus de beines d'un sol ús.

## Parts

Es compon de dues o més parts que encaixen entre si formant una beina del calibre necessari per a l'arma. Tenen dues volanderes de coure o bor en la seva part més externa davant i darrere, que són els punts on van a fregar amb l'ànima del canó i ajustar completament el projectil al tub per evitar pèrdues de pressió. Al seu interior hi ha el forat pel projectil.

## Funcionament

En disparar, el sabot surt per la boca del canó i se separa gràcies a la seva pròpia resistència aerodinàmica, permetent al projectil subcalibrat viatjar per si sol cap al blanc.

## Vegeu també

* Obús (projectil)
* Obús
* APFSDS
Viccionari
# Terminalia eriostachya

Terminalia eriostachya és una espècie de planta amb flors de la família Combretaceae. És endèmica de Cuba i de la Grand Cayman. Està amenaçada per la pèrdua de l'hàbitat.

## Referències

* ↑ BAP » Blog Archive » Native Tree Nursery
* ↑ Areces-Mallea, A.E. 1998. Terminalia eriostachya. 2006 IUCN Red List of Threatened Species. Descarregat el 23 d'agost de 2007.
# Saga Heiðarvíga

La Saga Heiðarvíga (o La història dels assassinats d'Heiðar), també anomenada Víga-Styrs saga ok Heiðarvíga (Saga de Styr l'Assassí i la matança d'Heiðar), és una de les sagues islandeses, i alguns especialistes la'n consideren la més antiga.

## Trama

La primera part tracta sobre un bóndi, anomenat Styr Torgrímsson, que s'enfronta al destí quan el mata un jove, Gestur Þórhallsson, en venjança per la mort de son pare. La segona part narra un conflicte entre els habitants d'Húnavatnssýsla i Borgarfjördur.

## Època i principals protagonistes

La saga cobreix un període històric de l'Estat Lliure d'Islàndia entre 1005 i 1014, i amb la Saga Eyrbyggia, Saga de Laxdœla, Saga de Víga-Glúms i Saga de Njál, mostren un període de molta violència i el protagonisme dels grans caps vikings del moment, Snorri godi Torgrímsson, el seu sogre Styr Torgrímsson, Gísli Torgautsson i el seu clan, els Gíslungar d'una banda; i Bárdur Gudmundsson i Ljótur Þorbjörnsson (n. 980) de Lángadalur, i Austur-Húnavatnssýsla, de l'altra.

## Conservació

Està mal conservada, ja que dotze fulls de l'únic manuscrit es cremaren en l'incendi de Copenhaguen del 1728. Aquesta part només es coneix pel sumari redactat de memòria per Jón Ólafsson, autor d'una còpia que se'n perdé junt amb l'original.

## Vegeu també

* Borgfirðingar.

## Referències

* ↑ Laxdæla Saga, Penguin Classics, 1975, ISBN 0-14044-218-9, p. 104, nota.
* ↑ The Eyrbyggja Saga and The Story of the Heath-Slayings, Digireads.com Publishing, 2011, ISBN 1596743492 Preface p. 16.
* ↑ Íslendingabók og Landnámabók (1968), Jakob Benediktsson, 1907-., (1 volume in 2 parts. Reykjavík, Iceland: Íslenzka Fornritafélag, 1968), FHL book 949.12 H2bj., p. 85, 47.

## Bibliografia

* Valdimar Ásmundarson (1899), Víga-Styrs saga ok Heiðarvíga, Kostnaðarmaður Sigurður Kristjánsson editors, Oxford University.
* Borgfirðinga Sögur, Íslenzk fornrit III, ISBN 9979-893-02-8 (sec. Saga Heiðarvíga).

## Enllaços externs

* Text en Icelandic Saga Database.
* Proverbis en la Saga Heiðarvíga. Arxivat 2020-01-18 a Wayback Machine.
* Text en Snerpa.is.
# Oizis

En la mitologia grega, Oizys (grec antic: Ὀϊζύς, Oïzús) és la deessa del sofriment, la depressió, l'angoixa, la misèria, l'ansietat, i el dol. És filla de Nix, la deessa de la nit, i la bessona del déu Momus, el déu de la culpa. El seu nom llatí és Miseria, d’on deriva la paraula "misèria". També és la germana menor de la personificació grega del moment, Hèmera. És una deessa menor sense un gran seguiment de culte, però una deessa primordial de la misèria i la depressió, però, amb un cert pes mitològic.

## Referències

* ↑ Fry, Stephen. Mites. Primera Edició. Barcelona: Ara Llibres, 2019, p. 32. ISBN 9788417804053 [Consulta: 11 març 2021]. Arxivat 18 de maig 2021 a Wayback Machine.
* ↑ Hesiod, Theogony 214.
* ↑ Higí, Fàbules, pròleg, 1.
* ↑ Cicero, De Natura Deorum 3,17,44
* ↑ «OIZYS - Greek Goddess or Spirit of Misery & Suffering (Roman Miseria)». THEOI GREEK MYTHOLOGY. [Consulta: 11 març 2021].
* ↑ «A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology, Nyx». Perseus Digital Library. [Consulta: 11 març 2021].
# Pont Arrobi

El pont Arrobi (Puente Arrobi en castellà; Arrobi zubia en euskera) és un menut pont d'estil romànic situat al municipi d'Auritz (Navarra, Espanya). És més conegut popularment com al pont Romà, encara que els seus orígens no són romans sinó medievals.
És un senzill pont d'un sol ull d'arc semicircular i estil romànic. Permet travessar el riu Urrobi, un curt afluent de l'Irati. Es troba a l'antic camí que des de Auritz anava cap al vall d'Arce. Se situa a un poc més d'un quilòmetre i mig de distància de la localitat. L'actual carretera NA-140 travessa el mateix riu uns 100 metres aigües avall.
Els pelegrins medievals que passaven per Auritz escollien generalment la ruta principal que anava a través d'Aurizberri i Viscarret. No obstant això, alguns prenien una ruta menor paral·lela que transitava a través de la Vall d'Arce. El pont d'Arrobi es trobava en esta ruta secundària.
Figura com a element associat, amb el número 159, del bé «Camins de Santiago de Compostel·la: Camí francès i Camins de el Nord d'Espanya», declarat Patrimoni de la Humanitat per la UNESCO el 1993 i ampliat el 2015.

## Referències

* ↑ «ARROBI - Auñamendi Eusko Entziklopedia» (en basc). [Consulta: 30 juliol 2021].
* ↑ Centre, UNESCO World Heritage. «Centro del Patrimonio Mundial -» (en castellà). [Consulta: 30 juliol 2021].
# Víctor Manuel Escorial Merino

Víctor Manuel Escorial Merino (Madrid, 27 de febrer de 1949) és un exjugador de bàsquet espanyol. El seu lloc natural a la pista era el d'aler. Els seus germans José Manuel i Carlos també van jugar al bàsquet.
S'inicia en el món del bàsquet al Col·legi Chamberí dels germans Maristes, a Madrid, i juga al planter de l'Estudiantes i del Vallehermoso. Juga amb el Vallehermoso a Primera Divisió i després torna a l'Estudiantes, on juga les temporades 1968-1969 i 1969-1970, coincidint amb grans jugadors com José Luis Sagi-Vela, Gonzalo Sagi-Vela, Juan Antonio Martínez Arroyo, Miguel Ángel Estrada, i amb l'entrenador Ignacio Pinedo.
Després començaria la seva etapa en clubs catalans, que el faria jugar 11 temporades en 4 equips, sent el primer d'ells el Picadero Jockey Club, en el qual va jugar 3 anys fins que desapareix l'any 1973. Després jugaria tres anys al Joventut de Badalona, guanyant la Copa de l'any 1976 al Reial Madrid. Un cop acabada la seva estada a Badalona jugaria al FC Barcelona per un espai de 2 anys, sent company de jugadors com Norman Carmichael, i jugadors que començaven com Chicho Sibilio, Ignacio Solozábal o Juan Antonio San Epifanio. El seu últim equip català seria el Bàsquet Manresa, en el qual també s'hi està dos anys fins que torna a l'Estudiantes, club en el qual es retira l'any 1984, amb 34 anys.
Va ser internacional amb la selecció espanyola en 31 ocasions, participant en el Campionat d'Europa de bàsquet de 1969, en que la selecció va acabar en 5a posició.

## Referències

* ↑ Espín, Manuel «Mamá Escorial dió ejemplo». Mundo Deportivo, 18-09-1988 [Consulta: 18 maig 2018].
* ↑ «Víctor Manuel Escorial Merino». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Espín, Manuel «Nuestros Ases: Víctor Manuel Escorial». Mundo Deportivo, 18-09-1988 [Consulta: 18 maig 2018].
# Víctor Manuel Bonilla

Víctor Bonilla (Tumaco, 28 de gener de 1971) és un futbolista colombià, que ocupa la posició de davanter.
Bonilla va destacar a finals de la dècada dels 90, guanyant dos campionats amb el Deportivo Cali (1996 i 1998) i sent el màxim golejador del 1998 amb 37 dianes. Aquestes xifres li van obrir les lligues europees, tot jugant a l'espanyola i la francesa abans de retornar a Amèrica per militar en clubs mexicans i del seu país.

## Internacional

Bonilla va ser 17 vegades internacional amb la selecció colombiana, marcant cinc gols. Va participar en les Copes d'Amèrica de 1997 i 1999.
# Saga (Ger)

Saga és una entitat de població situada al NW del municipi cerdà de Ger a 1.100 metres d'altitud sobre el nivell del mar. El 2011 tenia dinou habitants. Hi destaca l'església romànica de Santa Eugènia de Saga. Al segle X el monestir de Sant Miquel de Cuixà hi tenia un alou. D'altra banda, el lloc és citat en l'acta de consagració de la catedral d'Urgell. Saga pervingué a la família dels cavallers de Saga, les possessions dels quals arribaren fins a Arànser, i dels Saga passà als Oms per enllaços familiars. El 1372, Berenguer d'Oms vengué el lloc al monestir de Sant Martí de Canigó, que posseí l'indret fins a l'extinció de les senyories.
L'església de Santa Eugènia de Saga, d'estil romànic amb absis semicircular i capitells amb figures vegetals i d'animals amb cares humanes. A causa de la destrucció de la capella de Sant Joan, l'any 1793, va desaparèixer una antiga imatge.
La indústria del turisme ha urbanitzat, a la rodalia de Saga, assentaments residencials situats en la Solana, com la Pleta de Saga i la Devesa de Saga.

## Vegeu també

* Devesa de Saga
* Baixa Cerdanya
Viccionari
# Olcnava

Olcnava és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Košice, a l'est del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1312.
# Leucocoprinus

Leucocoprinus és un gènere de fongs dins la família Agaricaceae. L'espècie més coneguda és el fong groc dels contenidors de les plantes (Leucocoprinus birnbaumii), que es troba distribuït a tot el món. L'espècie tipus és Leucocoprinus cepistipes. Aquest gènere té una distribució cosmopolita i conté unes 40 espècies.

## Algunes espècies

* Leucocoprinus badhamii
* Leucocoprinus biornatus
* Leucocoprinus birnbaumii
* Leucocoprinus brebissonii
* Leucocoprinus caldariorum
* Leucocoprinus cepistipes
* Leucocoprinus cretaceus
* Leucocoprinus cygneus
* Leucocoprinus discoideus
* Leucocoprinus flavescens
* Leucocoprinus fragilissimus
* Leucocoprinus holospilotus
* Leucocoprinus ianthinus
* Leucocoprinus medioflavus
* Leucocoprinus straminellus
* Leucocoprinus sulphurellus
* Leucocoprinus tenellus
* Leucocoprinus wynniae
* Leucocoprinus zeylanicus

## Referències

* ↑ Kirk PM, Cannon PF, Minter DW, Stalpers JA.. Dictionary of the Fungi. 10th. Wallingford: CABI, 2008, p. 374. ISBN 978-0-85199-826-8.

## Enllaços externs

* IndexFungorum 316814
# Porter de cadena

Els porters de cadena eren servents de palau situats en la porta principal.
Eren els porters de la primera porta de palau anomenats així mateix de cadena atès que posaven cadena a aquesta porta amb el seu cadenat i clau. Tenien la missió de llevar i posar la cadena perquè entrés la mula o cavall de la persona real i les cabalgaduras dels grans i prelats i dels cavallers als quals deixaven entrar cavalcant, llevada la cadena. Després que s'haguessin apeado, tiraven fos els cavalls i mules i tornaven a posar la cadena però deixaven en el vestíbul als cavalls o mules dels quals eren senyors, prelats, bisbes i dels quals tenien títol.
Tenien el seu salari i solien ser dos o tres que servien junts i eren diputats per a això. Se'ls donava una espelma de cera cada nit a tots perquè cremés prop de la porta.

## Referències

* Llibre de la càmera real del prinçipe Don Joan i offiçios de la seva casa i ..., Gonzalo Fernández d'Oviedo i Valdés, José María Escudero de la Penya, 1870
# Víctor Manuel Fernández Gutiérrez

Víctor Manuel Fernández Gutiérrez, conegut futbolísticament com a Víctor (nascut el 17 d'abril de 1974 a Mèrida) és un exfutbolista professional extremeny que jugava com a davanter. Va ser internacional amb la selecció espanyola en una ocasió.

## Enllaços externs

* Estadístiques a transfermarkt.de (alemany)
# Víctor Manuel Colomé i Farré

Víctor Manuel Colomé i Farré (Lleida, Segrià, 5 de desembre de 1948) és un empresari i polític català.

## Biografia

És enginyer industrial per l'Escola Tècnica Superior d'Enginyeria Industrial de Barcelona (ETSEIB) i Curs-postgrau en Alta Direcció Econòmica de la Empresa per EAE de Barcelona. Es també diplomat en Llengua i Literatura Francesa per la Universitat de Toulouse. Estudiós de Historia i Filosofía, es un bon coneixedor de la figura de Ramon Llull i de la Historia Medieval Europea. Ha estat vocal de la Cambra Oficial de la Propietat Urbana de Lleida (1978-1986), gerent de diverses empreses d'exportació i serveis, vicepresident de la Cambra de Comerç i Indústria de Lleida, vocal del Consell Directiu i Comitè Executiu de la Fira de Sant Miquel de Lleida (1978-1986) i membre de la Ponència Tècnica Provincial d'Urbanisme de Lleida. També ha estat vocal del Consorci d'Informació i Documentació de Catalunya (1982-1986).
De 1979 a 1981 va estar afiliat a la Unió de Centre Democràtic (UCD), partit on va ocupar la presidencia del Comitè local de la ciutat de Lleida. Fou elegit diputat per Aliança Popular a les eleccions al Parlament de Catalunya de 1984 i 1988 i senador designat pel Parlament de Catalunya el 1989-1992. En el Parlament de Catalunya va ocupar la Presidencia de la Comissio Legislativa d'Industria, Energía, Comerc, Consum i Turisme. També va esser Portaveu Adjunt del Grup Parlamentari Popular des de 1987 fins a 1988. Com a senador va ser Secretari de la Comissió Mixta Congrés-Senat d'Investigació Científica i Desenvolupament Tecnològic. L'any 1992 va renunciar a seguir essent el cap de llista del Partit Popular al Parlament de Catalunya per la provincia de Lleida i va abandonar la política activa, dedicant-se, des de llavors, a les seves empreses. Ha estat vicepresident de la Federacio d'Hostaleria de Lleida. L'any 1999 va rebre la Medalla del Turisme de Catalunya. L'any 2011 va ser el Pregoner de la Festa Major del barri de Noguerola de Lleida. L'any 2012 va ser designat membre del Consell Assessor de la ciutat de Lleida. També és membre del Consell Assessor de la Federacio d'Hostaleria de Lleida.
Es també membre del Caliu Ilerdenc, on forma part de la Junta Directiva, i del Club de l'Amistat de les terres de Lleida.

## Referències

* ↑ Diputats del Parlament de Catalunya en la III Legislatura p. 79
* ↑ Diputats del Parlament de Catalunya en la II Legislatura p. 58
* ↑ Fitxa al web del Senat (castellà)
# Noturus gyrinus

Noturus gyrinus és una espècie de peix de la família dels ictalúrids i de l'ordre dels siluriformes que es troba a Nord-amèrica.
Els mascles poden assolir els 13 cm de llargària total.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Page, L. M.; Burr, B. M. A field guide to freshwater fishes: North America north of Mexico (en anglès). Houghton Mifflin Company, 1991. ISBN 0-395-35307-6.
# Lilliard

Lilliard (morta el 1545) segons el folklore escocès va ser una donzella que va lluitar en la Batalla d'Ancrum Moor, que va tenir lloc el 1545 entre escocesos i anglesos, tot i que probablement és un personatge fictici.
La història, que és absolutament apòcrifa, diu que probablement era de la vila de Maxton i que, en veure com els anglesos assassinaven cruelment el seu enamorat i la seva família, plena de ràbia va lluitar feroçment contra ells, i n'arribà a matar el seu comandant.
A un dels costats on va tenir lloc la batalla, conegut com a Lilliard's edge, hi ha una llosa que recorda la llegenda de Lilliard. Tot i que la llosa és de construcció recent, hi ha registre que és la reconstrucció d'una d'anterior que estava trencada a trossos el 1743. En aquesta llosa hi ha uns versos dedicats a Lilliard que diuen:
Fair Maid Lilliard lies under this stane
little was her stature but muckle was her fame
upon the English loons she laid monie thumps
and when her legs were cuttit off she fought upon her stumps.
AD 1544
Hi ha moltes evidències que diuen que el lloc ja es deia així o amb noms derivats, abans de la batalla, fent pensar que Lilliard estava defensant les seves terres de l'atac dels anglesos. De fet, al segle dotze és coneixia com Lillesietburn i al 1378 es parla de Lillyat Cros.
Hi ha altres llegendes germàniques similars en què apareixen dones guerreres sense cames.

## Referències

* 1 2 3 «Lilliard's Stone, Lilliard's Edge» (en anglès). Canmore. National record of historical environment. [Consulta: 1r març 2018].
* ↑ Scott, Walter. Waverley Novels, vol. 24 (en anglès). Samuel H. Parker, 31/12/1834, p. 279.
* ↑ Chicago, Judy. The Dinner Party: Restoring Women to History (en anglès). The Monacelli Press, LLC, 8/7/2014. ISBN 9781580933971.
* ↑ «History of the Stewarts | Battles and Historic Events» (en anglès). The Stewart Society. [Consulta: 1r març 2018].
* ↑ «Lilliard» (en anglès). Brooklyn Museum. [Consulta: 1r març 2018].
# Platja de ses Canyes

La Platja de ses Canyes està situada a dos quilòmetres de Sant Ferran de ses Roques, a la costa Nord de Formentera, entre la Cala en Baster i la Platja de Tramuntana. És una platja amb poca ocupació, nudista i de fàcil accés des de la carretera. Es caracteritza per ser petita i tranquil·la i tenir forma de "u". Està envoltada de penyasegats abruptes i no té vegetació.

## Referències

* 1 2 «Dades bàsiques de la platja». Arxivat de l'original el 2012-06-29. [Consulta: 15 setembre 2012].
* Informació a queplaya
# Colla de Diables Infantils de Sarrià

La Colla de Diables Infantils de Sarrià va néixer l'any 2000, impulsada per un grup de pares i mares d'alumnes del Col·legi Dolors Monserdà - Santa Pau, amb la intenció de fer participar els infants en la festa del foc. La colla, que més tard fou ampliada amb alumnes d'unes altres escoles, és gestionada i dirigida pels pares dels nens que en formen part. S'encarreguen del correfoc infantil de la festa major de Sarrià i participen habitualment en les demostracions que programen la Federació de Diables i l'Ajuntament de Barcelona.
Els Diables Infantils de Sarrià van vestits amb casaca i pantalons negres, decorats amb flames vermelles, i banyes també de color vermell.

## Referències

* ↑ «Colla de Diables Infantils de Sarrià». Cultura popular de Barcelona. Barcelona: Institut de Cultura de Barcelona Web (CC-BY-SA via OTRS).