OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Església de Sant Josep de l'Hospital de Sant Antoni Abat

Sant Josep és una església i antic convent al costat de l'Hospital de Sant Antoni Abat a la ciutat de Vilanova i la Geltrú (Garraf) protegit com a bé cultural d'interès local. Erigida com a església dels P.P. Carmelites Descalços. El convent va ser iniciat el 1737 i el novembre del 1738 ja era habitat pels monjos. La construcció de l'església no es va enllestir fins al 1784, any en què es va beneir. L'obra va ser dirigida per Fra Josep de la Mare de Déu, frare carmelità. El 1787 es col·locà la imatge de la fornícula de la façana. El 1795 l'escultor Francesc Bonifaç va realitzar l'altar major, dedicat a la Verge dels Dolors. L'any 1835 els altars van ser destruïts i, després de l'exclaustració, el temple no es tornà a obrir al culte fins al 1853. Després de la Guerra Civil Espanyola (1936-1939) va fer les funcions de l'església parroquial, mentre es reconstruïa la de Sant Antoni.
Edifici de planta de creu llatina, amb una sola nau de cinc trams i capelles laterals. La nau està coberta amb volta de canó amb llunetes i les capelles amb cúpules peraltades. Damunt el creuer s'eleva un cimbori octogonal amb coberta de pavelló. La façana forma un angle amb la de l'hospital. És de composició simètrica, amb un cos central i dos laterals de menor alçada. Els tres cossos es troben separats per tres pilastres. El central té la porta d'accés, d'arc de mig punt, a més d'altres elements d'inspiració clàssica, com la fornícula, l'ull de bou o el frontó triangular del coronament. A la part central també hi ha una finestra amb dos escuts als costats. Els cossos laterals presenten portes d'arc de mig punt modificades i finestres rectangulars. El campanar, amb arcs de mig punt, està separat de l'església.

## Notes

* 1 2 «Església de Sant Josep de l'Hospital de Sant Antoni Abat». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 22 novembre 2012].

## Enllaços externs

* Església de Sant Josep de l'Hospital de Sant Antoni Abat, fitxa del catàleg de l'Ajuntament
# Esenler

Esenler és un districte d'Istanbul, Turquia, situat en la part europea de la ciutat.

## Història

Durant el període otomà, es trobava fora de les muralles de la ciutat i a la zona es trobaven els pobles de Litros i Avas, habitats per grangers grecs. Aquests van ser deportats amb l'intercanvi de població que es va produir amb la fundació de la República Turca, i la zona va ser ocupada amb turcs procedents de Macedònia. Actualment encara hi queden restes arquitectòniques d'importància, com algunes fonts i les ruïnes d'una església en l'interior de l'estació d'autobusos.

## Esenler en l'actualitat

Moltes de les persones que van emigrar a Istanbul entre els anys 1960 i 1990 es van instal·lar en districtes com Esenler, per la qual cosa les infraestructures han acabat resultant insuficients davant del ràpid creixement de la població i la lenta reacció de les autoritats.
A Esenler es troba la principal terminal d'autobusos de la part europea de la ciutat.

## Mahalleler

Birlik · Çiftehavuzlar · Davutpaşa · Fatih · Fevzi Çakmak · Havaalanı · Kâzım Karabekir · Kemer · Menderes · Mimarsinan · Namık Kemal · Nenehatun · Oruçreis · Tuna · Turgutreis · Yavuz Selim
# Lliga Nord-americana d'Esperanto

La Lliga Esperantista de Nord-amèrica (esperanto: Esperanto-Ligo por Norda Ameriko, ELNA) és l'organització nacional d'Esperanto als Estats Units. Es va fundar l'any 1952, a Sacramento, Califòrnia, i després de no molts anys va substituir una organització anterior, l'Associació Nord-americana d'Esperanto (esperanto: Esperanto-Asocio de Norda Ameriko, EANA), com la principal organització esperantista als Estats Units.
ELNA administra la llibreria més gran d'Esperanto a Amèrica. Edita un butlletí bimestral, Esperanto USA. De vegades també edita llibres sobre Esperanto. La direcció la constitueixen el president, vicepresident, secretari, caixer i a part unes altres nou persones; també té molts comissionats amb diverses tasques a l'interior del moviment esperantista.
ELNA celebra cada any, des del 1953 un congrés nacional, que sol ser als Estats Units, però de vegades també a Mèxic (juntament amb la Federació Mexicana d'Esperanto) o al Canadà (juntament amb l'Associació Canadenca d'Esperanto). La secció juvenil d'ELNA és la Joventut Esperantista Nord-americana (esperanto: Usona Esperantista Junularo, USEJ). ELNA és l'associació nacional dels Estats Units a l'Associació Universal d'Esperanto (des del 1955/1956).
L'Oficina Central, amb un empleat a jornada completa i un a mitja jornada, és a Emeryville, Califòrnia, que és al costat a San Francisco. Vilcjo Harris n'és el director des del 15 de febrer del 2007. Anteriorment va servir com a caixer d'ELNA i cap del Comité de Membres. Don Harlow n'és el director anterior i en 2013 el president n'era Víctor Raola.

## Referències

* ↑ Peter G. Forster. The Esperanto Movement, p.396.
* ↑ Esperanto USA al web de la Llibreria del Congrés
* ↑ Esperanto-USA president: for a universal language in the future, we'll need a habitable planet

## Enllaços externs

* Lliga Esperantista de Nord-amèrica
# Héctor Simón Escudero

Héctor Simón Escudero (Llançà, 13 de març de 1984) és un entrenador de futbol i exfutbolista català, que ocupava la posició de migcampista.

## Trajectòria

Destaca als equips de la UE Figueres, d'on és captat pel RCD Espanyol el 2002. La temporada 03/04 debuta a la màxima categoria amb el primer equip, tot jugant vuit partits. Sense massa oportunitats a l'equip barceloní, el 2005 marxa cedit al Racing de Ferrol, amb qui disputa 13 partits de Segona Divisió. Mentre milita a l'equip gallec, pateix una greu lesió vertebral al caure malament a una piscina a Tenerife, que li manté quasi dos anys apartat dels terrenys de joc.
De nou a l'Espanyol, continua formant part del filial, sense incorporar-se al conjunt de primera divisió. La temporada 08/09 retorna a la categoria d'argent a les files del Girona FC, on tot just apareix en tres ocasions. A mitja temporada recala a la Cultural Leonesa de Segona B. Al final de temporada va retornar al club gironí, d'on al cap de pocs mesos va sortir-ne per anar al Benidorm Club de Futbol. La temporada 2010/20211 va fitxar pel Club Esportiu Castelló, club amb el qual va tornar a tenir continuïtat. La temporada següent va fitxar pel CE Sabadell, amb qui va jugar a la Segona Divisió. L'estiu de 2012 va fitxar per l'Oviedo, equip en el qual va estar dues temporades lluitant per l'ascens. Finalment, el darrer equip en el qual va jugar va ser la UE Olot, on va recalar l'any 2014. Al club olotí va jugar sis temporades i més de dos-cents partits a Segona Divisió B, menys una temporada a la Tercera Divisió. És el jugador amb més partits disputats a la Segona B amb el club.
El mateix estiu de la seva retirada com a futbolista va agafar la banqueta del Peralada CF, de la Tercera Divisió. La temporada següent, la 2022/2023 va dirigir el CE L'Hospitalet de la mateixa categoria. La temporada 2023/2024 va dirigir el juvenil A del Girona FC i la 2024/2025 va fer-se càrrec de la banqueta de la UE Figueres, de la Lliga Elit.

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador
* Article del jugador a Renaldinhos

## Referències

* ↑ http://www.lavozdegalicia.es/hemeroteca/2006/01/03/4390891.shtml
* ↑ https://radiolot.cat/noticies/hector-simon-es-retira-deixa-lolot-i-es-el-nou-entrenador-del-peralada/
# Carlos Adolfo Sosa

Carlos Adolfo Sosa (Buenos Aires, 21 de juliol de 1919 - Buenos Aires, 2 de març de 2009), conegut com a Lucho Sosa, fou un futbolista argentí de la dècada de 1920.
Fou 12 cops internacional amb la selecció argentina. Pel que fa a clubs, defensà els colors de Atlanta, Boca Juniors, RC Paris i Red Star.

## Referències

* ↑ «Murió Carlos Lucho Sosa, un defensor de gran categoría». Clarin.com.
* ↑ «AllezRedStar.com - Base de données».
* ↑ Barreaud, Marc. Dictionnaire des footballeurs étrangers du championnat professionnel français (1932-1997). L'Harmattan, Paris, 1998. ISBN 2-7384-6608-7.
* ↑ (castellà) Profile at Historia de Boca Arxivat 2012-02-07 a Wayback Machine.
* ↑ (castellà) «Futbol Factory profile». Arxivat de l'original el 20 d'octubre 2007. [Consulta: 22 gener 2021].
# Sacro Cuore di Gesù

El Sacro Cuore di Gesù és una església de Roma.

## Història i descripció

L'església fou ordenada pel Papa Pius IX, qui el 1870 posà la primera pedra del nou edifici, però a causa de l'annexió de Roma al Regne d'Itàlia la feina s'aturà. Fou tan sols gràcies a la tenacitat de Sant Joan Bosco que la construcció pogué reprendre-se el 1880 i es finalitzà el 1887, per l'arquitecte Francesco Vespignani.
L'església és la seu de la parròquia del Sacro Cuore di Gesù a Castro Pretorio, establerta el 2 de febrer de 1879 amb el decret vicarial Postremis hisce temporibus. L'11 de febrer de 1921 el Papa Benet XV l'elevà al rang de basílica menor, amb la carta apostòlica Pia Societas. Posteriorment, el Papa Pau VI instituí el títol de cardenal del Sacro Cuore di Gesù a Castro Pretorio, el 5 de febrer de 1965.
La façana és d'estil renaixentista. Sobre la torre es troba una estàtua de Crist Redemptor, col·locada el 1931. L'interior té tres naus dividides per columnes de granit, amb creuer i cúpula.
L'església i els edificis annexos són propietat dels Salesians, que han fet un dels seus centres més importants a Roma. En un dels seus edificis visqué el fundador de l'església, Sant Joan Bosco, des de 1881 fins a 1884, com recorda una placa commemorativa.

## Títol cardenalici

El 5 de febrer de 1965, mitjançant la constitució apostòlica Almae Urbis templa, el Papa Pau VI instituí la diaconia de Sacro Cuore di Gesù a Castro Pretorio.

### Titulars

* Maximilien de Fürstenberg, títol pro illa vice (29 de juny de 1967 - 22 de setembre de 1988, mort)
* Giovanni Saldarini, títol pro illa vice (28 de juny de 1991 - 18 d'abril de 2011, mort)
* Giuseppe Versaldi, des del 18 de febrer de 2012

## Bibliografia

* Mariano Armellini, Le chiese di Roma dal secolo IV al XIX, Roma 1891
* C. Rendina, Le Chiese di Roma, Newton & Compton Editori, Milà 2000, p. 87
* M. Quercioli, Rione XVIII Castro Pretorio, en AA.VV, I rioni di Roma, Newton & Compton Editori, Milà 2000, Vol. III, pp. 1064-1105

## Vegeu també

* Societat de Sant Francesc de Sales

## Enllaços externs

* Web oficial
* Constitució Almae Urbis templa
# Doug Henderson

Douglas Henderson és un il·lustrador i artista especialitzat en la representació de fòssils animals i entorns. Ha il·lustrat nombrosos llibres sobre dinosaures i vida extinta, i se li atribueix com un "especialista en dinosaures" a la pel·lícula Parc Juràssic en la que apareixien les seves pintures. Henderson va tenir un paper en el renaixement dels dinosaures amb les imatges dels dinosaures i el seu medi ambient, en particular aspectes del se comportament que no es veu en les restauracions més tradicionals. Algunes obres d'art de Henderson es van inserir al joc 3D Dinosaur Adventure.

## Referències

* ↑ Images of a Prehistoric World, entrevista a Douglas Henderson a spiegel online
* ↑ Doug Henderson a Internet Movie Database (anglès)
* ↑ Doug Henderson Art
* ↑ A LOOK INSIDE THE WORLD OF PALEOART WITH DINOSAUR ARTIST STEVE WHITE Arxivat 2017-03-26 a Wayback Machine. a MTV, 9 de maig de 2012

## Enllaços externs

* Douglas Henderson's Earth History Illustrations
# George Weidenfeld

Arthur George Weidenfeld (Viena, 13 de setembre de 1919 - 20 de gener de 2016) va ser un columnista d'origen jueu nacionalitzat britànic, filantrop i crític. Va ser, al costat de Sir Ronnie Grierson el fundador de l'aliança universitària Europaeum. Va estudiar en la Universitat de Viena, Londres i en altres nombroses institucions importants d'Europa. Home de gran carisma, destaca pel seu afany per impulsar l'establiment d'un ensenyament comú a totes les nacions europees en qualsevol àmbit de la ciència.

## Autobiografia

* George Weidenfeld. Remembering My Good Friends: An Autobiography. HarperCollins, 1994. ISBN 9780060172862.

## Referències

* ↑ «Publishing giant George Weidenfeld dies aged 96» (en anglès). The Guardian, 20-01-2016.
# Lliga Nord del Tirol del Sud

Lliga Nord del Tirol del Sud és la secció de la Lliga Nord a Tirol del Sud. Es proposa atraure vots tant dels germanòfons com dels italianòfons en un programa de col·laboració entre els diferents grups lingüístics i sobre la identitat cristiana i occidental de la regió.
A les eleccions regionals de 2008 va presentar com a candidats Roland Atz, ex vicepresident regió Trentino-Tirol del Sud i ex SVP, i Giovanni Benussi, qui ha estat breument alcalde de Bozen amb Forza Italia i Alleanza Nazionale. Aquesta estratègia, ideada per Roberto Calderoli, pretenia atraure el SVP a les files del Poble de la Llibertat a nivell regional i nacional. El setembre de 2008 també va rebre suport d'Elena Artioli, ex SVP. Però Benussi deixà el moviment i ha estat substituït per Paolo Bassani, antic membre del Partit Liberal Italià, de FI i del PRI. Només va obtenir el 2% i un conseller, mentre que el seu homòleg de Trentino ha obtingut el 16%.

## Càrrecs del partit

* Secretari nacional: Umberto Montefiori (1991–1998), Kurt Pancheri (1999–2008)
* President nacional: Sergio Tamajo (1999–2008)

## Resultats electorals

| Eleccions | vots | % | Escons |
| Legislatives 1992 (Cambra) | 11.380 | 3,6% | |
| Regionals del 1993 | 9.115 | 3,0% | 1 |
| Legislatives 1994 (Cambra, prop.) | 7.508 | 2,4% | |
| Legislatives 1996 (Cambra, prop.) | 11.090 | 4,3% | |
| Regionals del 1998 | 2.606 | 0,9% | – |
| Europees del 1999 | 1.236 | 0,5% | |
| Legislatives 2001 (Cambra, prop.) | 1.918 | 0,6% | |
| Provincials del 2003 | 1.626 | 0,5% | – |
| Europees del 2004 | 1.878 | 0,7% | |
| Legislatives del 2006 (Camera) | 2.799 | 0,9% | |
| Legislatives del 2008 (Camera) | 5.951 | 2,0% | |
| Provincials del 2008 | 6.411 | 2,1% | 1 |
# Loderingo degli Andalò

Fra Loderingo degli Andalò o Loderengo (Bolonya, cap a 1210 - Ronzano, 1293) va ser un religiós i polític italià. Estava entre els fundadors de l'ordre de la Milícia de la Santíssima Mare de Déu, també coneguda com la dels Frares del Goig (frati Gaudenti).

## Biografia

Va néixer a Bolonya l'any 1210 en una noble família gibelina: d'Andrea Lovello, que tenia el sobrenom Andalò (d'on surt el seu cognom) i d'Ota. Germà de la beata Diana, fundadora del monestir dominicà de Santa Agnés; i de Brancaleone, que va ser alcalde de Gènova i després senador a Roma. Loderingo fou empresonat el 1239 per Frederic II. Després va ocupar el càrrec d'alcalde a Mòdena, Florència i Bolonya.
En el 1260 amb d'altres fundà l'orde dels Frares del Goig (o cavallers de Santa Maria). Aquest orde, compost per clergues i laics, tenia la tasca de combatre les heretgies, de pacificar les faccions adverses d'una ciutat, i per això els membres de l'Orde tenien permís per portar armes. Juntament amb Catalano dei Malavolti va ser pacificador en diverses ciutats en nom del papa Climent IV, tot i que el seu orde tenia prohibit ocupar càrrecs polítics. Els dos religiosos foren rectors a Bolonya (1265 i 1267), mentre que el 1266, poc després de la batalla de Benevent i la sagnant expulsió dels gibel·lins, van ser enviats com pacificadors a Florència. Aquí els devia conèixer Dante, que els va col·locar a l'Infern de la Divina Comèdia.
En 1267, Loderingo es va retirar al convent (ermita) de Ronzano en els turons de Bolonya. Aquí va tenir per company a Guittone d'Arezzo que li va dedicar una cançó en la qual va exaltar la seva serena paciència. Va morir en el convent el 1293.

## El personatge a la Divina Comèdia

Dante uneix Loderingo a la sort del seu col·lega Catalano de 'Malavolti, condemnant-lo entre els hipòcrites a la sisena fossa del vuitè cercle (Infern Cant XXIII vv. 103-108), forçats a vagar durant tota l'eternitat, coberts per pesadíssimes capes de plom, cobertes d'or pur per fora.
Loderingo en l'Infern de la Divina Comèdia no parla, fa de comparsa, o almenys no s'adreça a Dante, només parla amb Catalano: "després mirant-se l'un a l'altre es deien: / "Aquest pareix viu, tal com mou la gola; / però si estan morts per quin privilegi / no van coberts amb el pes del mantell? (Infern Cant XXIII vv.87-90).

## Bibliografia

* Sermonti, Vittorio. Canto Ventitreesimo. Supervisione de Gianfranco Contini. L'Inferno di Dante. Rizzoli 2001. 2a ed. 07- 2015. Rizzoli Milano. Italià, "pp. 464-467". BUR classici. ISBN 978-88-17-07584-8.
* Andalo, Loderingo degli; di Ettore Bonora - Enciclopedia Dantesca (1970 {{format ref}} http://www.treccani.it/enciclopedia/loderingo-degli-andalo_%28Enciclopedia-Dantesca%29/
* Mira, Joan Francesc. Cant XXIII. Infern versió de la Divina Comèdia. Dante Alighieri, Primera Ed. Proa 2000; 02- 2010. Edicions 62. Barcelona. Català. "pp.285- 295". Col·lecció labutxaca. ISBN 978-84-9930-058-0. Tota repetició en català de les paraules de la Divina Comèdia han estat preses d'aquesta versió (en lletra cursiva o entre cometes).
# Hiromitsu Isogai

Hiromitsu Isogai (Ogawa, Districte de Shimomashiki (avui en dia dins de la ciutat d'Uki), Prefectura de Kumamoto, Japó, 19 d'abril de 1969) és un exfutbolista japonès.

## Selecció japonesa

Hiromitsu Isogai va disputar 2 partits amb la selecció japonesa.

## Enllaços externs

* National Football Teams
* Japan National Football Team Database
# Caps

Rasmus Borregaard Winther (Copenhaguen, 17 de novembre de 1999) més conegut pel seu sobrenom Caps (que recentment estilitza caPs), és un jugador danès professional de l'eSport League of Legends. Actualment juga com a mid-laner per l'equip G2 Esports.
El novembre de 2018, i després de ser guardonat com a MVP de la lliga europea d'estiu de 2018, Caps va deixar el seu antic equip, Fnatic, per fitxar pel seu rival europeu G2 Esports.

## Referències

* ↑ «Rasmus Borregaard Winther». Forbes. [Consulta: 23 setembre 2020].
* ↑ «G2 revoluciona Europa con el fichaje de Caps». esports.as.com, 29-11-2018. [Consulta: 23 setembre 2020].
* ↑ «Caps is quite possibly the best player in the world». www.redbull.com, 02-11-2019. [Consulta: 23 setembre 2020].
# Església de Sant Medir de Cartellà

L'Església de Sant Medir de Cartellà és una església del municipi de Sant Gregori (Gironès). Església de planta rectangular absis posterior i cossos afegits lateralment. Coberta de teula àrab a dues vessants. Parets portants de pedra amb carreus a les cantonades i a la porta d'accés, feta amb brancals i llinda de pedra motllurada. A l'angle dret de la façana principal hi ha adossat un cos cilíndric construït amb carreus ben tallats, en el seu interior hi ha una escala de cargol de pedra per accedir al campanar de planta quadrada i carreus a la part superior. A la part posterior es conserva l'absis romànic. L'església originàriament havia tingut una sola nau amb absis, posteriorment se li va afegir una altra nau paral·lela i capelles laterals. La nau original és coberta amb volta de canó. Les parets interiors són arrebossades i pintades de color blanc, deixant vistos els elements de carreus.

## Història

L'origen d'aquesta església s'ha de buscar en la que bastiren els monjos del monestir de Sant Medir, probablement una construcció preromànica de la qual no en queden restes. Més tard fou refeta o substituïda per una de romànic llombard que ha anat sofrint variacions al llarg dels segles. El segle xviii va patir importants reformes o ampliacions.
Possiblement el Monestir de Sant Medir fou fundat a principis del segle ix (any 820), a mitjans del segle x els monjos abandonaren el monestir i l'església es convertí en una simple parròquia i durant segles depengué del monestir de Santa Maria d'Amer.

## Referències

* 1 2 3 «Església de Sant Medir de Cartellà». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 desembre 2012].
# Gaig terrestre de Xinjiang

El gaig terrestre de Xinjiang (Podoces biddulphi) és un ocell de la família dels còrvids (Corvidae).

## Hàbitat i distribució

Habita zones de matolls rastrers als deserts i turons del nord-oest de la Xina a l'oest de Sinkiang.

## Referències

* ↑ «Gaig terrestre de Xinjiang». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/06/2021(català)
# I

* Per a altres significats, vegeu «I (kana)».
La I és la novena lletra de l'alfabet català i tercera de les vocals.

## Fonètica

En català serveix per representar la més tancada i palatal de les vocals. Si està al costat d'un altra vocal pot representar el so de semi-vocal.
La i representa dues variacions ortogràfiques diferents. Una és la de í Í que únicament serveix per al so vocàlic (mai el semivocàlic) i que se'n fa ús quan així ho indiquen les normes d'accentuació (pastís, camí)
L'altra variació és la dièresi Ï ï de la qual se'n fa ús en cas de separar dues vocals que segons les normes ortogràfiques i d'accentuació haurien d'anar juntes (veïna). En català prenormatiu aquesta situació se solia resoldre amb una hac intercalada (vehina). En aquest cas, la variant en majúscula Ï només pot ser utilitzada si hi està tota la paraula, ja que no hi ha cap paraula que comenci per aquest símbol.
Amb la lletra ge serveix per formar el dígraf ig que després d'una vocal plena serveix per indicar el so palatal africat (maig, roig).
Amb la lletra ics serveix per formar el dígraf ix que després d'una vocal plena representa el so palatal fricatiu de fluix, caixa (ja que sense la i expressaria la combinació /ks/ de flux)
En català, i és una conjunció coordinant copulativa

## Significats de la lletra I

* Bioquímica: símbol de la isoleucina.
* Matemàtiques: Símbol que representa el nombre imaginari de valor arrel quadrada de -1. En nombres romans té el valor d'1. Si se'n col·loquen dos seguits (II) de 2 i tres seguits (III) de 3. A la dreta d'un altre número li suma 1 valor i a l'esquerra li'n resta.
* Química: I és el símbol de l'element químic Iode
* Vehicles: Designa vehicles automòbils provinents d'Itàlia

## Símbols derivats o relacionats

| Caràcter | Descripció | Unicode (maj./min.) | Html (maj./min.) | Notes d'ús |
| Ì | I amb accent greu | U+00CC U+00EC | &Igrave; igrave; | italià |
| Í | I amb accent agut | U+00CD U+00ED | &Iacute; &iacute; | català, castellà, etc. |
| Î | I amb accent circumflex | U+00CE U+00EE | &Icirc; &icirc; | francès, etc. |
| Ï | I amb dièresi | U+00CF U+00EF | &Iuml; &iuml; | català, francès, etc. |
| Ĩ | I amb titlla | U+0128 U+0129 | | lituà |
| Ǐ | I amb anticircumflex | U+01CF U+01D0 | | pinyin |
| Ĭ | I amb breu | U+012C U+012D | | |
| Ī | I amb màcron | U+012A U+012B | | |
| İ | I amb punt superior | U+0130 U+0069 (0x69) | | turc |
| ı | I sense punt superior | U+0049 U+0131 | | turc |
| Ị | I amb punt inferior | U+1ECA U+1ECB | | |
| Į | I amb ogonek | U+012E U+012F | | lituà |
| Ĳ | Lligatura IJ | U+0132 U+0133 | | neerlandès |

## Referències

* ↑ «GramaTIC-Les conjuncions». Conselleria d'Educació, Universitats i Ocupació. Generalitat Valenciana.. [Consulta: 24 setembre 2023].
Viccionari
# Caps blancs

«Caps blancs» té aquests significats:
* Caps blancs o morrisà bord, planta de la família de les brassicàcies
* Caps blancs o sarronets de pastor, planta del continent europeu de la família de les brassicàcies
* Caps blancs o ravenissa comuna, planta de la família de les brassicàcies
* Caps blancs o pastanaga, planta de la família de les apiàcies
* Caps blancs o cardigassa vera, planta amb flor de la família de les asteràcies
* Caps blancs o Alyssum alyssoides, espècie de planta dins la família de les brassicàcies nativa d'Euràsia, incloent els Països Catalans
# Gianluca Gaudino

Gianluca Gaudino (nascut l'11 de novembre de 1996) és un futbolista alemany que juga actualment al Young Boys suís.

## Enllaços externs

* Gianluca Gaudino Fitxa a Fussballdaten
* Perfil kicker (alemany)