OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Necròpolis de Dra-Abu al-Naga

La necròpolis de Dra Abu al-Naga (àrab: مقابر ذراع أبو النجا, maqābir Ḏrāʿ Abū an-Najā) és una necròpolis a l'oest de Luxor, al nord-est del temple de Hatshepsut, dins del conjunt de necròpolis de nobles i alts funcionaris de la cort dels faraons conegut amb el nom de Vall dels nobles, en el que hi ha 114 tombes d'alts oficials i 17 de faraons. Les tombes es cataloguen segons la denominació "TT" (Theban Tomb o Tomba Tebana), que inclou totes les tombes descobertes a la necròpolis de Tebes, excepte les de la Vall dels Reis (catalogades "KV") i les de la de les Reines (catalogades "QV").
Els primers sepulcres foren construïts pels sistema anomenat Saff, paraula àrab per designar a un objecte ple de forats, que és l'aspecte de les tombes des l'exterior. Les tombes estan excavades a la pedra, sostingudes mitjançant columnes i segueix una sala rectangular. El seu estat de conservació és dolent.
Es poden visitar les tombes de Roi (TT255) i Shuroi (TT13) que han estat restaurades. El complex mortuori d'Amenhotep I i de la seva dona Ahmose-Nefertari és el més rellevant del conjunt. Al complex hi ha el temple de Mentuhotep II, els temples dels Antefs (Dinasties XI i XVII) i la tomba-piràmide del faraó Ahmose I i la reina Tetisheri.
Fou excavada per Clarence Fisher del 1921 al 1923 i per Lanny Bell el 1967.

## Tombes més destacades

* Amenhotep I
* Tut
* Hray
* Shuroi (TT13)
* Hui
* Tetiky (fill d'Ahmose)
* Panehsy
* Baki
* Amenmose
* Montukherkhopshef
* 4 de personatges anomenats Nebamon
* Kefia (Neferronpet)
* Bakenkhons
* Samut
* Nu
* Amenemopet
* Amenmose
* Userhet
* Heti
* Tati
* Antef
* Pennesuttawy
* Nebwanenef
* Thonefer
* Raia
* Besenmut
* Nakht
* Kenamon
* Amenemhat
* Intef
* Nehemawai
* Ramose
* Ani
* Senna
* Nebamon
* Tharwas
* Saroi i Amenhotep
* Roi
* Hornakht
* Wennefer
* Penhet
* Roi (escriba reial)
* User
* Khaemwaset
* Mentuhotep Sankhkare
* Nakht
* Roma (Roi)
* Pahemnetjer
* Iny
* Niay
* Pendua
* Bakenkhons
* Setau virrei de Kush
* Ramessenakhte
* Anhotep virrei de Kus
* Hori
* Paraemheb
* Paser
* Piay
* Paser
* Irdjanen
* Thonefer
* Penrenutet
* Piai
* Nebseni
* 14 de personatges no identificats
* Tomba ANB

## Enllaços externs

* Llistat de tombes de Dra Abu el-Naga (anglès)
* Pàgina oficial del "Projecte Djehuty" (2002-2007), dirigit per José Manuel Galán (castellà)
* Dra'Abu el-Naga / Theben-West - Deutsches Archäologisches Institut Arxivat 2013-06-29 a Wayback Machine. (alemany)
# Nicanor Loreti

Nicanor Loreti (Buenos Aires; 31 d'octubre de 1978) és un director, productor i guionista de cinema argentí. És conegut principalment per la seva ópera prima, Diablo (2012), i per Kryptonita (2015) al igual que la seva sèrie derivada, Nafta Súper (2016).

## Biografia

En plena adolescència Loreti coneix a Axel Kuschevatzky i als socis de l'últim, en la galeria que aquests tenien al carrer Corrientes: el videoclub Mondo Macabro, que exercia d'espai iniciàtic per a cinèfils durant la primera meitat de els ’90, i que va ampliar la videoteca de molts fans de gèneres com el cinema de terror, d'acció i de ciència-ficció, igual que per a nostàlgics del programa de televisió "Sábados de Súper Acción". Així, Loreti ingressaria després en la famosa revista creada per Kuschevatzky i dedicada a l'anàlisi de cinema i televisió, "La Cosa Cine", on va treballar diversos anys. També ha entrevistat personatges de la indústria del cinema per a les revistes "Fangoria" i "Shock Cinema".
A finals dels '90 estudià a la Universidad del Cine (FUC), quan la universitat de Manuel Antín estava poblada per molts dels noms fonamentals del Nou Cinema Argentí. Allí va compartir aula amb futurs directors com Mariano Llinás, Alejo Moguillansky, Pablo Parés i Ariel Winograd.
Durant els seus anys en La Cosa va realitzar moltes entrevistes a actors i personatges del món del cinema relativament desconeguts, i als quals cap altre mitjà els parava esment. Diverses d'aquestes entrevistes van donar forma a dos llibres, Cult People i Cult People 2, la revancha, editat per Fan Ediciones. Per aquests llibres va entrevistar a actors com Carlos Gallardo, Michael Pare, Powers Boothe, Danny Trejo i el director i guionista Alex Cox, de qui es va fer amic després durant l'estrena de Diablo al Festival internacional de Cinema de Mar del Plata el 2011, després que el cineasta britànic felicités a Loreti pel seu llargmetratge. Coix co-va escriure al costat de Loreti i la guionista i actriu Paula Manzone 27: El club de los malditos (2018), una película de acción y humor negro dirigida por Loreti.
una pel·lícula d'acció i humor negre dirigida per Loreti.

## Filmografia
### Cinema
#### Intèrpret

* Nunca asistas a este tipo de fiestas (2000)

#### Director

* Nathán: El peluche asesino (curt, 2000)
* El kuervo (curt, 2005)
* Bad Blood (curt, 2009)
* La H (documental, 2011)
* Diablo (2012)
* Socios por accidente (2014)
* Socios por accidente 2 (2015)
* Kryptonita (2015)
* 27: El club de los malditos (2018)
* Pinball (curt, 2019)
* Punto Rojo (2021)

#### Guionista

* Diablo (2012)
* Kryptonita (2015)
* 27: El club de los malditos (2018)
* Pinball (curt, 2019)
* Una tumba para tres (2021)
* Punto Rojo (2021)

### Televisió

* Dos por una mentira (sèrie de televisió, 13 episodis, 2013)
* Nafta Súper (2016, director i coguionista)

## Referències

* 1 2 Mondo Macabro, por Mariano Kairuz 2-12-2012, Radar, suplemento cultural de Página/12

## Enllaços externs

* Nicanor Loreti a Cinenacional.com
# Narcos (pel·lícula)

Narcos és una pel·lícula dramàtica hispano-italiana de Giuseppe Ferrara i estrenada el 1992.

## Sinopsi

Basada en una història real, la pel·lícula està ambientada a Colòmbia a finals de la dècada de 1980, on una sèrie de nois joves estan involucrats en el tràfic de droga, matant per ordre qualsevol persona que molesti els caps de la màfia del càrtel de Medellín, que els entrenen en assassinats mitjançant instructors militars estrangers a "escoles" reals. Jesús, Diego i Miguel, tres d'aquests nois, s'han tornat problemàtics perquè en saben massa i els seus “superiors” decideixen apartar-los. Aleshores decideixen explicar tot el que saben al jutge Ramírez, però el Càrtel acabarà fent-los desaparèixer a l'aire.

## Repartiment

* Juan José Pinero : Jésus
* José Maldonado : Miguel
* Cristobal Cornes : Diego
* Adriana Sforza : Mercedes
* Aldo Sambrell : El Boss
* Luis Castillo : El Crucero

## Referències

* ↑ Narcos a filmoteca.org
* ↑ Narcos a Archivio del Cinema Italiano
* ↑ Narcos a Il Cinematografo

## Enllaços externs

* Tràiler de la pel·lícula a YouTube
# Can Tubert (Ordis)

Can Tubert és una obra d'Ordis (Alt Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Casal a la sortida del poble, a la carretera que porta a Navata. És una casa aïllada amb coberta de vessant a dues aigües inclinades a les façanes laterals, amb afegitons davant de la façana principal. D'aquesta façana principal destaca una portalada rectangular amb petites motllures que pretenen simular un arc conopial i un finestral amb ampit no gaire gran amb inscripcions a la llinda a on hi apareix la data 1603.Tant a les façanes de ponent com a les de tramuntana hi ha diferents obertures, una amb arc conopial. El ràfec de teulada és de sis sostres i té decoracions amb triangles pintats.
És una casa que ha estat restaurada recentment i a la façana posterior s'hi ha afegit una construcció a mode d'entrada per la casa.

## Referències

* 1 2 «Can Tubert». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 9 maig 2020].
# Canon RF 15-35mm f/2.8L IS USM

El Canon RF 15-35mm f/2.8L IS USM és un objectiu zoom el qual esta entre una focal gran angular i normal, de la sèrie L amb muntura Canon RF.
Aquest, va ser anunciat per Canon el 14 de febrer de 2019, amb un preu de venda suggerit de 2.679,99€.
Aquest objectiu s'utilitza sobretot per fotografia de paisatge i arquitectura.

## Característiques

Les seves característiques més destacades són:
* Distància focal: 15-35mm
* Obertura: f/2.8 - 22
* Motor d'enfocament: USM (Motor d'enfocament ultrasònic, ràpid i silenciós)
* Estabilitzador d'imatge de 5 passes
* Distància mínima d'enfocament: 28cm
* Rosca de 82mm
* Distorsió òptica a 15mm de -2,81% (tipus barril) i a 35mm de 0,368% (tipus coixí).
* En format RAW i a 15mm i f/2.8 l'objectiu ombreja les cantonades amb més de quatre passes i mitja de llum, a partir de f/8 aquest efecte ja disminueix fins a una mica més de dues passes. Amb la correcció de lent activada, aquest ombrejat es veu molt reduït, a f/2.8 amb una mica més de dues passes de llum i a f/8 amb més de mig pas.
* En format RAW i a 35mm i f/2.8 l'objectiu ombreja les cantonades amb una mica més de dos passes i mitja de llum, a partir de f/8 aquest efecte ja disminueix fins a gairebé un pas. Amb la correcció de lent activada, aquest ombrejat es veu molt reduït, a f/2.8 amb una mica més de mig pas de llum i a f/8 amb 0,31 passes.
* La millor qualitat òptica a 15mm la trobem a f/4 al centre i a f/5.6 a les cantonades. A 35mm la millor qualitat es troba entre f/4 i f/5.6 al centre i entre f/5.6 i f/8 a les cantonades.

## Construcció

* La muntura i la majoria de parts internes són de metall, mentre que les altres parts són de plàstic.
* El diafragma consta de 9 fulles, i les 16 lents de l'objectiu estan distribuïdes en 12 grups.
* Consta de tres lents asfèriques, tres d'ultra baixa dispersió, un revestiment d'esfera d'aire (ajuda a reduir els efectes fantasma) i dos lents de fluorita (per resistir la brutícia i taques).

## Accessoris compatibles

* Tapa E-82 II
* Parasol EW-88F
* Filtres de 82mm
* Tapa posterior RF
* Estoig LP1222

## Objectius similars amb muntura Canon RF

* Canon RF 14-35mm f/4L IS USM
* Canon RF 15-30mm f/4.5-6.3 IS STM

## Referències

* ↑ «Canon RF 15-35mm F2.8L IS USM Specs» (en anglès). Dpreview.
* ↑ «Canon RF 15-35 mm, RF 24-70 y RF 70-200 mm f/2,8, análisis: un kit completo para seducir a los profesionales» (en castellà). Xataka foto.
* ↑ «Canon RF 15-35mm F2.8 L IS USM Lens Review» (en anglès). The digital picture.
* ↑ «Canon RF 15-35mm F2.8 L IS USM Lens Specifications and Measurements» (en anglès). The digital picture.
* 1 2 3 «Canon RF 15-35mm f/2.8 USM L IS - Review / Test Report - Analysis» (en anglès). Optical limits.
* 1 2 «[https://www.kenrockwell.com/canon/eos-r/lenses/15-35mm-f28.htm Canon 15‑35mm f/2.8L IS RF USM]» (en anglès). Kenrockwell.
* ↑ «Objetivo RF 15-35mm F2.8L IS USM de Canon» (en castellà). Canon store.
* ↑ «Canon RF 14-35mm F4L IS USM Specs» (en anglès). Dpreview.
* ↑ «Canon RF 15-30mm F4.5-6.3 IS STM. Ficha Técnica» (en castellà). Todo fotografia.
# Enlairament i aterratge vertical (coet)

Un enlairament i aterratge vertical (de l'anglès Vertical takeoff, vertical landing o VTVL) és una forma d'enlairament i aterratge per a coets. Hi ha diversos vehicles VTVL comercials, però la majoria estan en fase de desenvolupament o en proves com a tecnologia bàsica pels coets reusables, popularitzats per dues empreses, Blue Origin i SpaceX, totes dues han demostrat la recuperació de vehicles de llançament, amb el New Shepard de Blue Origin assolint el primer aterratge vertical amb èxit després d'un vol de prova a l'espai exterior, i el Falcon 9 Flight 20 de SpaceX amb el primer aterratge amb un accelerador orbital comercial.
No s'han de confondre els coets VTVL amb les aeronaus que tenen la capacitat d'enlairar-se i aterrar verticalment, ja que utilitzen l'aire per al suport i la propulsió, com els helicòpters i els jets saltadors que es tracten d'aeronaus VTOL.
El 1961, es va demostrar per primer cop un coet VTVL personal, anomenat Bell Rocket Belt, el conegut jet pack.

## Referències

* ↑ American Rocketman Rocket Belt History

## Enllaços externs

* Astronautix.com – List of VTVL rocket concepts from the past
* Hobbyspace.com – Development of VTVL rockets around the world Arxivat 2010-01-04 a Wayback Machine.
# Washougal

Washougal és una població dels Estats Units a l'estat de Washington. Segons el cens del July 1, 2008 tenia 13.509 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Washougal tenia 8.595 habitants, 3.294 habitatges, i 2.325 famílies. La densitat de població era de 669,1 habitants per km².
Dels 3.294 habitatges en un 37,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 51,3% hi vivien parelles casades, en un 14,1% dones solteres, i en un 29,4% no eren unitats familiars. En el 23,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 8,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,61 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,05.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 29,8% tenia menys de 18 anys, un 8,3% entre 18 i 24, un 30,1% entre 25 i 44, un 20,6% de 45 a 60 i un 11,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 91,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 38.719 $ i la renda mediana per família de 52.293 $. Els homes tenien una renda mediana de 37.351 $ mentre que les dones 26.032 $. La renda per capita de la població era de 19.389 $. Aproximadament el 8,3% de les famílies i el 9,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Washougal». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Washougal». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 13 agost 2010].
# 2n NHK Kōhaku Uta Gassen

El 2n NHK Kōhaku Uta Gassen (第2回NHK紅白歌合戦, en català: 2a Batalla de Cançons de Roigs i Blancs) fou celebrat el 3 de gener de 1952 a Tòquio i emés en directe per la Ràdio 1 de la Corporació Emissora del Japó (NHK). L'emissió va durar noranta minuts, des de les 19:30 fins a les 21:00 hores. En aquesta segona edició, l'equip guanyador tornà a ser el blanc o Shiro-gumi compost pels artistes masculins, que ja havia guanyat l'anterior edició de 1951.

## Presentadors

* Masaharu Tanabe — Moderador del concurs i presentador de l'NHK
* Kiyoko Tange — Actriu i padrina de l'equip roig.
* Shūichi Fujikura — Presentador i padrí de l'equip blanc.

## Cançons participants

| Ordre | Artista | # | Cançó |
| 1 | Teruko Akatsuki | 2na | "Tokyo Sunshine Boy" |
| 2 | Hisao Itō | 1ra | "Yama no Kemuri" |
| 3 | Mariko Ike | 1ra | "Koi no Machikado de" |
| 4 | Kiyoshi Utsumi | 1ra | "Sasurai no Tabiji" |
| 5 | Shizuko Kasagi | 1ra | "Kaimono Boogie" |
| 6 | Atsuo Okamoto | 1ra | "Akogare no Yūbin Basha" |
| 7 | Yukie Kubo | 1ra | "Yatton Bushi" |
| 8 | Noboru Kirishima | 1ra | "Akai Tsubaki no Minato Machi" |
| 9 | Fubuki Koshiji | 1ra | "Begin the Beguine" |
| 10 | Masao Suzuki | 2na | "Hōnen Odori" |
| 11 | Machiko Sanjō | 1ra | "Tokyo Hika" |
| 12 | Shin Segawa | 1ra | "Jōshūgarasu" |
| 13 | Tsuzuko Sugawara | 2na | "Enoshima Hika" |
| 14 | Itsurō Takeyama | 1ra | "Aizen Bashi" |
| 15 | Yukiko Todoroki | 1ra | "Koshinuke Nichō Kenjū" |
| 16 | Ken Tsumura | 1ra | "Shanghai Gaeri no Riru" |
| 17 | Aiko Hirano | 1ra | "Niji yo Itsumademo" |
| 18 | Rokurō Tsuruta | 2na | "Kōkai Chanson" |
| 19 | Akiko Futaba | 2na | "Morocco Kara Kita Onna" |
| 20 | Katsuhiko Haida | 1ra | "Alps no Makiba" |
| 21 | Junko Mihara | 1ra | "Shinobi Naku Ame" |
| 22 | Isao Hayashi | 2na | "Dakota no Tasogare" |
| 23 | Hamako Watanabe | 2na | "San Francisco no Chinatown" |
| 24 | Ichirō Fujiyama | 2na | "Olympic no Uta" |

## Referències

* ↑ «NHK紅白歌合戦ヒストリー». [Consulta: 24 abril 2024].
# Agnesi (cràter)

Agnesi és un cràter d'impacte en el planeta Venus de 42,4 km de diàmetre. Porta el nom de Maria Gaetana Agnesi (1718-1799), matemàtica italiana, i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1991.

## Referències

* ↑ «Agnesi». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey. [Consulta: 1r juliol 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Venus
# Agnetha Fältskog

Agnetha Fältskog (Jönköping, 5 d'abril de 1950) és una cantant i compositora sueca coneguda sobretot per formar part del grup suec ABBA.

## Abans i després d'ABBA

L'Agnetha va néixer a Jönköping, ciutat de Suècia, i era la gran de dues germanes. Des de petita sempre li agradà la música. Als 17 anys va escriure la cançó "Jag var så kär" (Estava tan enamorada) i va ser número 1 al seu país, el 1967. Va seguir publicant àlbums fins a ser la solista femenina més famosa a Suècia per aquells temps.
L'any 1969 va conèixer en Björn Ulvaeus, cantant, amb qui es va casar l'any 1971. Ambdós formarien una de les parelles integrants d'ABBA. L'any 1980 es van divorciar però van continuar treballant junts intentant que aquella situació no interferís en el grup.
El 1972, l'Agnetha va interpretar també el paper de Maria Magdalena a la versió sueca de l'obra teatral "Jesucrist Superstar".
L'any 1975, quan ja era membre d'ABBA, publicà l'últim disc original en suec, titulat "Elva kvinnor i ett hus".
Després d'ABBA va reprendre la seva carrera en solitari durant un temps, i va treure 3 discos en anglès a la dècada dels 80. Posteriorment es retirà del món de la música i també de la vida pública durant uns quants anys fins que el 2004 va treure l'àlbum My Colouring Book.

## Vida personal

L'Agnetha té dos fills fruit del seu matrimoni amb en Björn Ulvaeus, són la Linda (nascuda el 1973) i en Christian (nascut el 1977). Després del divorci, l'any 1980, encara van seguir treballant junts amb ABBA fins que el grup finalment es dissolgué el 1982.

## Referències

* ↑ Ray, Michael. Disco, Punk, New Wave, Heavy Metal, and More: Music in the 1970s and 1980s (en anglès). Britannica Educational Publishing, 2012-12-01, p. 175. ISBN 978-1-61530-912-2.
# Abdul Karim Soroush

Farajollah Dabbagh, conegut com a Abdul Karim Soroush o Abdolkarim Sorush (en persa عبدالكريم سروش), el Luter iranià i per Sorush, (Teheran, 16 de desembre de 1945) és l'intel·lectual iranià més conegut a occident. És considerat com el pensador emblemàtic del Postislamisme i se li reconeix certa influència sobre l'àmbit polític de l'Islam.
És filòsof islamista laic i professor d'ètica. Antic partidari de Jomeini, va ocupar un lloc en el Consell de la Revolució Cultural. Des de llavors, Sorush ha canviat fins al punt de ser un dels principals adversaris del principi d'indisociabilitat del fet religiós i del polític.
El seu pensament està en la línia de Muhàmmad Khatami. Encarna una tendència anticlerical, però és un “laic” quant al seu estatus social i a la seva formació universitària.

## El seu concepte del "coneixement religiós"

Les principals preguntes que planteja Sorush són les que es fan nombrosos pensadors musulmans contemporanis: pot existir una interpretació definitiva de l'Islam? Quin paper pot tenir en política la religió? És l'Islam compatible amb la democràcia?
Atès que l'Islam és considerat com a invariable, no canviable i transcendint totes les representacions i les manipulacions de les quals pot ser objecte, Sorush vol conciliar l'Islam amb un món dinàmic, partionant els fonaments de la religió i el “coneixement religiós” que s'obté pel seu estudi. Aquest raonament desemboca en l'acceptació del “coneixement religiós” com una construcció humana que està necessàriament en continu canvi.
Sorush proposa l'abandó de qualsevol ideologia islàmica que no sigui un coneixement de la religió sinó un instrument polític i social destinat a orientar i determinar el comportament públic a partir de certa concepció de la religió. Transformar una religió en ideologia suposa limitar la llibertat d'interpretació dels dogmes religiosos.

## Referències

* ↑ Bramon, Dolors. L'Islam avui : alguns aspectes controvertits. Barcelona: Fragmenta, cop. 2016, p. 14. ISBN 9788415518440.

## Bibliografia

* DAHLÉN, Ashk, Islamic Law, Epistemology and Modernity, New York, 2003. ISBN 0-415-94529-1
* FILALI-ANSARY Abdou, Repensar l'islam: els discursos de la reforma, bellaterra, Barcelona 2004.
* KHOSROKHAVAR Farhard i ROY Oliver, Iran, de la revolució a la reforma, bellaterra, Barcelona 2000.

## Enllaços externs

* Pàgina web de Abdolkarim Sorush
# Agrupació de cases en filera

L'Agrupació de cases en filera és una obra del municipi de Cassà de la Selva (Gironès) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'un conjunt de cases de lloguer en filera. Els habitacles de planta baixa i planta pis. L'accés principal des del carrer i pati posterior. Composició de façana en mòduls amb predomini de les línies verticals unificant del repertori ornamental limitat a altes i fines columnes. La façana és arrebossada i pintada.

## Història

És un exemple singular d'agrupació de cases en filera. El promotor del conjunt fou el Sr. Josep Saura, que comprà els terrenys l'any 1922.

## Referències

* 1 2 «Agrupació de cases en filera». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24 desembre 2015].
# Abieshu

Abieshu o Abī-Ešuḫ o també Abi'eshukh va ser rei de Babilònia entre el 1711 aC i el 1684 aC, de la Dinastia I amorrita de l'Imperi paleobabilònic.
Probablement va ser fill de Samsuiluna. La lluita amb la dinastia del País del Mar, que el seu pare havia hagut d'abandonar a causa de la dificultat del terreny de maresmes del sud, es va portar als canals del Tigris, però Iluma-ilum, rei d'aquell país, el va poder eludir. Més tard, Iluma-ilum ocuparia Babilònia i seria el primer rei de la dinastia babilònica d'Isin.
Abieshu va regnar més de quaranta anys i en general se'l recorda com un bon governant. Va fundar la ciutat de Lukhaia i va rebutjar els atacs cassites, com havien fet els seus predecessors. Va reconquerir temporalment Ur, però no va aconseguir recuperar altres ciutats que el seu pare posseïa. Les guerres d'Abieshu contra els cassites van obligar a aquesta tribu a situar-se a la província babilònica de Suhum, a la riba de l'Eufrates, a la regió de Khana, formada pels antics territoris de Mari i Terqa.
El va succeir el seu fill Ammiditana.

## Referències

* ↑ Mencionat a «Abieshu». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Abieshu». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Cassin, Elena (et al.) (comp.). Los imperios del antiguo oriente I: del paleolítico a la mitad del segundo milenio. Madrid: Siglo XXI, 1979, p. 174-175. ISBN 8432301183.
# Ahmed Keshta

Ahmed Keshta (àrab: أحمد قشطة, Aḥmad Quxṭa) (Guiza, Egipte, 1978) és un artista egipci establert a Andorra. Va créixer en una família d'artistes. El 1996 es va registrar a la Helwan University del Caire on el 2002 es va llicenciar en escultura amb una menció d'honor. És membre del Sindicat d'Artistes Plàstics del Caire. Posteriorment va rebre una beca del Goethe Institut per anar a estudiar a l'Acadèmia d'Art de Múnic. Un cop finalitzada la seva estada alemanya va viure a Madrid per acabar establint-se a Andorra, on ha realitzat diverses exposicions individuals.
* Museo Palmero (Barcelona, 2007)
* Exposició SIDE EFFECT (Egipte, 2008)
* Exposició RENACER) (Expometro Sala del Retiro, Madrid, 2009)
* Exposició HYMNES) (Centre de Cultura Egipcia, París, 2010)
* Exposició EL MATERIAL DE LA LLUM (París, 2011)
* Ahmed Keshta i Alfons Valdés (Sala d'Exposicions del Govern d'Andorra, 2014)

## Referències

* ↑ «Ahmed keshta». Forum Andorrà. Arxivat de l'original el 16 d’octubre 2014. [Consulta: 9 octubre 2014].
* ↑ SDADV

## Enllaços externs

* Ahmed Keshta - Lloc web oficial