OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Josep Maria Gay de Liébana Saludas

Josep Maria Gay de Liébana Saludas (Barcelona, 6 de maig de 1953 - Barcelona, 16 de juliol de 2021) fou un economista, divulgador econòmic i assessor esportiu català.
Doctor en economia per la Universitat Abat Oliba CEU, era escriptor i professor d'economia financera i comptabilitat a la Facultat d'Economia i Empresa a la Universitat de Barcelona. Col·laborà en mitjans de comunicació interpretant fets econòmics entre els quals hi havia La Vanguardia, TV3, 8TV, Catalunya Ràdio, La Sexta o RAC1. Va formar part del Consell d'Administració del RCD Espanyol entre 2004 i 2006 i fou patró de la Fundació Privada del club.
El 2012 es va fer viral a internet el vídeo d'una intervenció seva en un acte de l'associació valenciana d'assessors fiscals en la qual carregava contra la corrupció com un dels mals endèmics de l'economia espanyola. El 2013 va rebre el Premi Economia 2012 per radiografiar i denunciar la crisi espanyola, concedit per l'Associació de Corresponsals de Premsa Estrangera a Espanya (ACPE). El 2014, va ser nomenat acadèmic numerari de la Reial Acadèmia Europea de Doctors.
Fou membre del Panathlon Club de Barcelona, del Club de Golf de Fontanals, del Club de Golf de Pals, del Reial Club Tennis Barcelona-1899 i del Club Tennis de la Salut, del qual fou directiu (1974-75). Codirigí el projecte d'investigació «les finances del futbol».
El 2018 va anunciar que patia un càncer avançat. Va morir el 16 de juliol de 2021, als 68 anys.

## Obra

* España se escribe con E de endeudamiento : radiografía de un país abocado al abismo (Deusto, 2012)
* ¿Dónde estamos? : verdades, mentiras y deberes pendientes de la recuperación económica (Deusto, 2015)
* La gran burbuja del fútbol : los modelos de negocio que oculta el deporte más importante del mundo (Conecta, 2016)
* Revolución tecnológica y nueva economía (Deusto, 2020)

## Referències

* 1 2 «Josep Maria Gay de Liébana Saludas». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 3 4 5 «Mor l'economista Josep Maria Gay de Liébana als 68 anys». Punt Avui +, 16-07-2021. [Consulta: 16 juliol 2021].
* ↑ Cler, Anna. «Noms Propis - Josep Maria Gay de Liébana». RTVE, 19-02-2019. [Consulta: 30 abril 2020].
* 1 2 3 «Mor l'economista Josep Maria Gay de Liébana». Ara, 16-07-2021. [Consulta: 16 juliol 2021].
* ↑ «Mor l'economista Josep Maria Gay de Liébana». dBalears, 16-07-2021. [Consulta: 16 juliol 2021].
* ↑ «Excm. Sr. Dr. Jose María Gay de Liébana Saludas». Reial Acadèmia Europea de Doctors, 20-03-2014. [Consulta: 16 juliol 2021].
* ↑ Villanueva, Marc. «Gay de Liébana, emocionat pel suport en saber-se que té un càncer avançat». El Nacional, 23-10-2018. [Consulta: 30 abril 2020].
# John English

«John English» té aquests significats:
* John Hawker English (1788–1840), cirurgià anglès
* John A. English, acadèmic i soldat canadenc
* John English (polític canadenc) (nascut el 1945), historiador i polític canadenc
* John English (director de cinema) (1903–1969), director de cinema britànic-estatunidenc
* John English (polític australià) (nascut el 1962), polític australià
* John English (director de teatre) (1911–1998), director de teatre anglès
* John English (hoquei sobre gel) (nascut el 1966), antic jugador canadenc de la NHL
* John F. English (1889–1969), sindicalista estatunidenc
* Jon English (1949–2016), cantant i actor australià
* Jonathan English, director i productor de cinema anglès
* John W. English (1831–1916), jutge de la Cort Suprema d'Apel·lacions de Virgínia Occidental

## Vegeu també

* Johnny English (sèrie de pel·lícules), una sèrie britànica de pel·lícules de comèdia d'espies
** Johnny English, pel·lícula de comèdia britànica del 2003
** Johnny English Reborn, la seqüela del 2011
** Johnny English Strikes Again, la seqüela del 2018
* John English Junior Middle School, Ontario, Canadà
* Jack English
# John Lawrence Sullivan

John Lawrence Sullivan (Boston, 15 d'octubre de 1858 - 2 de febrer de 1918), fou un boxador estatunidenc, el darrer dels campions dels pesos pesants amb el puny descobert i el primer dels campions amb guants.
# Juan José Viedma Schenkhuizen

Juan Viedma (Heemskerk, 27 d'octubre de 1974) és un exfutbolista hispano-neerlandès, que va jugar de defensa i migcampista a les lligues neerlandesa i espanyola.

## Trajectòria

| Temp. | club | País | Competició | Part. | Gols |
| 1994/95 | NEC | Països Baixos | Eredivisie | 5 | 0 |
| 1995/96 | NEC | Països Baixos | Eredivisie | 25 | 1 |
| 1996/97 | SD Compostela | Galícia | Primera Divisió | 16 | 1 |
| 1997/98 | SD Compostela | Galícia | Primera Divisió | 25 | 1 |
| 1998/99 | SD Compostela | Galícia | Segona Divisió | 32 | 2 |
| 1999/00 | SD Compostela | Galícia | Segona Divisió | 16 | 1 |
| 2000/01 | SD Compostela | Galícia | Segona Divisió | 7 | 0 |
| 2001/02 | RBC Roosendaal | Països Baixos | Eerste Divisie | 26 | 1 |
| 2002/03 | RBC Roosendaal | Països Baixos | Eredivisie | 8 | 0 |
| 2003/04 | RBC Roosendaal | Països Baixos | Eredivisie | 16 | 0 |
| 2004/05 | RBC Roosendaal | Països Baixos | Eredivisie | 13 | 0 |
| 2005/06 | FC Omniworld | Països Baixos | Eerste Divisie | 24 | 1 |
| 2006/07 | FC Omniworld | Països Baixos | Eerste Divisie | 20 | 1 |
# Julien Fritz

Julien Fritz (Étigny, 10 de gener del 1990), és germà de Florian Fritz i jugador de rugbi a XV en la posició de 3/4 centre (1,89 m per a 96 kg), amb la USAP de Perpinyà (Catalunya Nord). Ha estat convocat per jugar amb la selecció francesa.

## Referències

* ↑ «Julien Fritz - Perfil del jugador - Rugby - Eurosport España». Eurosport. [Consulta: 21 febrer 2021].
* ↑ «La grande lessive». Le Figaro, 15-06-2010 [Consulta: 21 febrer 2021].
# Julio Terrazas Sandoval

Julio Terrazas Sandoval, CSsR. (Vallegrande, Departament de Santa Cruz, 7 de març de 1936 - Santa Cruz de la Sierra, 9 de desembre de 2015) fou un arquebisbe i cardenal bolivià, arquebisbe emèrit de Santa Cruz de la Sierra.

## Biografia
### Formació i presbiterat

Realitzà els seus estudis bàsics i part dels estudis secundaris a la seva ciutat natal. Posteriorment ingressà al seminari de la Congregació del Santíssim Redemptor de Xile, on el 1952 assolí el grau de batxiller. El 1956 realitzà el noviciat a la província de Salta (Argentina), i el 1957 realitzà la professió religiosa. Aquell any inicià els seus estudis de filosofia i teologia a l'Institut Sant Alfons dels P.P., Redemptoristes de Córdoba (Argentina).
Va ser ordenat prevere a la seva ciutat natal el 29 de juliol de 1962 pel bisbe Bernardo Leonardo Fey Schneider; i més tard continuà amb els seus estudis universitaris, traslladant-se a Lille (França) per a obtenir el títol de Pastoral Social a la Universitat d'Emacas. El 1973 va ser designat delegat de la Congregació del Santíssim Redemptor a Roma.

### Carrera episcopal

El 15 d'abril de 1978, el Papa Pau VI el nomenà bisbe titular d'Apisa Maius i auxiliar de La Paz, rebent l'ordenació episcopal de mans del cardenal José Clemente Maurer el 8 de juny següent.
El Papa Joan Pau II el nomenà bisbe d'Oruro el 9 de gener de 1982, càrrec que ocupà fins al 21 de febrer de 1991 quan va ser promogut a Arquebisbe de Santa Cruz de la Sierra.
Entre 1985 i 1991 va ser elegit President de la Conferència Episcopal de Bolívia, sent reelegit entre 1997 i 2012.

### Cardenal

Posteriorment, el Papa Joan Pau II l'elevà al rang de cardenal prevere durant el consistori celebrat el 21 de febrer de 2001, amb el títol de San Giovanni Battista de' Rossi, convertint-se en el primer bolivià a accedir al Col·legi Cardenalici.
A la Cúria Pontifícia fou membre del Consell Pontifici pels Laïcs i de la Pontifícia Comissió per a l'Amèrica Llatina. Actualment, a més fou President del Departament de Justícia i Solidaritat del Consell Episcopal Llatinoamericà (CELAM).
Després del traspàs de Joan Pau II va ser un dels 117 cardenals electors que van participar en el conclave de 2005, on va ser elegit el Papa Benet XVI; i, després de la dimissió del Papa Benet participà en el conclave de 2013, que escollí el Papa Francesc.
El 2 de juny de 2013 el Papa Francesc acceptà la seva renúncia com a arquebisbe de Santa Cruz de la Sierra.

## Reconeixements

* Doctor honoris causa de la Facultat de Teologia de Trèveris (12 de novembre de 2010)

## Referències

* ↑ «Cardinal Julio Terrazas Sandoval dies at 79». News.va. Arxivat de l'original el 11 de desembre 2015. [Consulta: 10 desembre 2015].
# Josep Queralt Grau

Josep Queralt i Grau (Valls, 1910 - Barcelona, 1993) fou un artista, litògraf i dibuixant català.
Començà a treballar a Valls a catorze anys i als vespres estudiava dibuix a l'Escola del Treball. Amb disset anys es traslladà a Barcelona on aprengué l'ofici de litògraf sobre pedra al taller de Ricard Neddermann, també estudiava a l'Escola de Belles Arts (Llotja) al carrer Salmerón on coincidí amb Ricard Giralt Miracle, Antoni Clavé i els germans Badia Vilató. Al curs 1928-29 obté una medalla de plata per un dibuix d'un buidat de guix del cap d'un guerrer.
El gravat sobre pedra va esdevenir una tècnica obsoleta i el 1929 començà a treballar per lliure com a dibuixant per a les arts gràfiques, va participar en diversos concursos públics de cartells guanyant-hi diversos premis. El cas més notable és el de les Festes Decennals de la Mare de Déu de la Candela de Valls de 1931 i un altre de la Caixa de Pensions (1933) que es va reeditar durant uns vint anys en format de postal. El gruix de la seva obra es va desenvolupar fent esbossos i dibuixos gràfics de marques, etiquetes, capses, prospectes, embolcalls per a productes d'ús personal, farmacèutic, alimentari, objectes industrials… Cal destacar la sèrie de calendaris per a “Gráficas Studium” empresa amb la qual va col·laborar molts anys. Es va jubilar l'any 1983. El Museu de Valls és depositari de la seva obra i en va fer una exposició antològica (2014-5) editant-ne un ampli catàleg. El Suplement Cultural de La Vanguardia de 24/10/2015 en publicà una crítica de Daniel Giralt-Miracle.
Basant-se en la tipografia del cartell de 1931 Eduard Vidiella ha elaborat un tipus de lletra, denominada la Vallenca.
En motiu de les festes decennals del 2021+1 el museu de Valls va acollir una exposició sobre les Decennals a través del cartellisme (1861-2021+1)

## Referències

* ↑ «El Museu de Valls exposa l'art gràfic del vallenc Josep Queralt Grau». ElVallenc.cat, 18-12-2014. [Consulta: 27 novembre 2022].
* ↑ Vilanova, Jordi. «El Museu de Valls exposa l'art gràfic del vallenc Josep Queralt Grau», 19-12-2014. [Consulta: 27 novembre 2022].
* ↑ Redacció. «Un alumne d'ELISAVA recupera una tipografia de Josep Queralt i guanya el Premi Laus», 12-06-2018. [Consulta: 27 novembre 2022].
* ↑ «Tipografia Vallenca — Edu Vidiella | Disseny gràfic i disseny de lletres» (en anglès). [Consulta: 27 novembre 2022].
* ↑ https://www.decennalsvalls.cat/noticies/el-museu-de-valls-acull-una-exposicio-sobre-el-cartellisme-de-les-festes-decennals-1861-2021-1

## Bibliografia

* BARCELONA, PUBLICITAT I EPHIMERA (1850-1950), Ramon Oliva Pascuet i Oriol Oliva Sanosa (Ajuntament de Barcelona) 2015. ISBN 978-84-9850-729-4 .Pàgines: 590. Recull una part significativa de la seva obra.
* CATALUNYA EN 1.000 CARTELLS, Jordi Carulla i altres, (Postermil. S.L) 1994. Barcelona 1º edició 1994. 415 pàgines. Surten dos dels cartells més coneguts.
* JOSEP QUERALT (2014) CARTELLISTA. DIBUIXANT PER A LES ARTS GRÀFIQUES. PUBLICISTA ISBN 9789210242387
# Josep Quer i Martínez

Josep Quer i Martínez (Perpinyà, 26 de gener de 1695 – Madrid, 1764) va ser un metge i botànic català. La seva signatura abreujada com botànic és Quer. Josep Quer va estudiar medicina i cirurgia a Perpinyà, i es va interessar especialment per la botànica i per la fitoteràpia. Ingressà a l'exèrcit espanyol com a cirurgià major militar i va participar en la captura d'Orà (1732), a l'actual Algèria. Herboritzà per Espanya, Itàlia i el nord d'Àfrica, preparà un extens herbari i, amb plantes i llavors viables, establí un primer jardí botànic a Madrid. Ferran VI li va encarregar la fundació del Reial Jardí Botànic de Madrid el 1755 (es va traslladar el primitiu jardí d'Aranjuez, fundat pel rei Felip II, al soto de Migas Calientes), del qual va ser nomenat Primer Catedràtic (amb Joan Minuart com a Segon Catedràtic).
El 1762 va emprendre la publicació de la primera flora d'Espanya «Flora espanyola o història de les plantes que es crien a Espanya» (en castellà, en sis volums publicats entre 1762-1784), obra feta amb els criteris del botànic Joseph Pitton de Tournefort (Josep Quer no era partidari del nou sistema de taxonomia proposat per Linneu). En vida d'en Quer només se'n publicaren quatre volums, i l'obra va ser acabada per Casimiro Gómez Ortega, un dels seus successors. Josep Quer publicà també dues dissertacions, una sobre la «Uva ursi» (1763) i l'altra sobre la «cicuta» (1764).

## Notes i referències

* ↑ Brummitt, R. K.; C. E. Powell. Authors of Plant Names. Royal Botanic Gardens, Kew, 1992. ISBN 1-84246-085-4.
* ↑ «Josep Quer i Martínez». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Bibliografia

* Torres i Amat, Fèlix. Memorias para ayudar a formar un diccionario crítico de los escritores catalanes y dar alguna idea de la antigua y moderna literatura de Cataluña (en castellà). Barcelona: Imprenta de J. Verdaguer, 1836, p. 521-522 [Consulta: 18 octubre 2013].

## Enllaços externs

* Josep Quer i Martínez - Galeria de Metge Catalans
# K'àak' Chi'

K'àak' Chi' és un hipotètic jaciment arqueològic de la civilització precolombina maia, suposadament descobert per William Gadoury. Anàlisis realitzades per satèl·lit han revelat que, efectivament, en el lloc hi ha una piràmide i una trentena d'edificis. No obstant això, arqueòlegs mexicans han demanat precaució, en tant que per una banda cal verificar el descobriment i, per l'altra, investigar les circumstàncies de creació d'aquest assentament, que caldria contextualitzar als esdeveniments històrics prehispànics i verificar si, com apunta Gadoury, que els maies decidiren l'emplaçament de la localitat a partir de la posició dels estels.

## Referències

* ↑ Harnois, Michel. «Un adolescent découvre une cité maya». [Consulta: 15 desembre 2020].
* ↑ «Un adolescente canadiense descubre una ciudad maya desconocida» (en castellà). ABC, 09-05-2016. [Consulta: 9 maig 2016].
* ↑ ; Mulato, Abril «Las dudas de los expertos ante la ciudad maya ‘descubierta’ por un quinceañero canadiense». Verne, 10-05-2016 [Consulta: 11 maig 2016].

## Vegeu també

* Dzibilchaltún (zona arqueològica)
# Josep Moré i Bonet

Josep Moré i Bonet (L'Ametlla del Vallès, 29 de gener de 1953) és un exfutbolista i entrenador català. És pare del també futbolista Xavier Moré Roca, qui el faria debutar a primera divisió quan exerceix com a entrenador del Reial Valladolid.
Com a jugador ocupa la posició de migcampista. Comença a destacar a les files del Barcelona Atlètic, el filial del FC Barcelona, que per aquella època milita a la Segona Divisió espanyola. Després de dues campanyes titular, no aconsegueix fer el salt al primer equip i fitxa pel Reial Valladolid, també a la categoria d'argent. En l'equip castellanolleonès esdevé un dels futbolistes més destacats de finals dels anys 70 i la dècada dels 80, tot sumant 374 partits i 48 gols amb els blanc-i-violetes. Amb Moré, el Valladolid puja a Primera el 1980, i guanya la Copa de la Lliga espanyola el 1984, únic títol oficial del club.
Al penjar les botes, el català continua vinculat al Valladolid, com a tècnic de categories inferiors. Se'n fa càrrec del filial, però de tant en tant és ascendit al primer equip per substituir un cessament: ocòrre a la 89/90, la temporada 93/94, la temporada 94/95 i la temporada 00/01, totes elles a Primera. Finalment, a l'estiu de 2001 es consolida a la banqueta del conjunt pucelà. Passa dues campanyes al Valladolid. Posteriorment, entrena al CD Tenerife i al CE Castelló, ambdós a Segona Divisió.

## Referències

* 1 2 3 Toni Closa; Josep Pablo, José Alberto Salas i Jordi Mas. Gran diccionari de jugadors del Barça. Editorial Base, 2015. ISBN 978-84-16166-62-6.

## Enllaços externs

* Fitxa de Moré a BDFutbol.com
# Julio Alberto Rico Pardillo

Julio Alberto Rico Pardillo nascut l'11 de juny del 1989 a El Rubio, Província de Sevilla, és un futbolista andalús que juga com a defensa pel CD Varea.

## Trajectòria esportiva
### Primers anys

Rico va començar amb l'Écija Balompié. El 2001, amb 12 anys va fitxar pel Reial Betis, completant la seva formació futbolística.
En els dos següents anys, Rubio va alternar el tercer equip i el Real Betis B, apareixent només en quatre partits en la Segona Divisió B.

### Reial Madrid C

A mitjans de febrer del 2010, Rico va signar amb un dels gegants de la Lliga BBVA, el Reial Madrid CF, jugant amb el Reial Madrid C. Només va jugar quatre partits a Tercera Divisió durant els quatre mesos que hi va jugar.

### Gimnàstic

L'estiu de 2010, Rico va fitxar pel CF Pobla de Mafumet, equip filial del Gimnàstic de Tarragona, entrenat per Kiko Ramírez. La temporada 2010-2011 a la Tercera Divisió, va ser el tercer màxim golejador de l'equip, entre Albert Virgili i Fran Carbià.
El 23 de juny de 2011, Rico va pujar al primer equip del Nàstic, i hi va signar un contracte de dues temporades. El 10 de juliol, va ser presentat oficialment amb el club català.
Rico va fer el seu debut oficial amb el Gimnàstic de Tarragona el 6 d'agost de l'any 2011, enfront del RCD Espanyol en un partit de la Copa Catalunya, substituint el davanter Berry Powel al minut 64. Va fer la seva primera aparició a Segona Divisió el 4 de setembre, substituint Eloy Gila davant el CD Numancia. Després de només dues aparicions en lliga amb el primer equip, va ser cedit al RCD Espanyol B.

## Referències

* ↑ Nuevo refuerzo para el Real Madrid C (Nou reforç pel Real Madrid C); Pàgina oficial del Real Madrid CF, 18 febrer de 2010 (castellà)
* ↑ Julio Rico passa a ser jugador de la primera plantilla del Nàstic Arxivat 2011-07-02 a Wayback Machine.; Nàstic Tac, 23 de juny de 2011 (castellà)
* ↑ Julio Rico, presentat amb el primer equip; Marca, 10 de juliol de 2011 (castellà)
* ↑ 2-1: Finalistes Arxivat 2014-09-08 a Wayback Machine.; Pàgina oficial del RCD Espanyol, 6 d'agost de 2011 (català)
* ↑ Numancia vs. Gimnàstic de Tarragona 0-0; Soccerway, 4 de setembre de 2011
* ↑ L'excanterà Julio Rico, cedit al RCD Espanyol B. Coneix més sobre ell; Manquepierda, 31 de gener de 2012 (castellà)

## Enllaços externs

* BDFutbol profile
* Stats at Beticopedia (castellà)
* Transfermarkt profile
# Joseph Sayrou

Joseph Sayrou (Toluges, 12 d'agost de 1898 - Torrelles de la Salanca, 29 de juliol de 1975) Joseph Moise Dominique Sayrou, fou un jugador francès de rugbi a 15. Feia 1 m 75 i 105 kg. Va ocupar el lloc de pilar dret a la selecció francesa i a l'USAP. Professionalment era viticultor, i ha donat el seu nom a l'estadi municipal de Torrelles de la Salanca.

## Referències

* ↑ «SAYROU Joseph Moise Dominique» (en francès). matchID. [Consulta: 21 febrer 2021].
* 1 2 «Perpignan (Pyrénées Orientales, France)» (en francès). Geneanet. [Consulta: 21 febrer 2021].
* ↑ «Joseph Sayrou» (en anglès). ESPN. [Consulta: 21 febrer 2021].
* ↑ «Sports et bien être» (en francès). torreilles.fr. Arxivat de l'original el 18 d’octubre 2021. [Consulta: 21 febrer 2021].
# Júkov

* Aquest article tracta sobre la població. Vegeu-ne altres significats a «Gueorgui Júkov».
Júkov (rus: Жу́ков) és una ciutat de l'óblast de Kaluga, a Rússia. Es troba a la vora de l'Ugodka, un afluent del Protvà. És a 12 km al sud-est d'Óbninsk i a 62 km al nord-oest de Kaluga.

## Història

Júkov fou fundat al segle xvii amb el nom d'Ugodski Zavod el 1656 a partir de la construcció d'una fàbrica siderúrgica. El 1974 agafà el nom de Júkovo en honor de Gueorgui Júkov i rebé l'estatus de ciutat i el nom actual de Júkov el 1997.
# Korg M1

El Korg M1 és un sintetitzador digital produït per la marca japonesa Korg, en producció des del 1988 fins al 1994. La seva capacitat com a sintetitzador i els múltiples accessoris complementaris que oferia (seqüenciador, efectes sonors digitals, etc.) van convertir-lo aviat en un model de referència en el terreny de les workstations. Les seves vendes superen les 250000 unitats, que el converteixen en el sintetitzador més venut de tots els temps.

## Fonaments

El funcionament intern del Korg M1 era bastant senzill: oferia enregistraments d'instruments reals (samples) com guitarres, pianos, flautes o veus humanes com a base per crear els seus sons, combinats amb formes d'ona sintetitzades. La polifonia de l'instrument (16 veus com a màxim) depenia del nombre d'elements que intervinguessin en la creació dels sons; el Korg M1 disposava d'una memòria interna de 4 MB, que es traduïa en un total de 144 sons de partida. Aquest mètode de síntesi havia estat ja presentat pel Roland D-50, però el Korg M1 posseïa una paleta sonora més diversa.
Per modular el so i afegir-li elements extra, l'M1 comptava amb un filtre —digital, passa-baixes, amb generador de contorns independent, però sense control de ressonància—, un generador de contorns (VCA) i un arsenal d'efectes sonors que incloïen eco, reverberació i molts d'altres. També incloïa un seqüenciador de 8 pistes, amb moltes funcions innovadores per a l'època.
L'aparell fou presentat el 1988 a la fira NAMM de Califòrnia; la varietat dels seus sons i la possibilitat de compondre i enregistrar cançons senceres utilitzant el seqüenciador i els efectes digitals van convertir-lo aviat en un èxit. Molts dels seus sons (en particular el piano i la guitarra) foren extensament utilitzats pels artistes de la naixent escena dance de principis dels anys 90. Degut a aquest èxit, Korg i d'altres empreses s'especialitzaren a oferir targetes de memòria que contenien nous sons per als usuaris.

## Característiques tècniques

* Polifonia: 16 veus.
* Oscil·ladors: 4 MB de sons multisamplejats (144 sons).
* Efectes: eco, reverberació, chorus, equalització.
* Filtre digital, passa-baixes, no ressonant.
* VCA: 3 generadors de contorns ADSR independents.
* Teclat: 61 tecles, amb velocitat, postpulsació, superposició i divisió.
* Memòria per a 100 sons.
* Seqüenciador: 8 pistes, amb quantització, edició i possibilitat d'enregistrar i incorporar frases sonores a la seqüència.

## Alguns usuaris famosos del Korg M1

* Depeche Mode
* Orchestral Manoeuvres in the Dark
* Gary Numan
* Pet Shop Boys
* Vangelis
* Kitaro
* Mike Oldfield
* The Cure
* The Cranberries

## Enllaços externs

* http://www.hollowsun.com/vintage/m1/index.html Arxivat 2008-09-17 a Wayback Machine.
* http://www.vintagesynth.com/korg/m1.shtml Arxivat 2008-12-19 a Wayback Machine.
* http://emusician.com/elecinstruments/emusic_korg/index.html
* Demostració d'alguns sons del Korg M1