OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Douaumont

Douaumont és un municipi francès situat al departament del Mosa i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 7 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Douaumont era de 7 persones.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

Tots els 2 habitatges que hi havia el 2007 eren l'habitatge principal de la família. Tots els 2 habitatges eren cases. Dels 2 habitatges principals, 1 estava llogat i ocupat pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; Tots els 2habitages tenien cinc cambres o més. 2 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 2 habitatges hi havia dos o més automòbils.

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 6 persones, 4 eren actives i 2 eren inactives. Les 4 persones actives estaven ocupades(2 homes i 2 dones).. De les 2 persones inactives 1 estava jubilada i 1 estava classificada com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'únic establiment que hi havia el 2007 era d'una empresa d'hostatgeria i restauració.
L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era un restaurant.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Douaumont a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Douaumont a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Viaducte de Sant Vicenç

El viaducte de Sant Vicenç o Pont Blanc és un pont de carretera que connecta l'autovia A-2 i l'autopista B-23 entre Sant Vicenç dels Horts i Sant Feliu de Llobregat passant per sobre del riu Llobregat i les vies de tren.
Està format per un tauler continu de formigó blanc i perfil arrodonit recolzat sobre sis arcs metàl·lics el·líptics (els quatre centrals de 58 metres de llum), tot i que estructuralment el pont es comporta com una biga contínua de cantell variable i no com un pont d'arc. Els arcs es recolzen en piles de formigó. Té 350 metres de longitud i 10 d'amplada. Als dos extrems té rotondes que connecten amb les sortides de l'autopista i l'autovia.
Es va construir entre 1998 i 1999.

## Referències

* 1 2 3 4 5 Lacuesta, Raquel. Ponts de la província de Barcelona : comunicacions i paisatge. Barcelona: Diputació de Barcelona, 2008. ISBN 978-84-9803-303-8.
# Suslic de Franklin

El suslic de Franklin (Poliocitellus franklinii) és una espècie de rosegador de la família dels esciúrids. Viu al Canadà i els Estats Units. Es tracta d'un animal diürn que s'alimenta de llavors, fruita i fulles. Els seus hàbitats naturals són els herbassars, les praderies, les vores dels aiguamolls i els camps. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència.
Aquest tàxon fou anomenat en honor del marí britànic John Franklin.

## Referències

* ↑ Pergams, O.; Nyberg, D.; NatureServe (Hammerson, G.). Poliocitellus franklinii. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 6 novembre 2015.
* ↑ Beolens, B.; Watkins, M.; Grayson, M. The Eponym Dictionary of Mammals (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2009, p. 141. ISBN 978-0801893049.
Espècies vivents d'esciúrids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia · Subordre: Sciuromorpha :
Callosciurinae :
Ratufinae :
Sciurillinae :
Sciurinae :
Xerinae :
Categoria :
# Amanida d'ou

L'amanida d'ou és part de la tradició anglo-americana d'elaborar amanides que siguin una barreja d'aliments que tinguin un alt grau de proteïnes amb alt contingut de carbohidrats, tot això amanit amb diverses espècies, herbes aromàtiques, i d'altres aliments, i olis o salses basades en olis.

## Característiques

Les amanides d'ou se serveixen com una pasta per untar en sandvitx, s'elaboren a força d'ou dur picat, maionesa, mostassa, api tallat, sal, i pebre negre. Les amanides d'ou poden ser desenvolupades creativament a partir d'altres ingredients com poden ser els tomàquets, enciam, adobats, etc. Altres variants inclouen llenties, mongetes i formatge.

## Variants

En aquest conjunt es troben les amanides de tonyina, pollastre, patata, pasta, cranc, llagosta, etc.
# Pou de glaç de la Ginebreda 2

El Pou de glaç de la Ginebreda 2 és una obra de Castellterçol (Moianès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Pou de glaç del qual només es pot observar la forma de la cúpula colgada de terra i una torreta de maó. Aquesta torreta correspon a la obertura oest actualment tapada amb ciment. Per tant, tot hi que es de suposar que la seva estructura és igual que la de tots els pous (construcció semisubterrània de forma cilíndrica i coberta per una cúpula semiesfèrica), no es pot determinar exactament les seves dimensions (que deuen ser aproximadament de 8 metres de profunditat per 8 de diàmetre).

## Història

Els pous de gel es construïren i obtingueren la seva major rendibilitat en el decurs dels segles XVII, XVIII i part del XIX quan la fabricació i comercialització del gel representava una bona font d'ingressos. No obstant, durant la primera meitat del segle XX alguns pous continuaren funcionant, malgrat que l'aparició del gel artificial amb l'arribada de l'electricitat i els transports moderns fessin desaparèixer aquest tipus d'indústria. Els últims pous en funcionament ja no comercialitzaven amb els hospitals, mercats,... de Barcelona, sinó que eren d'ús propi.
Les condicions necessàries per a la construcció d'un pou de glaç, són la proximitat a les vies de comunicació, amb llocs de consum no gaire allunyats i la seva instal·lació en llocs de fortes glaçades i bones aigües. El gel es recollia a l'hivern a les basses o rieres properes al pou. Es tallava en blocs i s'emmagatzemava per capes recobertes de palla, vegetació i gel trossejat dins les poues fins que a l'estiu, segons la demanda, s'anava extraient i transportant dins de sàrries també cobertes de palla i boll.

## Referències

* 1 2 3 «Pou de glaç de la Ginebreda 2». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 31 agost 2017].
# Martí Llauradó i Mariscot

Martí Llauradó i Mariscot (Barcelona, 1903 - Barcelona, 1957) fou un escultor noucentista català.
Es va formar als tallers dels escultors Enric Bassas, Joan Borrell i Nicolau, i Joan Rebull. Va formar part del Grup d'Artistes Independents, amb artistes com Josep Granyer. És una figura destacada de la generació de joves escultors postnoucentistes. Feu la primera exposició individual l'any 1929, a la Sala Badrinas de Barcelona, on tornaria a exposar els dos anys següents. El 1935 va presentar la seva obra a la Sala Parés. Va exercir de professor a l'Institut-Escola de la Generalitat de Catalunya.
Molt influït pel seu mestre, Joan Rebull, les seves obres són dins d'un plànol de mediterraneisme, cap a una escultura expressionista.
El 1933 va ser premiat a l'Exposició del Nu del Cercle Artístic de Barcelona, i el 1934 se li va concedir la primera medalla a l'Exposició Nacional de Belles Arts de Madrid. En la postguerra rebé premis a Barcelona, Sevilla i Madrid. Participà en dues Biennale de Venècia i té obra al Museu Nacional d'Art de Catalunya, denominat a l'època com a Museu d'Art Modern de Barcelona.

## Obres

* Nena amb trenes
* Nu femení (1933)
* Retrat del pintor F. Camps Ribera
* L'Adolescent. Al cant popular (1960). Col·locada a la Rambla del Poblenou de Barcelona el 1999
* La Pietat (1954-56), de la Confraria Sant Bernat Calvó de Reus

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 «Martí Llauradó i Mariscot». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Repertori d'exposicions individuals d'art a Catalunya (fins a l'any 1938). Institut d'Estudis Catalans, Memòries de la Secció Històrico-Arqueològica, LI, 1999, p. 193, cat. 1471-1474. ISBN 84-7283-444-1.

## Bibliografia

* Alix, Josefina (1985), Escultura Espanyola 1900/1936, Madrid, Edicions El Viso. ISBN 84 7483 412 0.
* Volum 12 (2004), La Gran Enciclopèdia en català, Barcelona, Edicions 62. ISBN 84 297 5440 7

## Enllaços externs

* Fitxa de "L'Adolescent" al Descobrim Sant Martí
* Pàgina web de la Confraria de Sant Bernat Calbó de Reus
# Andris Smirnovs

Andris Smirnovs (6 de febrer de 1990) és un ciclista letó, professional des del 2012.

## Palmarès

* 2011
** 1r al Gran Premi de Budapest
** 1r a la Kernen Omloop Echt-Susteren
* 2012
** 1r al Gran Premi Oued Eddahab
* 2013
** Vencedor d'una etapa de la Baltic Chain Tour

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Ermita de Sant Josep (Aiora)

L'ermita de Sant Josep es troba en el municipi d'Aiora (província de València) dins del nucli urbà. Està catalogada com Bé de Rellevància Local, amb codi: 46.19.044-009, segons consta en la Direcció general de patrimoni Artístic de la Generalitat Valenciana.

## Descripció

Ermita situada en un pujol i lligada al carrer que porta el seu nom, potser el carrer més típic d'Aiora.
La seva edificació data aproximadament de mitjan s. XVI. Ermita amb planta de creu llatina la nau central de la qual està separada de les laterals per tres parelles de pilastres, de les impostes de les quals, com a capitells, arrenca la volta, seccionada per diversos arcs fajones amb decoració vegetal en l'intradós. Les naus laterals posseeixen quatre altars amb voltes.
Per sobre de l'altar major s'estén un arc de mig punt que apareix ricament tallat.
La volta del presbiteri és ovalada i cega i s'alça sobre una cornisa de color rosa imitant marbre.
La cúpula està pintada (1772) al fresc, i representa una al·legoria de la Glòria i el Drac infernal. Les petxines representen els atributs del sant.

## Referències

* ↑ http://www.cult.gva.es/dgpa/brl/Detalles_brl.asp?

## Enllaços externs

* Article de l'Ermita de San José en pàgina web de turisme d'Aiora.
# Warren (Minnesota)

Warren és una població dels Estats Units a l'estat de Minnesota. Segons el cens del 2000 tenia 1.678 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Warren tenia 1.678 habitants, 699 habitatges, i 432 famílies. La densitat de població era de 453,1 habitants per km².
Dels 699 habitatges en un 28,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 49,6% hi vivien parelles casades, en un 9,9% dones solteres, i en un 38,1% no eren unitats familiars. En el 35,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 20,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,24 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,9.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,4% tenia menys de 18 anys, un 6,6% entre 18 i 24, un 24,2% entre 25 i 44, un 21,1% de 45 a 60 i un 24,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 42 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 83 homes.
La renda mediana per habitatge era de 36.250 $ i la renda mediana per família de 45.063 $. Els homes tenien una renda mediana de 32.216 $ mentre que les dones 20.625 $. La renda per capita de la població era de 17.547 $. Entorn del 6,5% de les famílies i el 10,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Warren». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Warren». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 7 agost 2010].
# Takam Mising Porin Kcbang

Takam Mising Porin Kcbang (Unió d'Estudiants Mising) és una organització política dels mising d'Assam, establerta el 1971 amb el nom d'Assam-Arunachal Mishing Students Union o NEFA Mishing Students' Union, i va adoptar el nom actual el 1986. Treballa pel desenvolupament cultural, social i polític de la nació mising.

## Referències

* ↑ «about us | TMPK» (en anglès americà). [Consulta: 8 novembre 2020].
* ↑ AASU, TMPK launch stir against mega dams Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. , Assam Tribune
# Pou de glaç de la Caula

Pou de glaç de la Caula és una obra de Boadella i les Escaules (Alt Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Situat al sud-est del nucli urbà de les Escaules, prop del Salt de la Caula i a tocar la carretera GIV-5041, prop del riu la Muga, als camps de la Caula.
Antic pou de glaç que actualment es troba tapat per l'abundant vegetació de la zona, cosa que fa que no es pugui documentar l'estructura adequadament. De totes maneres sabem que l'estructura era de planta circular, d'uns deu metres de diàmetre i amb la coberta cupular. Les obertures, rectangulars, tenen llindes planes monolítiques.
La construcció era bastida en pedres grans sense treballar lligades amb morter.

## Història

L'aprofitament del glaç es remunta a temps immemorables, però la construcció d'aquests a Catalunya proliferar durant el segle xviii. En el cas del pou de la Caula, aprofitava el glaç que es formava a la Muga o a la Caula (d'aquí el nom) i es creu que l'estructura d'aquest és del segle xviii, tot i que uns estudis de l'any 1926 el situen damunt d'una antiga construcció romana per a emmagatzemar aigua.

## Referències

* 1 2 3 4 «Pou de glaç de la Caula». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 15 octubre 2017].
* ↑ «Pou de glaç». Cultura: Arquitectura civil. Consorci Salines Bassegoda. Arxivat de l'original el 15 d’octubre 2017. [Consulta: 15 octubre 2017].
# Marc Sautet

Marc Sautet (1947–1998) va ser un escriptor, mestre, traductor, i filòsof francès. Ell era un Doctor de Filosofia a l'Institut d'Estudis Polítics de París. Sautet era un antic trotskista que edità molts llibres de filosofia alemanya i del filòleg Friedrich Nietzsche. Sautet va mostrar que Nietzsche era un precursor del seu temps.
Sautet es diversificà de la seva carrera acadèmica normal, com a professor, donant serveis de consulta filosòfica als empresaris en el districte de Le Marais a París al voltant de 1990 a 1991. Va obrir la seva "agència de filosofia" cobrant unes tarifes de consulta d'uns 300 francs l'hora, una quantitat similar a un psicoanalista professional de l'època. Açò no va ser una empresa reeixida de Sautet, però això no obstant, el va portar a establir la filosofia informal per al ciutadà del carrer en els cafès de París a partir de 1992. Ell va anomenar aquest moviment com el "cafè de Sòcrates", el qual es va convertir en el títol d'un llibre que ell va escriure en el 1995.
Sautet semblà d'haver estat una persona agradable que va influir considerablement els altres. Ell desitjava que la seva filosofia de cafès estigués adreçada a totes les persones per així fomentar la llibertat de pensament independentment del seu origen. Ell no volia poder, diners, ni fomentar cap religió per influir en les discussions. En va voler reviure el mètode socràtic a les trobades. Ell afirmava, Jo ajude als meus clients a estructurar els seus pensaments. Estic ací per alimentar els seus dubtes i plantejar les preguntes correctes, no subministrar les respostes.
Sautet va considerar el seu treball com una pràctica de la medicina. Ell desitjava per curar la civilització europea del deteriorament moral. Va seguir amb passió els esdeveniments internacionals, especialment a Europa. Sautet volia portar els problemes quotidians de la gent i les idees a néixer. En el 1992 Sautet fundà el Café Philosophique ("cafe-philo").

## Bibliografia

* Par-delà le bien et le mal, 2000.
* A quoi sert la philosophie, 1998.
* Les Femmes ? De leur émancipation, 1998.
* Les Philosophes à la question, 1996
* Un café pour Socrate, 1995.
* Nietzsche pour débutants, 1986.
* Nietzsche et la Commune, 1981.

## Referències

* 1 2 Obituary - "The Times" newspaper of London (UK): 1 d'abril del 1998. pg. 21
* ↑ «Cafe philo». Arxivat de l'original el 2017-09-23. [Consulta: 13 agost 2011].
* ↑ Steeped in Thought: The Philosophy café Movement Arxivat 2011-10-04 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Raabe, p. 37
* ↑ Chaplin, p. 282 Philosopher Marc Sautet started the first "cafe-philo" at the Cafe des Phares on the Place de la Bastille in Paris.
# Andris Vosekalns

Andris Vosekalns (Alūksne, 26 de juny de 1992) és un ciclista letó. Professional des del 2011, actualmemnt milita a l'equip Rietumu Banka-Riga. L'any 2014 va guanyar el Campionat de Letònia de ciclisme en ruta masculí.

## Palmarès

* 2010
** 2n al Tour de la regió de Łódź
* 2011
** 1r al Gran Premi Riga
** 2n al Campionat de Letònia de contrarellotge sub-23
* 2012
** 2n al Campionat de Letònia de contrarellotge sub-23
* 2014
** Campió de Letònia en ruta
** 2n al Campionat de Letònia de contrarellotge sub-23
* 2020
** Campió de Letònia en contrarellotge

## Referències

* ↑ «Vosekalns izcīna spožu uzvaru Latvijas čempionātā grupas braucienā». Arxivat de l'original el 2015-04-02. [Consulta: 3 març 2015].
# Enrique López González

Enrique López González (Vilanova d'Ozcos, 1922) és un empresari i polític espanyol, militant de la Unió de Centre Democràtic (UCD). Tècnic Mercantil i en Direcció d'Empreses. Ha estat president del Club de Màrqueting de Gijón, president Nacional de la Federació Espanyola d'Empresaris de la Confecció i de l'Associació Asturiana d'Indústries de la Confecció.
També ha estat president de la Junta d'Obres del port de Gijón, interventor i membre del Comitè Executiu de la Cambra de Comerç de Gijón, vicepresident de les Fires de Mostres d'Astúries, director gerent i vicepresident de Confecciones Gijón S. A, president del consell d'administració de Sincos S.A, de Vehils S.A. de Barcelona i d'Indústries Làcties Monteverde S.A. A les eleccions generals espanyoles de 1979 fou escollit senador per Astúries.

## Referències

* ↑ http://www.lne.es/gijon/2012/11/19/pp-local-premia-empresario-enrique-lopez-trayectoria-personal-ejemplar/1328546.html
# Warren (Ohio)

Warren és una població dels Estats Units a l'estat d'Ohio. Segons el cens del 2005 tenia 45.796 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Warren tenia 46.832 habitants, 19.288 habitatges, i 12.035 famílies. La densitat de població era de 1.124,5 habitants per km².
Dels 19.288 habitatges en un 29,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 38,4% hi vivien parelles casades, en un 19,4% dones solteres, i en un 37,6% no eren unitats familiars. En el 32,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 13,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,37 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,01.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,3% tenia menys de 18 anys, un 8,6% entre 18 i 24, un 27,3% entre 25 i 44, un 21% de 45 a 60 i un 16,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 81,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 30.147 $ i la renda mediana per família de 36.158 $. Els homes tenien una renda mediana de 32.317 $ mentre que les dones 23.790 $. La renda per capita de la població era de 16.808 $. Aproximadament el 16,2% de les famílies i el 19,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Nadius il·lustres

* William Henry Dana, (1846-1916) Músic i musicògraf.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Warren». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Warren». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Svätý Jur

Svätý Jur és una ciutat d'Eslovàquia. És a 14 km al nord-est de Bratislava, prop de la frontera amb Àustria. El 2020 tenia 5.959 habitants.
# Prat de Basturs

El Prat de Basturs, o els Prats de Basturs, és un paratge del terme municipal d'Isona i Conca Dellà, en el lloc on es trobaven els antics termes de Conques, Orcau i Sant Romà d'Abella.
El lloc és a ponent del poble de Sant Romà d'Abella i al sud-oest del seu barri de les Masies de Sant Romà, al nord-oest del Camp d'Abella i al sud-est dels Estanys de Basturs.

## Enllaços externs

* Prat de Basturs al web de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Alicia Relinque Eleta

Alicia Relinque Eleta (Madrid, 1960) és professora de Literatura clàssica, Teoria i Crítica Literària xinesa, Teatre i Cinema xinès i Teoria General de la Literatura i Llengua xinesa a la Universitat de Granada. És llicenciada en Dret per la Universitat Autònoma de Madrid, en Sinologia per la Universitat de París i doctora per la Universitat de Granada. En l'àmbit acadèmic, també ha estat professora d'intercanvi a la Universitat de Pequín, professora convidada a la Universitat de la ciutat d'Hong Kong i col·laboradora de la Universitat Oberta de Catalunya.

## Traduccions destacades

* El corazón de la literatura y el cincelado de dragones, de Liu Xie
* Historia del ala oeste, de Wang Shifu
* Jin Ping Mei en verso y en prosa, de El erudito de las carcajadas

## Publicacions pròpies

* La construcción del poder en la China Antigua

## Referències

* ↑ «Ficha profesional | Acett». Arxivat de l'original el 2017-02-11. [Consulta: 10 febrer 2017].
* ↑ Universidad de Las Palmas de Gran Canaria. «Breve C.V. de Alicia Relinque Eleta». [Consulta: 10 febrer 2017].
* ↑ trotta editorial - Alicia Relinque Eleta (en castellà) [Consulta: 10 febrer 2017].
* ↑ Eleta, Alicia Relinque. La construcción del poder en la China antigua. Editorial Universidad de Granada, 2009. ISBN 9788433850126 [Consulta: 10 febrer 2017].