OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Paepae

Le paepae és una resta arqueològica comuna a la zona de la Polinèsia. Designa una àrea pavimentada de pedra volcànica o d'origen coral·lí que serví com a fonament d'edificis de fusta.
Aquestes construccions podien ser cases petites o estructures més grans utilitzades com a llocs de reunions i trobades. Es troben en gran nombre a les valls amb assentaments de la cultura polinèsia ètnica maorí. A vegades s'associa amb la tohua, una superfície àmplia pavimentada, on se celebraven esdeveniments i on hi havia les marae, santuaris tribals. Les pedres que formen el perímetre de la zona pavimentada a vegades estan decorades amb petròglifs tallats en pedra. De dissenys variats, formes triangulars que recorden petxines, discos, un disc envoltat de línies (com el sol) i tortugues, són formes recurrents. Els paepae decorats són poc habituals i identifiquen construccions especials (caps de les cases, sacerdots o llocs de reunió tribals).

## Referències

Encyclopédie Universalis, volume 11 in article Océanie ; Ethnographie ; L'architecture polynésienne, p. 1051 (éditions 1983).
# Panzhihua

Panzhihua (en xinès:攀枝花市, pinyin: Pānzhīhūa shì) és una ciutat-prefectura a la província de Sichuan, República Popular de la Xina. Situada en la confluència dels rius Jinsha i Yalong, afluents del Yangtsé. Es troba a una distància aproximada de 600 quilòmetres de la capital provincial, Chengdu.
Limita al nord amb Liangshan, al sud amb Txuxiong, a l'oest amb Liangshan Yi i a l'est amb Zhaotong. La seva àrea és de 7440 km² i la seva població és d'1,2 milions d'habitants.

## Administració

La ciutat prefectura de Panzhihua es divideix administrativament en 3 districtes i 2 comtats:
* Districte Dong 东区
* Districte Xi 西区
* Districte Renhe 仁和区
* Comtat Miyi 米易县
* Comtat Yanbian 盐边县

## Economia

Tot i tenir un gran nombre de recursos naturals, no es van aprofitar fins als anys 1960, quan l'any 1966 es va crear un centre de producció d'acer.

## Connexions

Panzhihua està comunicada amb les ciutats de Chengdu i Kunming per ferrocarril.

## Clima

La zona té un clima subtropical.

## Referències

* ↑ «Nature Resources of Panzhihua» (en anglès). Official website of Panzhihua Government. Arxivat de l'original el 2009-12-13. [Consulta: 18 gener 2020].
* ↑ «中国地面气候标准值月值(1981-2010)» (en xinès). China Meteorological Data Service Center.
# Panégyrique

Panégyrique, tome premier et tome second, són dos llibres autobiogràfics del filòsof Guy Debord publicats en francès l'any 1989 per Éditions Gérard Lebovici i el 1997 per Arthème Fayard respectivament.
Ambdós llibres van ser publicats en castellà en un sol volum per l'editorial Aquarela Libros el 1999.
Els manuscrits del tom tercer i els següents toms van ser cremats la nit del 30 de novembre de 1994 seguint així la voluntat de Guy Debord.

## Panegíric, tom primer

Aquest primer volum es compon de set capítols en els quals Guy Debord evoca diferents qüestions a partir de la seva pròpia vida:
* capítol I: la qüestió del llenguatge a través de l'estratègia.
* capítol II: les passions de l'amor a través de la criminalitat.
* capítol III: el pas del temps a través de l'alcoholisme.
* capítol IV: l'atracció dels llocs a través de la seva destrucció.
* capítol V: la inclinació a la subversió a través de la repressió policial que comporta contínuament.
* capítol VI: l'envelliment a través del món de la guerra.
* capítol VII: la decadència a través del desenvolupament econòmic.
A l'Estat francès, Panégyrique, tome premier és reeditat per Éditions Gallimard des de 1993.

## Panegíric, tom segon

El segon volum, publicat de forma pòstuma, està compost per fotografies i cites d'autors diversos que serveixen per a il·lustrar la vida de Guy Debord.

## Vegeu també

* Internacional situacionista

## Enllaços externs

* Presentació de Panegírico per l'editorial Aquarela Libros
* Extractes de Panegírico
* Anotacions de Guy Debord sobre les dificultats de traducció de Panégyrique
# Papir d'Hèracles

El papir d'Hèracles (Biblioteca Sackler, Universitat d'Oxford, Pap. Oxyrhynchus 2331) és un fragment d'un manuscrit grec del segle iii d'un poema sobre els treballs d'Hèracles. Conté tres dibuixos de línies de colors sense emmarcar del primer dels treballs, la matança del lleó de Nemea, situats dins de les columnes de text en lletra cursiva. Va ser trobat a Oxirrinc (pap. 2331) i és un dels pocs fragments supervivents de la il·lustració literària clàssica sobre papir. El fragment mesura 235 per 106 mm.

## Referències

* ↑ N.Y.), Metropolitan Museum of Art (New York. Age of Spirituality: Late Antique and Early Christian Art, Third to Seventh Century : Catalogue of the Exhibition at the Metropolitan Museum of Art, November 19, 1977, Through February 12, 1978 /edited by Kurt Weitzmann (en anglès). Metropolitan Museum of Art, 1979. ISBN 978-0-87099-179-0.
* ↑ «Virtual Exhibition». [Consulta: 13 març 2023].

## Bibliografia

* N.Y.), M.M. of A. (New Y., 1979. Age of Spirituality: Late Antique and Early Christian Art, Third to Seventh Century : Catalogue of the Exhibition at the Metropolitan Museum of Art, November 19, 1977, Through February 12, 1978 /edited by Kurt Weitzmann. S.l.: Metropolitan Museum of Art. ISBN 9780870991790.
* Virtual Exhibition. [en línea], [sin fecha]. [Consulta: 11 marzo 2023]. Disponible a: http://www.papyrology.ox.ac.uk/POxy/VExhibition/daily_life/heracles.html.

## Enllaços externs

* Imatge d'alta resolució Arxivat 2012-03-26 a Wayback Machine. (1264×739 píxels)
* Imatges del papir Arxivat 2007-03-11 a Wayback Machine. d' Oxyrhynchus Online
* Imatges i descripció del papir d' Oxyrhynchus: A City and its Texts, Exposició virtual
# Pantaló capri

El pantaló capri, o, simplement, el capri, és un pantaló llarg i bastant ajustat, de cintura més alta que la natural, i rematat més amunt dels turmells, que queden a la vista. Tradicionalment és d'ús femení; en la versió original mancava de butxaques i de bragueta. Per tal que parin bé els pantalons capri cal tenir figura esvelta: subratllen l'amplada excessiva de malucs, la curtedat de cames i el sobrepès.
Els pantalons capri foren creats per la dissenyadora alemanya Sonja de Lennart el 1948, com a part d'una col·lecció anomenada Capri, per l'illa italiana on acostumava d'estiuejar la família d'aquesta estilista. El model fou copiat de seguida per altres modistes, entre els quals Emilio Pucci, qui a partir de 1949 els comercialitzà amb el mateix nom de capris i, per això, en fou considerat l'inventor durant força temps.
Els pantalons capri foren indispensables com a article de moda durant els anys cinquanta, sobretot entre les noies, en part perquè molts adults els rebutjaven com a escandalosos; de fet, han restat entre les icones representatives de l'època. Llur popularitat fou multiplicada, encara, en lluir-los a la pantalla actrius tan famoses com Audrey Hepburn, Grace Kelly, Doris Day, Jane Russell, Marilyn Monroe, Kim Novak, Sophia Loren i Anita Ekberg. Populars, encara, durant els anys seixanta, en arribar la dels setanta passaren de moda. A partir de la dècada del 2000 han conegut un cert retorn, ara amb voluntat d'ésser peça unisex.
Els capris no s'han de confondre amb altres models de pantaló de tipus calçó, és a dir, rematats bastant més amunt dels turmells, com ara els pirates i els pescadors, que són tipus sorgits molt posteriorment, força diferents de disseny, i d'ús unisex des del principi.

## Nota

* ↑ Tancaven amb obertura lateral al maluc dret, a la manera tradicional dels pantalons femenins.
* ↑ Fem-ho constar, sobretot per a les generacions joves; resultaven escandalosos per tres raons principals: a) eren pantalons per a dona, i per a ús massiu; b) eren arrapats i, per tant, marcaven explícitament la forma del cos; i c) deixaven "massa" carn a la vista.
# Partit de la Tercera Edat

Partit de la Tercera Edat (luxemburguès Partei vum Drëtten Alter, francès Parti du Troisième Âge) fou un partit polític luxemburguès, dirigit per Jean Schanen, que reclamava més atenció a la tercera edat en els pressupostos de l'estat. Es presentà a les eleccions legislatives luxemburgueses de 1999 a la circumscripció del Sud, però només va obtenir el 0,4% dels vots.
# Partènope (sirena)

Partènope (del grec: Παρθενόπη) era una de les sirenes, la tomba de la qual, segons la mitologia grega es podia trobar a Nàpols, ciutat que rebia el seu nom antigament. Aquesta sirena desesperada per la insensibilitat d'Odisseu al seu cant es tirà a la mar amb les seves germanes. El seu cos hauria arribat a la Campània on fou edificada Partenopea, després anomenada Neàpolis, origen de l'actual Nàpols.
Una altra versió de la llegenda explicava que Partènope era una jove molt bella originària de Frígia, que es va enamorar de Metíoc, però que no volia trencar el vot de castedat que havia fet. Per castigar-se per la seva passió, es va tallar els cabells i es va exiliar voluntàriament a la Campània, on es va consagrar a Dionís. Afrodita, deessa de l'amor, indignada, la va transformar en sirena.

## Referències

* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 418. ISBN 9788496061972.
Viccionari
# Papamosques de Muttui

El papamosques de Muttui (Muscicapa muttui) és una espècie d'ocell de la família dels muscicàpids (Muscicapidae). És una espècie nidificant al nord-est de l'Índia, el centre i el sud de la Xina i el nord de Myanmar i Tailàndia, i migra al sud de l'Índia i Sri Lanka. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.
El nom específic de Muttui fa referència a Muttui (fl. 1850) criat, caçador i col·leccionista singalès d'Edgar Leopold Layard.

## Referències

* 1 2 Fundació Barcelona Zoo; Institut Català d’Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia. «papamosques de Muttui». Diccionari dels ocells del món. TERMCAT. [Consulta: 25 desembre 2021].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 694. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Brown-breasted Flycatcher. Muscicapa muttui» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2016. [Consulta: 25 desembre 2021].
# Papamosques de Rand

El papamosques de Rand (Muscicapa randi) és una espècie d'ocell de la família dels muscicàpids (Muscicapidae). És endèmic de les illes de Negros i Luzón, a les Filipines. El seu estat de conservació es considera vulnerable.
El nom específic de Rand fa referència a Austin Loomer Rand (1905-1982), ornitòleg canadenc i conservador del Field Museum de Chicago.

## Referències

* 1 2 Fundació Barcelona Zoo; Institut Català d’Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia. «papamosques de Rand». Diccionari dels ocells del món. TERMCAT. [Consulta: 25 desembre 2021].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 694. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Ashy-breasted Flycatcher. Muscicapa randi» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2018. [Consulta: 25 desembre 2021].
# Papamosques de Rück

El papamosques de Rück (Cyornis ruckii) és una espècie d'ocell de la família dels muscicàpids (Muscicapidae). És endèmic del nor-est de l'illa de Sumatra, a Indonèsia. L'espècie està catalogada En perill crític d'extinció per la Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, ja que no s'ha registrat cap espècimen des de 1918. Està protegit per la llei indonèsia des de 1972. També podria haver estat afectat pel tsunami de l'oceà Índic de 2004.
El nom específic de Rück fa referència a M. Rück (fl. 1880), viatger i col·leccionista francès a Malàisia.

## Referències

* 1 2 Fundació Barcelona Zoo; Institut Català d’Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia. «papamosques de Rück». Diccionari dels ocells del món. TERMCAT. [Consulta: 3 gener 2021].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 698. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Rück's Blue-flycatcher. Cyornis ruckii» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2021. [Consulta: 3 gener 2021].
# Papamosques de Libèria

El papamosques de Libèria (Melaenornis annamarulae) és una espècie d'ocell de la família dels muscicàpids (Muscicapidae) endémica de l'África occidental. Es troba als següents països: Costa d'Ivori, Ghana, Guinea, Libèria i Sierra Leone. El seu estat de conservació es considera vulnerable.

## Referències

* ↑ Fundació Barcelona Zoo; Institut Català d’Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia. «papamosques de Libèria». Diccionari dels ocells del món. TERMCAT. [Consulta: 28 desembre 2021].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 696. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Nimba Flycatcher. Melaenornis annamarulae» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2018. [Consulta: 28 desembre 2021].
# Patrick Battiston

Patrick Battiston (Amnéville, Moselle, el 12 de març de 1957) és un ex jugador de futbol francès, que va jugar amb la selecció francesa en tres mundials i va guanyar el Campionat Europeu de Futbol de 1984. A nivell de clubs, va guanyar cinc títols de Lliga 1 i una Copa de França.

## Referències

* ↑ Patrick Battiston Fitxa i estadístiques a la FIFA
* ↑ World Cup History Arxivat 30-9-2007 a Wayback Machine.
* ↑ Russian Roulette in Seville
* ↑ «Joueurs +400 matches Ligue 1» (en francès). paris-et-gagne.com, 28-02-2016.
* ↑ Patrick Battiston a National-Football-Teams.com (anglès)
# Peixos (websèrie)

Peixos és una websèrie, llançada el 2016, i rodada a Barcelona en llengua de signes catalana.
Peixos és la primera sèrie en llengua de signes catalana, subtitulada en tres idiomes -català, castellà i anglès- que exposa les particularitats de la comunitat sorda. Es tracta d'una mini 'sitcom', amb uns deu minuts per capítol, en què dos dels seus tres protagonistes són sords, dins i fora de plató. L'equip de rodatge també és mixt. Es pot dir que és una webserie "adaptada per a oients". La sèrie, que està rodada al barri de Les Corts, està produïda per equip mixt de persones sordes i no sordes. "Peixos" és un projecte audiovisual entre la comèdia i el 'thriller' que narra una història de rebuig i acollida, amb la qual s'ensenyen els costums, la llengua i les particularitats de la comunitat sorda. La sèrie, dirigida i coescrita per Pau Navarro i produïda per Anna Domènech, compta amb nou capítols de deu minuts disponibles a 'Youtube' i s'ha dut a terme sense cap ajuda privada o pública. S'ha realitzat amb la col·laboració de 'Cercle d'Artistes Sords Units', i explica la vida de tres joves -Tito, Laura i Cesc- que són obligats a conviure, i que a partir d'aquesta convivència "intentaran descobrir el fosc secret que ha amagat la comunitat sorda durant segles.

## Referències

* ↑ Oliver i Alabau, Griselda «‘Peixos’, la primera sèrie en LSC 'Peixos' ens mostra, a través dels protagonistes, els costums, la llengua i les particularitats socials de la comunitat sorda». Núvol, 14-07-2016 [Consulta: 25 abril 2021].
* ↑ Cortina, Jordi «La primera sèrie en llengua de signes catalana». El Periódico, 07-06-2016 [Consulta: 25 abril 2021].
* ↑ «‘Els peixos’, una websèrie en llengua de signes rodada a les Corts». Betevé, 06-06-2016 [Consulta: 25 abril 2021].
* ↑ «Lanzan "Peixos", la primera webserie hecha en lengua de signos catalana». La Vanguardia, 08-07-2016 [Consulta: 25 abril 2021].
# Peixera de la Prenyanosa al riu Sió

Peixera de la Prenyanosa al riu Sió és una obra de Cervera (Segarra) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Peixera enmig de camps de secà, aïllada respecte el poble. El seu estat de conservació no és gaire favorable, i la llera del riu presenta molta acumulació de fang i altres materials residuals. En general, està força mancada de manteniment i l'espai al voltant de la llera del riu abans i després de la peixera està ple de vegetació: canyissos, saücs, jonces i freixes autòctons de la riba del riu. Pel que fa a la presa, tot i que majoritàriament es conserva en bon estat, s'observen pèrdues en algun punt. En aquest moment queden dempeus, si bé cobertes de vegetació i en desús, dues peixeres al llarg del riu Ondara en el seu pas per Cervera: l'una a prop de Sant Pere el Gros, en direcció a la Curullada i l'altra corresponent al molí de Fiol.

## Història

El Sió és un riu de la depressió central afluent per l'esquerre del Segre, amb un recorregut de 77 km, drena la Ribera de Sió. El seu cabal és molt magre perquè neix en una comarca de la Catalunya seca (la Segarra). Fins que no arriba a la Noguera i entra en zona de regadiu, hi baixa molt poca aigua.
Neix a la font de Gàver, a la Segarra, i passa a la vora de Sant Domí, el Castell de Santa Maria, Gàver, Estaràs, Santa Fe de Segarra, Montfalcó Murallat, les Oluges, Castellnou d'Oluges, Malgrat, la Prenyanosa, Tarroja de Segarra, Sedó, Riber, Hostafrancs, Concabella, Ratera, Golonor, Sisteró, Pelagalls, les Pallargues, Mont-roig de Segarra, Bellver d'Ossó (per on entra a l'Urgell), Ossó de Sió, Peraltes, Castellnou d'Ossó, Puigverd d'Agramunt, Agramunt, (per on entra a la Noguera) Preixens, Pradell de Sió, les Ventoses, Butsènit d'Urgell, Montgai, Flix, la Sentiu de Sió i Sant Jordi de Muller i s'uneix al seu col·lector, aigua amunt de Balaguer.
Antigament, les seves aigües eren utilitzades com a força motriu dels molins de farina a Preixens, a les Ventoses, a Butsènit, a Flix, a la Sentiu de Sió i a Balaguer.
De tot aquest patrimoni hidràulic només es conserva el Molí de Butsènit. També està en funcionament el sifó del Sió a Muller.
Actualment es troba en un estat de contaminació greu i han desaparegut totes les espècies fluvials, almenys en els trams mitjà i baix. Hi eren característics el cranc de riu, el musclo de riu, les anguiles i els barbs fins que la indústria es va establir a la ribera del Sió.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Peixera de la Prenyanosa al riu Sió». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 31 maig 2021].
# Parc Nacional de Gesäuse

El Parc Nacional de Gesäuse és un parc nacional dins l'estat d'Àustria d'Estíria. Situat a la regió muntanyosa d'Alta Estíria, cobreix grans parts de la vall Gesäuse dins dels Alps Ennstal i l'abrupte embassament d'aigua d'Enns entre Admont i Hieflau. La zona també cobreix parts de les àrees municipals de Johnsbach, Weng im Gesäuse, Landl i Sankt Gallen.
El parc nacional actualment cobreix 110 km², amb un altre de 15 quilòmetres quadrats planificat. Va ser establert el 26 d'octubre de 2002.
La muntanya més alta és Hochtor a 2.369 m

## Enllaços externs

* Parc Nacional de Gesäuse - Lloc web oficial
# Patronat d'Acció Catòlica (Sitges)

El Patronat d'Acció Catòlica és un edifici de Sitges (Garraf) inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un edifici entre mitgeres amb façana de composició simètrica dividida horitzontalment en dos cossos per una línia d'imposta amb motllures. A la part baixa hi ha una gran porta central d'accés amb dues finestres a cada banda. Aquestes obertures són d'arc de mig punt. El cos superior, més estret i de més alçaria, és ocupat per un gran finestral d'arc de mig punt i guardapols ogival. L'edifici es corona amb una espadanya. La coberta és de teula a dues vessants. Als murs laterals del cos superior hi ha finestres d'arc ogival. Són remarcables com a elements decoratius les mènsules esculpides amb caps d'àngels.

## Història

L'antiga capella del col·legi i residència de les M.M. Concepcionistes va ser construïda l'any 1900. D'acord amb la documentació existent a l'arxiu municipal de Sitges, el 3 d'abril del 1900 es va fer la sol·licitud per l'enderrocament d'un edifici vell i la construcció d'una capella, sota la direcció de l'arquitecte Gaietà Buïgas. La primera pedra de l'edifici nou es va col·locar la tarda de l'1 de maig del mateix any. Posteriorment la capella va passar a pertànyer al Patronat d'Acció Social Catòlica, inaugurat el 1919. En l'actualitat, l'interior ha estat modificat per encabir-ne la sala d'exposicions d'aquesta entitat.

## Referències

* 1 2 «Patronat d'Acció Catòlica». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 agost 2014].
# Paula Bruna

Paula Bruna (Barcelona, 1978) és una artista visual i ambientòloga catalana.
Llicenciada en Ciències Ambientals per la UAB i doctorada en Belles Arts per la Universitat de Barcelona. Des de la seva doble perspectiva com a ambientòloga i artista, la Paula utilitza la recerca artística com una forma de coneixement on s'hibriden diferents disciplines. Investiga sobre la conformació del relat de l'Antropocè des d'un punt de vista no humà, mitjançant una combinació de ciència, ficció i art. La seva hipòtesi és que explorar punts de vista diferents a l'antropocentrisme actual té efectes en la consciència ecològica i obre la gamma de possibles formes de convivència. Comparteix la seva recerca en publicacions, congressos, tallers participatius, residències i exposicions artístiques (a Arts Santa Mònica, SWAB Barcelona Art Fair i Kunstraum Lakeside entre d'altres). Ha sigut artista resident a la fàbrica de creació La Escocesa i a Hangar.

## Referències

* ↑ «Paula Bruna» (en castellà). La Escocesa. [Consulta: 18 gener 2023].
* ↑ «Paula Bruna». [Consulta: 18 gener 2023].
* ↑ «Paula Bruna». CCCB (amb llicència OTRS). [Consulta: 18 gener 2023].
# Pericoma kariana

Pericoma kariana és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a Europa: Grècia.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ ΑΠΕΙΛΟΤΜΕΝΑ, ΠΡΟ΢ΣΑΣΕΤΟΜΕΝΑ ΚΑΙ ΕΝΔΗΜΙΚΑ ΕΙΔΗ ΖΩΩΝ ΣΗ΢ ΕΛΛΑΔΑ΢ (Espècies amenaçades i endèmiques de Grècia) (grec)
* ↑ Global Species (anglès)
* ↑ Fauna Europaea Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ PESI (anglès)

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
# Pericoma litanica

Pericoma litanica és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a Àsia: el Líban.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Vaillant & Moubayed, 1987. Cinq espèces nouvelles de Diptères Psychodidae Psychodinae du Liban. Annls. Limnol. 23 (2): 121-127.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
# Paul Michel Gabriel Lévy

Paul Michel Gabriel, Baró Lévy (27 de novembre del 1910 – 16 d'agost del 2002) fou un periodista i professor belga. Nascut a Brussel·les, fou un supervivent de l'Holocaust. Jueu de naixement, es convertí al catolicisme el juliol del 1940. Durant molt de temps fou director d'informació del Consell d'Europa, en el qual contribuí a dissenyar la bandera d'Europa juntament amb Arsène Heitz durant la dècada del 1950.

## Referències

* ↑ «Explicació de Paul M. G. Lévy sobre la creació de la bandera europea» (en anglès). European Navigator. [Consulta: 15 juliol 2008].