OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Morris Plains

Morris Plains és una població dels Estats Units a l'estat de Nova Jersey. Segons el cens del 2007 tenia 5.534 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Morris Plains tenia 5.236 habitants, 1.955 habitatges, i 1.477 famílies. La densitat de població era de 780,6 habitants/km².
Dels 1.955 habitatges en un 33,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 67% hi vivien parelles casades, en un 7% dones solteres, i en un 24,4% no eren unitats familiars. En el 19,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 8,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,63 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,05.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,5% tenia menys de 18 anys, un 4,4% entre 18 i 24, un 29,4% entre 25 i 44, un 26,4% de 45 a 60 i un 16,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 41 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 86,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 84.806 $ i la renda mediana per família de 98.333 $. Els homes tenien una renda mediana de 75.040 $ mentre que les dones 44.554 $. La renda per capita de la població era de 36.553 $. Aproximadament l'1,5% de les famílies i el 2,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Morris Plains». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Morris Plains». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Echinomacrurus occidentalis

Echinomacrurus occidentalis és una espècie de peix de la família dels macrúrids i de l'ordre dels gadiformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 37 cm de llargària total.

## Hàbitat

És un peix d'aigües profundes que viu fins als 4337 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al Perú.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Roule L. 1916. Notice préliminaire sur quelques espèces nouvelles ou rares des poissons provenant des croisières de S. A. S. le Prince de Monaco. Bull. Inst. Oceanogr. (Mònaco) Núm. 320. 1-32.
* ↑ UNEP-WCMC Species Database
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Iwamoto, T. i W. Schneider, 1995. Macrouridae. Granaderos. p. 1246-1265. A W. Fischer, F. Krupp, W. Schneider, C. Sommer, K.E. Carpenter i V. Niem (eds.) Guía FAO para Identificación de Especies para los Fines de la Pesca. Pacífico Centro-Oriental. 3 Vols. FAO, Roma, Itàlia.

## Bibliografia

* Cohen, D.M., T. Inada, T. Iwamoto i N. Scialabba 1990. FAO species catalogue. Vol. 10. Gadiform fishes of the world (Order Gadiformes). An annotated and illustrated catalogue of cods, hakes, grenadiers and other gadiform fishes known to date. FAO Fish. Synop. 10 (125). 442 p.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Geistdoerfer, P. 1986. Macrouridae. p. 644-676. A P.J.P. Whitehead, M.-L. Bauchot, J.-C. Hureau, J. Nielsen i E. Tortonese (eds.) Fishes of the north-eastern Atlantic and the Mediterranean. UNESCO, París. Vol. 2.
* Geistdoerfer, P. 1990. Macrouridae. p. 541-563. A J.C. Quero, J.C. Hureau, C. Karrer, A. Post i L. Saldanha (eds.) Check-list of the fishes of the eastern tropical Atlantic (CLOFETA). JNICT, Lisboa; SEI, París; i UNESCO, París. Vol. 2.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Iwamoto, T. 1999. Order: Gadiformes. Macrouridae (sometimes Coryphaenoididae, Bathygadidae, Macrourididae, Trachyrincidae, in part, in literature). p. 1986-1992. A K.E. Carpenter i V.H. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the WCP. Vol. 3. Batoid fishes, chimaeras and bony fishes part 1 (Elopidae to Linophrynidae). FAO, Roma.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319. ISBN 0471250317.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.
# Casa del 19 del Carrer de Sant Joan

La Casa del 19 del Carrer de Sant Joan és un edifici de la vila de Vilafranca de Conflent, a la comarca d'aquest nom, de la Catalunya del Nord.
Està situada en el número 19 del carrer de Sant Joan, a la zona central de la vila. Li correspon el número 16 del cadastre.
La casa, del segle xiii, està assentada sobre una parcel·la irregular, ja que s'engrandeix ocupant la meitat nord de la parcel·la del costat de ponent. Té dos patis interiors. Conserva diversos vestigis de la casa primitiva, tot i que la majoria no són visibles exteriorment: un mur interior paral·lel al carrer a l'altura del primer pati, una arcada trencada a ponent, amb arestes vives i dos reredintells fet amb bigues; una arcada segmental a llevant; en el pati hi ha tres arcades, dues de mig punt encarades cap a la casa, cap al costat i cap a la part posterior, amb arestes axamfranades i claus d'arc, i una arcada trencada i tapiada en el mitger amb la casa del costat de llevant, sense clau i arestes axamfranades; damunt seu s'obre una finestra de punt rodó, també amb les arestes axamfranades. En el segon pati no hi ha cap element visible. A la part de darrere hi ha una gran porta rectangular amb muntants axamfranats i dintell de fusta sobre coixinets de quart de cercle, en bona part enterrats a causa de l'elevació del nivell del sòl.

## Referències

* ↑ La casa en els ortofotomapes de l'IGN

## Bibliografia

* Becat, Joan. «189 - Vilafranca de Conflent». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. II. Montoriol - el Voló. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Garrigou Grandchamp, Pierre. «Inventaire des édifices domestiques des XIIe, XIIIe et XIVe siècles à Villefranche de Conflent». A: La maison au Moyen Age. Toulouse: Société archéologique du Midi, 2002.
# Tiranet de Veneçuela

El tiranet de Veneçuela (Zimmerius petersi) és un ocell de la família dels tirànids (Tyrannidae).

## Hàbitat i distribució

Habita el bosc obert i clars del bosc de les muntanyes del nord de Veneçuela.

## Referències

* ↑ «Tiranet de Veneçuela». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/06/2021(català)
# Enganyapastors d'ales romes

Lenganyapastors d'ales romes (Eleothreptus anomalus) és una espècie d'ocell caprimulgiforme de la família Caprimulgidae que habita pantans del Paraguai, sud-est del Brasil, Uruguai i nord-est de l'Argentina.
# Estraci

Estraci és el nom dels següents personatges:
* Estraci de Tritea, polític de la Lliga Aquea
* Estraci (metge), metge grec.
# Eleccions generals d'Irlanda del Nord de 1938

Les eleccions generals d'Irlanda del Nord de 1938 es van celebrar el 15 de juny de 1938 amb una nova incontestable victòria del Partit Unionista de l'Ulster (PUU) de James Craig.

## Resultats

| Partit | Líder | Vot popular | % | Escons | Canvi (de 1938) |
| Partit Unionista | James Craig | 187.684 | 56,8% | 39 | +3 |
| Associació Unionista Progressista | William Stewart | 41.028 | 12,4% | | |
| Associació Unionista Independent | Tommy Henderson | 28.459 | 8,6% | 1 | |
| Unionista independent | | 22.354 | 6,8% | 2 | |
| Laboristes | Paddy Agnew | 18.775 | 5,7% | 1 | -1 |
| Nacionalistes | T. J. Campbell | 16.171 | 4,9% | 8 | -1 |
| Independent | | 5.480 | 1,7% | | |
| Laborista independent | | 9.872 | 2,8% | 1 | +1 |
| Unionista Progressista independent | | 2.926 | 0,9% | | |

## Referències

* (anglès) Resultats electorals al Parlament del Nord d'Irlanda Arxivat 2017-11-16 a Wayback Machine.
# Mount Plymouth

Mount Plymouth és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Florida. Segons el cens del 2000 tenia 2.814 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Mount Plymouth tenia 2.814 habitants, 1.080 habitatges, i 811 famílies. La densitat de població era de 390,8 habitants/km².
Dels 1.080 habitatges en un 33,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 62,5% hi vivien parelles casades, en un 8,5% dones solteres, i en un 24,9% no eren unitats familiars. En el 18,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 7,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,61 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,97.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,2% tenia menys de 18 anys, un 6,2% entre 18 i 24, un 30,8% entre 25 i 44, un 24,1% de 45 a 60 i un 13,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 92,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 42.530 $ i la renda mediana per família de 45.089 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.324 $ mentre que les dones 21.621 $. La renda per capita de la població era de 17.182 $. Entorn del 2,1% de les famílies i el 6,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Mount Plymouth». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 2 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Mount Plymouth». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# El mar y el tiempo

El mar y el tiempo és una pel·lícula dramàtica espanyola, dirigida i protagonitzada per Fernando Fernán Gómez en 1989 a partir d'una minisèrie de 1987 i la seva pròpia novel·la homònima, publicada un any abans.

## Sinopsi

Jesús, el protagonista, és un espanyol exiliat a l'Argentina que torna a Espanya en la primavera de 1968 amb la finalitat de retrobar-se amb la seva família. No obstant això, les coses han canviat i la família que li espera a Espanya és ben diferent a la que va deixar abans de anar-se'n a l'Argentina.

## Repartiment

* Rafaela Aparicio - Abuela
* José Soriano - Jesús
* Fernando Fernán Gómez - Eusebio
* Aitana Sánchez-Gijón - Mer
* Iñaki Miramón - Anselmo
* Ramon Madaula - Mariano
* Fernando Guillén Cuervo - Pepe
* Gabino Diego - Basilio
* María Asquerino - Marcela

## Palmarès cinematogràfic

IV Premis Goya
| Categoria | Persona | Resultat |
| Millor pel·lícula | Millor pel·lícula | Candidata |
| Millor director | Fernando Fernán Gómez | Candidat |
| Millor actriu protagonista | Rafaela Aparicio | Guanyadora |
| Millor actor protagonista | Fernando Fernán Gómez | Candidat |
| Millor actriu de repartiment | María Asquerino | Guanyadora |
| Millor guió adaptat | Fernando Fernán Gómez | Candidat |
| Millor muntatge | Pablo del Amo | Candidat |
| Millor direcció de producció | Andrés Santana | Candidat |
| Millor maquillatge i perruqueria | Juan Pedro Hernández Jesús Moncusí i Vallverdú | Candidats |
| Millor so | Gilles Ortion Eduardo Fernández | Candidats |
Fotogramas de Plata 1989
| Categoria | Persona | Resultat |
| Millor actriu de cinema | Rafaela Aparicio | Candidata |

## Referències

* ↑ Fernán-Gómez combina la sencillez con la hondura en su película 'El mar y el tiempo', El País, 23 de setembre de 1989
* ↑ El mar y el tiempo, Fotogramas
* ↑ El mar y el tiempo al web dels Premis Goya
# Cirroestrat

El cirroestrat (del llatí, cirrostratus) és un tipus de núvol compost, principalment, de cristalls de gel i es presenta sovint amb l'aspecte anomenat com a fenomen òptic d'halo. Solen presentar-se com una espècie de vels blanquinosos fibrosos, de vegades cobrint tot el cel i d'altres només en part. Són núvols molt alts: de 6 a 12 km d'alçada. Els cirroestrats es comparen amb altres núvols de tipus estratus que es formen a altituds més baixes: els altostratus, els nimbostratus, i els estratus més baixos. Els cirroestrats anuncien pluges que solen aparèixer al voltant de 12 hores després de la seva presència.
Tipus de núvols alts que formen un vel blanquinós, força transparent i homogeni i que no difumina els contorns dels discos solar ni lunar. S'associen als halos de l'entorn de la lluna o el sol. Sovint aquests núvols són tan transparents que sabem de la seva presència només per l'halo. Cal remarcar que el vel és gairebé sempre homogeni, però, de vegades, pot haver-hi clarianes en el seu si. Les vores, en canvi, apareixen sovint esquinçades. En créixer el seu gruix, van canviant de color, que passa del blanc lletós al gris perla. Estan constituïts per cristalls de glaç com la resta de núvols alts. Quan el sol és prou alt, encara que tinguin un gruix considerable, no formen ombra pròpia.
Aquests núvols formen sempre un vel que ocupa una important extensió del cel. Si no s'observen quan arriben a un indret, és molt difícil que ocupin tan sols una o dues octes de cel. Davant seu, és habitual trobar cirrus isolats o alguns cúmuls o altocúmuls petits i escampats irregularment. Si la formació es va espessint i la base disminueix d'altura, pot ser indici de l'arribada d'un front càlid, i, per tant, de precipitacions. Aquests núvols no produeixen precipitacions.

## Galeria

* Cirrostratus
* Cirrostratus undulatus
* Cirrostratus curious
* Cirrostratus llargs amb Cirrus undulatus
* Cirrostratus amb halo
* Cirrostratus startiformis
* Cirrostratus a dalt, Cirrus al mig i Cirrocumulus a sota
* Cirrostratus stratiformis per sota dels de 45°, CH = 5

## Referències

* 1 2 «Cirrostrats». Meteocat. Gencat. Arxivat de l'original el 7 de febrer 2015. [Consulta: 7 febrer 2015].

## Enllaços externs

Viccionari
* Biblioteca Digital Nacional de Ciències dels EUA: Cirrostratus Arxivat 2005-04-20 a Wayback Machine.
# Consell General del Charente

El Consell General del Charente (occità Conselh general de Charenta) és l'assemblea deliberant executiva del departament francès del Charente, a la regió de la Nova Aquitània.
La seu es troba a Angulema i des de 2004 el president és Michel Boutant (PS).

## Presidents del consell

* Michel Boutant (2004 -)
* Jean-Michel Bolvin (2003 - 2004)
* Jacques Bobe (1998 - 2003)
* Pierre-Rémy Houssin (1982-1998)

## Composició

El març de 2011 el Consell General del Charente era constituït per 35 elegits pels 35 cantons del Charente.
| Partit | Sigles | Electes |
| Majoria (23 escons) |||
| Partit Socialista | PS | 17 |
| Divers Gauche | DVG | 4 |
| Partit Comunista | PCF | 2 |
| Partit Radical d'Esquerra | PRG | 2 |
| Oposició (12 escons) |||
| Unió pel Moviment Popular | UMP | 8 |
| Unió per a la Democràcia Francesa | UDF | 2 |
| Divers Droite | DVD | 2 |
| President del Consell General |||
| Michel Boutant (PS) |||

## Vegeu també

* Consell Regional de Poitou-Charentes
* Llista dels presidents dels Consells Generals de França

## Enllaços externs

* Web oficial del Consell General de la Charente
# Fortune (revista)

Fortune és una revista global de negocis publicada per Time Inc. i fundada per Henry Luce el 1930. El negoci editorial -integrat per Time, Life, Fortune, i Sports Illustrated- va créixer fins a convertir-se en Time Warner. Posteriorment AOL va créixer a l'adquirir Time Warner el 2000, quan Time Warner era el major conglomerat mediàtic en el món. Els principals competidors de Fortune en la categoria de revistes de negocis als Estats Units són: Forbes i Bloomberg Businessweek. La revista és especialment coneguda per la seua llista anual de companyies per guanys. Cnnmoney.com és la seu en línia de Fortune a més de ser d'una altra revista dit Money.

## Història

Fortune va ser fundada per Henry Luce, cofundador de Time, el febrer de 1930, 4 mesos després del col·lapse de Wall Street el 1929 que va marcar el començament de la Gran Depressió. Briton Hadden, soci de Luce, no estava molt emocionat amb la idea -que en un principi es titularia Power- no obstant Luce va continuar amb el projecte després de la mort de Hadden el 27 de febrer de 1929 (probablement de septicèmia).
Luce va escriure una nota de recordatori a la taula directiva de Time, Inc el novembre de 1929: "No serem excessivament optimistes. Hem de reconéixer que aquest declivi del negoci podria durar un any sencer."
Les còpies d'eixa primera impressió costaven un dòlar quan les del Sunday New York Times costaven només cinc centaus de dòlar. En el temps en el qual les publicacions de negocis eren una mica més que números i estadístiques impreses en blanc i negre, Fortune era de dimensions exagerades (11"x14"), usava un tipus de paper gruixut, i tenia una portada amb art imprés mitjançant un procés especial. També va rebre reconeixement per les seues fotografies, que eren feina de Margaret Bourke-White i uns altres. Walker Evans seria el seu editor de fotografia de 1945 a 1965.

## Referències

* ↑ «AOL Eats Time Warner». Arxivat de l'original el 8 de gener de 2009. [Consulta: 26 setembre 2010].
* ↑ Henry Luce & His Time by Joseph Epstein, Commentary, Vol. 44, nº5, novembre de 1967
* ↑ Okrent, Daniel «How the world really works». Fortune magazine, 19-09-2005.
* ↑ «Background». Arxivat de l'original el 2017-07-29. [Consulta: 13 novembre 2019].
# Everglow

«Everglow» és una cançó de la banda britànica Coldplay llançada com a cinquè senzill del setè àlbum d'estudi A Head Full of Dreams el 19 d'agost de 2016. En aquesta cançó hi col·labora amb veus addicionals l'actriu Gwyneth Paltrow, l'exmuller de Chris Martin.

## Origen

Chris Martin va sentir aquesta paraula slang a un surfista. En una entrevista amb Zane Lowe, va explicar l'origen d'aquesta paraula: "Un dia era a l'oceà amb aquest noi surfista. Aquest noi parlava com el personatge de Sean Penn a la pel·lícula Fast Times at Ridgemont High. Ell estava com 'Jo amic, estava fent aquesta cosa l'altre dia, i em va donar aquest total everglow!' Llavors li vaig dir, 'Quina paraula més espectacular'. A continuació em va començar a sortir la cançó. Per mi, aquesta cançó tracta sobre un ésser estimat o una situació o un amic o una relació que ha acabat o algú que ha mort. Jo estava pensant que, després que hagis passat per la tristesa d'alguna cosa, puguis obtenir aquest everglow. Això és del que tracta."
El videoclip fou dirigt per Ben Mor i llançat el 9 de desembre de 2016.

## Referències

* ↑ Kreps, Daniel. «Hear Coldplay's Heartfelt New Ballad 'Everglow'» (en anglès). Rolling Stone, 26-11-2015. [Consulta: 7 gener 2017].
* ↑ Zumberge, Marianne. «Coldplay Debuts ‘Everglow,’ Featuring Gwyneth Paltrow» (en anglès). Variety.com, 28-11-2015. [Consulta: 7 gener 2017].
# Font de la Munya

La Font de la Munya, en alguns mapes Font d'Umunyà, és una font del terme municipal de Sant Esteve de la Sarga, del Pallars Jussà, dins del territori del poble de Castellnou de Montsec.
Està situada a 1.005 m d'altitud, al sud-est de Castellnou de Montsec. És al capdamunt del barranc de l'Obaga, al nord de la Font dels Pruneruns, al vessant meridional de la Serra del Sastret.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Muhsinzade Mehmed Paixà

Muhsinzade Mehmed Paixà (1704 - 4 d'agost de 1774) fou gran visir otomà dos cops (1765-1768 i 1771-1773). Era fill del gran visir Muhsinzade Abdullah Paşa (1737).
Va exercir diversos càrrecs i el 1738 fou beglerbegi de Maraix. Va exercir després al front de diversos governs provincials. El 1747 fou governador d'Adana amb encàrrec de perseguir als rebels d'Anatòlia. El 1749 va començar a ocupar càrrecs a les províncies europees, tornant a Àsia el 1758 com a beglerbegi d'Alep. Llavors es va casar amb la princesa Esma Sultan, filla d'Ahmet III. Fou després beglerbegi de Diyarbakir i d'Anadolu (a Kutahya) i després va ser un any a Istanbul i el 1760 va anar a Bòsnia com a governador. El 1762 va governar Rumèlia, altre cop Bòsnia i altre cop Rumèlia i fou nomenat gran visir el 30 de març de 1765.
En el seu govern hi va haver revoltes a l'Hedjaz, Egipte i Geòrgia i una pressió constant de Rússia. Finalment va presentar la dimissió el 6 de setembre de 1768 i li fou assignada residència a Tenedos (Bozdja-Ada), després Gal·lípoli (Gelibolu) i finalment Rodes. El 1769 fou nomenat muhafiz (governador militar) de la Morea otomana, i va derrotar els rebels (instigats per Rússia) a la batalla de Tripolitza l'abril de 1770, restablint el control sobre Patres (Balya Badra), Modon (Mutun) i Navarino (Navarin).
El 1771 va anar al front del Danubi com a comandant militar i el desembre d'aquest any fou nomenat per segona vegada com a gran visir. Durant aquests prop de tres anys els otomans no van aconseguir cap victòria sobre els russos. El gran visir va fer negociacions amb els austríacs i després amb els russos a la conferència de Bucarest (novembre de 1772 a febrer de 1773) però Rússia exigia la independència del Kanat de Crimea i fortes indemnitzacions, exigències que l'Imperi no podia acceptar. Finalment l'exèrcit rus manat per Pere A. Rumyantsev va encerclar al gran visir a Shumnu (búlgar Shumla o Shumen) i van proposar noves negociacions que el gran visir va acceptar immediatament. Les converses es van celebrar al quarter general rus del 17 al 21 de juliol i van portar al tractat de Küçük Kaynarca. Poc després el gran visir es va posar malalt i es va retirar a Istanbul però va morir pel camí prop de Karnobad (Karinabad) el 1774. Fou enterrat a Istanbul, al barri d'Eyyub.

## Bibliografia

* J. von Hammer Histoire de l'Empire ottoman, depuis son origine jusqu'à nos jours, par; traduït de l'allemand par J. J. Hellert, Volum 1 a 18
# Dendrerpetòntids

Els dendrerpetòntids (Dendrerpetontidae) constitueixen una família d'amfibis temnospòndils que van viure al període Carbonífer.

## Referències

* Benton, M.J. 2005. "Vertebrate Palaeontology", 3a edició. Universitat de Bristol.
# Chynorany

Chynorany és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Trenčín.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1243.