OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Roberto Laiseka Jaio

Roberto Laiseka Jaio (Gernika, Biscaia, 17 de juny de 1969) és un ciclista basc, ja retirat, que fou professional entre el 1994 i el 2006, quan es veié obligat a retirar-se per culpa d'una lesió produïda durant el Giro d'Itàlia de 2006. Tota la seva carrera esportiva professional la va dur a terme en el si de l'equip Euskaltel–Euskadi, si bé es va formar a la Societat Ciclista Punta Galea.
Excel·lent escalador, totes les seves victòries les aconseguí en etapes de muntanya. Destaquen tres etapes a la Volta a Espanya i una al Tour de França.

## Palmarès

* 1999
** 1r a la Pujada al Txitxarro
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Espanya
* 2000
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Espanya
* 2001
** Vencedor d'una etapa del Tour de França
* 2004
** Vencedor d'una etapa de l'Euskal Bizikleta
* 2005
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Espanya
** Vencedor de la classificació de la muntanya de la Volta a Suïssa

### Resultats al Tour de França

* 2001. 28è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 2002. 46è de la classificació general
* 2003. 18è de la classificació general

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2005. 52è de la classificació general
* 2006. Abandona (12a etapa)

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1994. 54è de la classificació general
* 1995. 76è de la classificació general
* 1996. 79è de la classificació general
* 1997. 54è de la classificació general
* 1998. Abandona
* 1999. 18è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 2000. 6è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 2001. 12è de la classificació general
* 2002. Abandona
* 2003. 60è de la classificació general
* 2004. 54è de la classificació general
* 2005. 21è de la classificació general. Vencedor d'una etapa

## Referències

* ↑ «Roberto Laiseka pone punto final a su carrera - GARA - euskalherria.com». [Consulta: 3 febrer 2024].
* ↑ «Qué fue de… Roberto Laiseka: un clásico del Euskaltel que ganó una etapa del Tour» (en castellà). [Consulta: 3 febrer 2024].
* ↑ Gómez, Iñigo Markinez,Verónica. «El triunfo que cambió la historia de Euskaltel-Euskadi: “Ese día creo que hasta recibí ayuda de la Virgen de Begoña”» (en espanyol europeu), 26-06-2023. [Consulta: 3 febrer 2024].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Palmarès a urtekaria.com Arxivat 2007-10-06 a Wayback Machine.
# Rubite

Rubite és un municipi de la província de Granada, amb una superfície de 28,52 km², una població de 492 habitants (2004) i una densitat de població de 17,25 hab/km². És format pels nuclis de població d'El Lance y Casarones, Los Galvez, Los Diaz, Rambla del Agua, Los Hurguneros, El Ferrer i Venta Don Cándido.
# Roland Sierra i Farreras

Roland Sierra i Farreras (Pirmasens, Alemanya, 27 de març de 1962), conegut literàriament com a Roland Sierra, és un escriptor i historiador fincat a Sitges. Ha escrit obra literària de narrativa i novel·la rebent diversos premis, també ha publicat un algunes obres sobre la història de Sitges.
L'any 2015 va formar part de la candidatura de Moviment d'Esquerres de Sitges (MES) a Sitges a les eleccions municipals.

## Premis

* 1992 Premi Ferran Canyameres per On és la filla del vent?
* 1996 Premi Carmesina de narrativa infantil per Les peripècies d'un gra de cafè
* 1996 Premi Enric Valor de narrativa juvenil per Crònica de Cissa
* 1997 Ploma d'Or

## Referències

* 1 2 3 4 Admin. «Sierra Farreras, Roland». www.lletrescatalanes.cat. [Consulta: 17 desembre 2016].
* ↑ «Roland Sierra - AbeBooks». www.abebooks.com. [Consulta: 17 desembre 2016].
* ↑ «L'Eco de Sitges - Torna». lecodesitges.cat. Arxivat de l'original el 2016-12-20. [Consulta: 17 desembre 2016].
* ↑ «L'Eco de Sitges - Perfils Locals: Roland Sierra i Francesc Rovira». lecodesitges.cat. Arxivat de l'original el 2016-12-20. [Consulta: 17 desembre 2016].
* ↑ associats, Partal, Maresma i «Nou llibre de Roland Sierra.». VilaWeb.cat.
* ↑ «Jordi Serra, Roland Sierra i Marc Quero encapçalen la candidatura de MES a Sitges». www.eixdiari.cat. [Consulta: 17 desembre 2016].
# Roland Ulrich

Roland Ulrich (Parnes, Oise, 8 de febrer de 1913 - Boulogne-Billancourt, 11 de maig de 1971) va ser un ciclista francès. Va destacar com a amateur on va guanyar una medalla de plata als Campionats del món en velocitat de 1933 per darrere de Jacques van Egmond.

## Referències

* ↑ «Las finales de Velocidad». Mundo Deportivo, 14-08-1933 [Consulta: 30 desembre 2015].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Rietavas

Rietavas ( escoltar (?·pàg.)), situada a la vora del riu Jūra, és la capital del Municipi de Rietavas en el comtat de Telšiai (Lituània).
La ciutat és famosa per haver construït la primera central d'energia per produir electricitat a Lituània en 1892. La primera línia telefònica del país també va ser construïda aquí.

## Història

Rietavas va ser esmentada per primera vegada en fonts escrites al voltant de 1253. Durant l'edat mitjana va pertànyer a la terra de Ceklis. L'Antiga Rietavas va ser descrita el 1527. Des de 1533 Rietavas era coneguda com una ciutat, encara que els seus drets com tal no es van concedir fins al 1792. Durant els segles XIV i XV va ser un dels més importants centres de defensa de Samogítia i també una cruïlla de camins comercials.
El 1835 es va establir un hospital i quatre anys més tard una escola de la parròquia. El 1859 es va crear l'escola d'agricultura de Rietavas que es va tancar en 1863. El 1853 es va edificar l'actual església catòlica dedicada a Sant Miquel Arcàngel. La ciutat també va esdevenir un important centre de tecnologia progressista de l'època. El 1882 es va construir la primera línia telefònica a Lituània que connectava Rietavas i Plungė. El 1892 va començar a produir electricitat sent la primera estació d'energia del país. El 17 d'abril de 1892 a la Pasqua es van encendre els primers llums en el parc i l'església.
Durant el període d'entreguerres es van establir una biblioteca pública el 1928 i una sala de cinema el 1931. Després de la Segona Guerra Mundial, va esdevenir el centre del districte municipal fusionant-se amb Plungė el 1963 i va recuperar la seva posició de municipi l'any 2000.
L'escut d'armes de Rietavas va ser confirmat per decret del President el 1996.

## Ciutats agermanades

* Gulbene, Letònia
* Saerbeck, Alemanya

## Referències

* ↑ «Istorija» (en lituà). [Consulta: 23 octubre 2013].
* ↑ «Dekretas del Rietavo miesto herbo patvirtinimo» (en lituà), 1996. [Consulta: 23 octubre 2013].
# Roswell (Nou Mèxic)

Roswell és una ciutat i seu del comtat de Comtat de Chaves situat a Nou Mèxic, Estats Units. La seva població és de 45.293 habitants segons el cens del 2000. Roswell és popularment conegut per un incident d'un OVNI el 1947. La investigació i recuperació de les deixalles va ser utilitzat per l'Exèrcit d'Aire de Camp Roswell.

## Vegeu

* Incident OVNI de Roswell
# SIX Swiss Exchange

El SIX Swiss Exchange (anteriorment dit SWX Swiss Exchange), amb seu a Zúric, és la principal borsa de valors de Suïssa (l'altra és Berne eXchange). Es va crear el maig de 1995 amb la fusió de tres borses suïsses: Ginebra, Basilea i Zuric i que oficialment s'anomena "Schweizer Börse" (en alemany), "Bourse suisse" (en francès), "Borsa svizzera" (en italià) i "Swiss exchange" (en anglès). El 23 d'abril de 2002 es va convertir en una societat anònima.
Aquest índex té una base de 1.500 punts a 30 de juny de 1988 i los valors de líndex ponderen segons el criteri de capitalització. La composició d'índex es revisa anualment l'1 de gener o l'1 de juliol.
A més del SMI (Swiss Market Index, principal índex del SIX) la família d'índex de Suïssa, està formada pel SPI (Swiss Performance Index), SPIX (SPI sense ajust de dividends), el SMIC, (SMI amb ajust de dividends), i el Swiss Bond Indices (SBI).
Algunes empreses que hi cotitzen
* Sika AG
* Nestlé
* Novartis
* Lindt

## Enllaços externs

* Página web oficial del SIX Swiss Exchange
# SJG

SJG té els següents significats:
* Club Bàsquet Sant Josep Girona, club de bàsquet històric de la ciutat de Girona
* Stephen Jay Gould, paleontòleg i divulgador científic dels Estats Units
* Steve Jackson Games, editorial de jocs de rol, de taula i de cartes dels Estats Units
* Saudi Journal of Gastroenterology, revista científica especialitzada en gastroenterologia
# Sant Privat de Barcedana

La casa monàstica de Sant Privat de Barcedana, sovint esmentada simplement com a Sant Privat, era un monestir situat dins de l'antic terme de Llimiana, que incloïa tota la vall de Barcedana, entre Sant Martí de Barcedana i el Montsec. Actualment, però, formaria part del terme municipal de Gavet de la Conca, en el seu antic terme d'Aransís, annex de Sant Miquel de la Vall, al Pallars Jussà.
És esmentat des del 930 fins al 1229, en documents de Santa Maria de Gerri de la Sal. Originalment lligat a aquest important monestir pallarès, Sant Privat passà a protecció de Guillem de Llordà, i en el document on se'n deixa constància, situa aquesta casa monàstica en el terme del Castelló Sobirà, i sota el Castell de Montllor.
Actualment no es té cap mena de notícia sobre el seu emplaçament exacte.

## Bibliografia

* CASES I LOSCOS, Maria-Lluïsa. "Sant Privat", a El Pallars. Barcelona, Enciclopèdia Catalana, 1993 (Catalunya romànica, XV). ISBN 84-7739-566-7.
# Sant Procopi

«Sant Procopi» té aquests significats:
* Sant Procopi de Decàpolis
* Sant Procopi el Gran, d'Escitòpolis o de Cesarea (Jerusalem, segle iii - Cesarea Marítima, Palestina, 303), religiós cristià palestí, mort màrtir
* Capella caminera de Sant Procopi, obra a la Pobla de Claramunt (Anoia)
# Sagaidàtxnoie

Sagaidàtxnoie - Сагайдачное (rus) - és un poble de l'óblast de Bélgorod, a Rússia. El 2010 tenia 279 habitants. Pertany al districte (raion) de Prókhorovka.

## Referències

* ↑ «Схема территориального планирования Белгородской области». Федеральная государственная информационная система территориального планирования (ФГИС ТП).
* ↑ «Avdeyevka» (en anglès). GeoNames. Arxivat de l'original el 2022-02-04. [Consulta: 4 febrer 2022].
* ↑ Бобов А. Начало заселения района / А. Бобов //Истоки. – 2001. – 10 янв.
* ↑ Koriakov, I. B. «База данных «Этно-языковой состав населённых пунктов России»». Arxivat de l'original el 2021-10-05. [Consulta: 4 febrer 2022].
# Sant Antoni de Pàdua de Casa Castellar

Sant Antoni de Pàdua de Casa Castellar és la capella particular de Casa Castellar, en el poble d'Esterri de Cardós, en el terme municipal del mateix nom, a la comarca del Pallars Sobirà.
És una petita capella privada dins de l'edifici principal de Casa Castellar.

## Bibliografia

* Gavín, Josep Maria. Pallars Sobirà. Barcelona: Arxiu Gavín, 1981 (Inventari d'esglésies, 9). ISBN 84-85180-26-7.
* Lloret, Teresa; Castilló, Arcadi. «Estaon». A: El Pallars, la Ribagorça i la Llitera. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1984 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 12). ISBN 84-85194-47-0.

## Enllaços externs

* Sant Antoni de Pàdua de Casa Castellar en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Salvatierra de los Barros

Salvatierra de los Barros és un municipi de la província de Badajoz, a la comunitat autònoma d'Extremadura.

## Referències

* ↑ EPA.com.es. «Badajoz municipios de más y menos de 5000 habitantes» (en castellà), maig 2020. [Consulta: 21 febrer 2021].
# Sant Quintí dels Banys d'Arles (església moderna)

Sant Quintí dels Banys d'Arles és l'església parroquial del poble dels Banys d'Arles, del terme comunal dels Banys d'Arles i Palaldà, a la comarca del Vallespir, de la Catalunya del Nord.
Està situada al bell mig del poble dels Banys d'Arles, al costat de llevant del cementiri. És al punt on el carrer de l'Església arrenca del carrer de les Termes.
És una església contemporània, del segle xx, que pren el nom de la destruïda església de Sant Quintí d'Arles, on s'originà el monestir benedictí de Santa Maria d'Arles, posteriorment traslladat a la veïna població d'Arles.

## Bibliografia

* Becat, Joan. «11 - Els Banys d'Arles i Palaldà». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. I. Aiguatébia-Montner. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Gavín, Josep M. «Vall 8. Sant Quintí dels Banys d'Arles». A: Capcir - Cerdanya - Conflent - Vallespir - Rosselló. Barcelona: Arxiu Gavín, 1978 (Inventari d'esglésies, 3**). ISBN 84-85180-13-5.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Morellàs i les Illes». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.

## Referències

* ↑ L'església de Sant Quintí dels Banys d'Arles en els ortofotomapes de l'IGN
# Santa Maria d'Eunate

Santa Maria d'Eunate és una església romànica situada en el municipi navarrés de Muruzábal, prop de Puente la Reina. L'arcuació poligonal que l'envolta és l'origen del seu nom, ja que Eunate significa «cent portes» en basc.
Senzilla, original i misteriosa, construïda el 1170, el seu origen no és clar. Alguns historiadors han remenat la possibilitat que fos obra dels templers i hospital de l'orde de Sant Joan, mentre que la tradició popular atribueix la seva construcció a una reina o senyora, la sepultura de la qual jeu sota les pedres, perquè en fos la seva capella funerària. El descobriment d'enterraments entre les columnes del claustre i les restes d'una sepultura al peu de la porta d'entrada, entre els que va aparèixer una petxina de pelegrí, confirmen que va ser església cementerial de pelegrins.
El conjunt és de planta octogonal i està envoltat per una bonica galeria porticada de 33 arcs, amb capitells decorats. L'harmonia de la planta octogonal queda trencada per l'absis pentagonal i una torreta de planta quadrada adossada al costat de l'epístola. Als murs exteriors s'alternen finestres calades i cegues i dues portes d'accés, la del nord davant el Camí, molt decorada, i una altra de més senzilla cap a ponent.
# Sant Joan Baptista (els Torms)

Sant Joan Baptista és una església al nucli dels Torms (Garrigues) protegida com a bé cultural d'interès local. La parròquia pertanyia al monestir de Poblet, com bona part de la comarca.
Església de planta basilical estructurada en tres naus separades per gruixudes pilastres amb capitells amb motius vegetals estilitzats. Les naus laterals estan cobertes amb volta d'aresta i la central, més elevada, és una volta de canó reforçada amb arcs torals amb llunetes que s'obren a finestrals emmarcats per motllures arquitectòniques i elements vegetals que segueixen pautes decoratives de l'època. Els murs són arrebossats i pintats, imitant en algunes zones (voltes, algunes pilastres) el rivetejat del marbre i carreus. El paviment és de mosaic. Presideix l'altar la imatge de Sant Joan Baptista, també destaquen els altars del crucificat i la Dolorosa, ubicats a la part dreta dels peus de l'església. El cor és alt i està al primer tram de volta.
S'accedeix a l'interior del recinte per una escalinata de pedra. La façana s'estructura en tres parts, seguint la divisió interior, coronades per un frontó corbat amb elements decoratius al final. Al centre hi ha l'entrada, un arc de mig punt flanquejat per pilastres adossades que suporten un fals frontó coronat per motius de rocalla, típic del moment. La coberta exterior és a dues aigües amb teula àrab. També hi ha un campanar de planta quadrada amb dos trams superiors octogonals acabat amb una cúpula.

## Notes

* 1 2 3 «Sant Joan Baptista». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 30 novembre 2015].
# Salm-Kyrburg

Salm-Kyrburg fou un wild i ringraviat del Sacre Imperi, i més tard un principat. Salm-Kyrburg es va formar per partició de Salm Nou el 1499. El 1607 es va dividir en tres branques: Salm-Kyburg, Salm-Morchingen i Salm-Tronecken. El territori de la branca de Salm-Kyrburg va passar a Salm-Morchingen el 1681 i set anys després, el 1688, Morchingen i Kyburg passaven a Salm-Salm i es va reunir en una sola corona el principat de Salm-Salm i els wild i els ringraviat de Salm-Kyrburg i Salm-Morchingen (i com que Salm-Tronecken s'havia extingit el 1637 i havia retornat a Salm-Kyburg la casa de Morchingen havia reunit les terres originals de Kyburg i el wild i ringraviat encara que governat pels Morchingen, portava el nom de Kyrburg) fins al 1738 quan el príncep i wild i ringravi Lluís Otó va morir i el principat (Salm-Salm) va passar a Salm-Hoogstraten (que va agafar el nom de Salm-Salm el 1739) mentre el wild i ringraviat va passar a Salm-Leuze que va agafar el nom de Salm-Kyrburg el 1742. Aquesta segona casa de Salm-Kyrburg derivada de Salm-Leuze fou elevada a principat el 1742 compartint el seu vot al Reichtag amb Salm-Salm. El 1798 l'estat fou annexionat per França (reconegut pel tractat de Lunéville el 1801) i els prínceps van rebre territoris (1802) que havien estat del bisbat de Munster que van formar el nou principat de Salm-Kyrburg (títol: príncep de Salm-Kyrburg, príncep sobirà d'Ahaus, Bocholt i Gemen, wild gravi de Dhaun i Kyrburg i ringravi de Stein). Salm-Kyrburg va existir fins al 1813 quan va passar a Prússia i forma un principat mediatitzat dins aquest regne.

## Enllaços externs

* Llista de comtes de Salm Arxivat 2009-04-22 a Wayback Machine.
# Salm-Leuze

Salm-Leuze fou un wild i ringraviat del Sacre Imperi Romanogermànic sorgit de la partició de Salm-Neuweiler el 1696.
El 1738 va heretar el wild i ringraviat de Salm-Kyrburg i llavors la branca va agafar llavors el nom de Salm-Kyburg el 1742 sent elevats aquest any a prínceps. Vegeu Salm-Kyrburg

## Referències

* Llista de comtes de Salm Arxivat 2009-04-22 a Wayback Machine.
# Santa Eulàlia de Berga

Santa Eulàlia de Berga és una església de Berga protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

L'església és de planta basilical de tres crugies coberta a dues aigües. El parament exterior és de pedra perfectament escairada deixada a la vista. L'exterior és força senzill, amb falses pilastres adossades al mur per trencar la monotonia i un entaulament sobre la portada de llinda, als peus de la nau. Sobre seu hi ha un nínxol avui buit i sobre seu encara, a manera de remat, un òcul de grans dimensions. S'hi accedeix per una escalinata, ja que aquest és un punt del municipi amb força desnivell.
L'interior és d'una sola nau flanquejada per capelles laterals comunicades entre si, la coberta és una volta de creueria amb llunetes i a la zona del creuer, una cúpula. El presbiteri és rectangular i l'entrada està a ponent.
Hi ha un orgue de teclat de «finestra» que forma un sol moble amb tot el conjunt de l'orgue. Les flautes o tubs, ajustats damunt el salmer, són de metall i amb llengüeteria de façana horitzontal.

## Història

L'església parroquial en un principi estava situada al castell, però fou destruïda el 1655 pels francesos. Aleshores es construí l'actual edifici que ocupà l'espai de l'antiga església romànica de Sant Pere de Cohorts. Per això la parroquial de Berga es coneix també amb el nom de Sant Pere. L'església fou construïda el 16/01/1686 pel mestre d'obres Josep Moratí i Pujol (1654-1694) de Vic amb la col·laboració del carmelità fra Josep de la Concepció (Valls, 1626 – Nules, 1690).
L'orgue, renaixentista, és de finals del segle xvii (1676–1696) i molt semblant al de Sant Llorenç de Morunys. Correspon a les obres iniciades a Sant Pere de Cohorts (actual Santa Eulàlia) en fer funcions d'església parroquial de Berga des de l'any 1604, quan els berguedans començaren a utilitzar l'església de Sant Pere i a abandonar el culte a l'església del castell.
El primer orgue de la parròquia de Berga és documentat l'any 1680, però a finals del segle xvii es dotà a l'església d'un de nou que fou cremat l'any 1873 durant la tercera guerra carlina. L'orgue actual fou realitzat pel mestre orguener Francesco Feppati d'origen italià però resident a Barcelona l'any 1896. L'any 1989 fou totalment restaurat pel mestre orguener Gerhard Grenzing.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Santa Eulàlia de Berga». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 agost 2014].
# Schwanden bei Brienz

Schwanden bei Brienz és un municipi del cantó de Berna (Suïssa), situat a l'antic districte d'Interlaken i a l'actual Interlaken-Oberhasli.

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
# Sandra Kim

Sandra Kim —nascuda a Montegnée un nucli del municipi de Saint-Nicolas (Lieja), el 15 d'octubre de 1972— és una cantant belga. El 1986 va ser la primera i única belga que mai hagi guanyat el Festival de la Cançó d'Eurovisió. A l'edat de 13 anys i mig, va ser la guanyadora més jove de tot el festival, que va guanyar amb la seva cançó J'aime la vie. Poc després l'edat mínima de participació va ser incrementada fins als 16 anys.
Calderone s'inscriu al moviment dels immigrants italians que després de la Segona Guerra Mundial van arribar per a treballar a les mines de carbó de la província de Limburg i de Valònia, del qual els més coneguts són Rocco Granata (°1938) i Salvatore Adamo (°1943), al costat de polítics, futbolistes i ciclistes.
Kim començà cantar des de molt jove. Ja a l'edat d'11 anys va donar els seus primers espectacles. El 1985 participà com a cantant del grup Musiclub amb la cançó Ami ami al concurs musical L'ambrogio d'oro a Milà. Sis mesos més tard va ser seleccionada per la Radio-Télévision belge de la Communauté française per a representar Bèlgica al Festival de la Cançó d'Eurovisió.
El 1990 participà en les festes a l'ocasió del 60è anniversari i 40è jubileu del regnat del rei Balduí I per les quals realitzà la cancó J'aime mon pays/Ik hou van mijn land. Va reciclar dues vegades la seva cançó d'eurovisió per fer propaganda per a productes de neteja J'aime, j'aime le blanc i per a una assegurança de vida.

## Discografia
### Senzills

* J'aime la vie, 10/05/1986
* Ami, Ami, 19/07/1986
* Tokyo Boy, 6/12/1986
* Sorry, 28/03/1987
* Souviens-toi, 6/02/1988
* Door veel van mij te houden, 24/05/1997 amb Frank Galan

### LP i CD

* J'aime la vie (1986)
* Bien dans ma peau (1988)
* Balance tout (1991)
* Met open ogen (1991) (versió neerlandesa de Balance Tout)
* Les Sixties (1993)
* Sixties (1993) (existeix en versió neerlandesa i francesa)
* Onvergetelijk (1997), amb Frank Galan
* Heel diep in mijn hart (1998)
* Make Up (2011)

## Referències

* ↑ D. Vanysacker, Koersend door een eeuw Italiaanse en Belgische geschiedenis: de Italo-Belgische connectie in en rond het wielerpeloton, Lovaina, Editorial Acco, 2009, pàgina 168, ISBN 9789033473616 (en català: El ciclisme durant un segle d'història belga i italiana: la connexió italo-belga a l'entorn del pelotò ciclista)
# Schauinsland-Reisen-Arena

El Schauinsland-Reisen-Arena és un estadi de futbol situat a l'est de Duisburg, a l'estat federat de Rin del Nord-Westfàlia, Alemanya. L'equip de futbol que hi juga com a local és el MSV Duisburg, que anteriorment ho feia al Wedaustadion.