OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Dendra

Dendra (grec: Δενδρά) és un jaciment arqueològic prehistòric situat fora del poble homònim pertanyent al municipi de Midea, a Argòlida, Grècia.
El lloc té una història que es remunta almenys a l'edat de bronze i és significatiu pel cementeri d'aquesta època excavat per l'arqueòleg suec Axel W. Persson en la primera meitat del s. XX. Persson excavà un tolos i moltes tombes de cambra micèniques, segurament pertanyents a les classes dominants que tenien l'habitatge en la ciutadella propera de Midea.
En excavacions posteriors (després dels intents parcialment reeixits de saquejar les tombes excavades) s'hi descobrí una única armadura de bronze d'època micènica, la panòplia de Dendra, actualment exposada en el museu arqueològic de la propera Nàuplia. Altres excavacions tragueren a la llum enterraments en túmuls de l'edat de bronze amb cavalls sacrificats.

## Referències

* P. Mack Crew, J. B. Bury, I. I. S. Edwards, C.J. Gadd, John Boardman, and N. G. L. Hammond. The Cambridge Ancient History: c. 1800 – 1380 B.C Vol. II, pt. 2: c. 1380 – 1000 B.C. (Cambridge University Press), 1975. ISBN 0-521-08691-4
* Persson, A.W., The Royal Tombs at Dendra near Midea, Lund, 1931, Acta Regiae Societatis Humaniorum Litterarum Lundensis (Skrifter utg. av Kungl. Humanistiska vetenskapssamfundet i Lund XV).

## Enllaços externs

* Pàgina del Ministeri de Cultura de Grècia: Dendra (en grec).
# Tepličky

Tepličky és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Trnava, a l'oest del país. El 2023 tenia 318 habitants.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1113.

## Referències

* ↑ «Trnavský kraj (Slovakia): Districts, Towns and Municipalities» (en anglès), 12 abril 2024. [Consulta: 23 juny 2024].
* ↑ «História obce» (en eslovac). Ajuntament de Tepličky. [Consulta: 23 juny 2024].
# Zimella

Zimella és un comune (municipi) de la província de Verona, a la regió italiana del Vèneto, situat a uns 70 quilòmetres a l'oest de Venècia i a uns 35 quilòmetres al sud-oest de Verona.
A 1 de gener de 2020 la seva població era de 4.865 habitants.
Zimella limita amb els següents municipis: Arcole, Cologna Veneta, Lonigo i Veronella.

## Referències

* ↑ «Resident population on 1st january» (en anglès). ISTAT. [Consulta: 14 agost 2020].
# Sarah Trimmer

Sarah Trimmer (6 de gener de 1741-15 de desembre del 1810) va ser una escriptora i crítica de literatura infantil anglesa. El seu periòdic, The Guardian of Education, va ajudar a definir el gènere emergent, criticant la literatura infantil de forma oficial per primera vegada; també va crear la primera ressenya històrica de la literatura per a nens, establint un punt de referència del gènere que els historiadors continuen utilitzant en l'actualitat. El seu llibre més popular, Fabulous Historiïs, va inspirar diverses històries infantils i va romandre en les impremtes per més d'un segle.
Trimmer va ser una filantropa activa a més d'escriptora; va fundar diverses escoles dominicals i entitats benèfiques en la seva parròquia. Per ampliar els seus projectes educatius no solament va escriure llibres de text, sinó que també va crear manuals per a altres dones interessades a començar les seves pròpies escoles. Els esforços de Trimmer van inspirar a altres dones, com ara Hannah More, a crear programes per a escoles dominicals i a escriure contes per a nens i per a persones de baixos recursos.
Trimmer es va dedicar de moltes formes a mantenir l'estatus social i polític amb les seves obres. Com a devota cristiana, intentava promoure els preceptes de l'Església d'Anglaterra, ensenyant als nens les doctrines del cristianisme. Les seves obres resumien els beneficis de la jerarquia social, argumentant que cada classe havia de romandre en la posició social que Déu els havia atorgat. No obstant això, alhora que donava suport a diverses de les ideologies socials i polítiques de la seva època, Trimmer va qüestionar unes altres, principalment les relacionades amb el gènere i amb la família.

## Referències

* ↑ Yarde, 29.
* ↑ Trimmer, Some Account, 8-9; Wills, DLB, 343.
* ↑ Grenby, "Introduction", x.
* ↑ Grenby, "Introduction", viii; Wills, DLB, 344.
* ↑ Rodgers, 115; Wills, DLB, 343.
* ↑ Heath, 389; Wills, DLB, 345.
* ↑ Wills, “Sarah Trimmer’s Œconomy of Charity", 162.
* ↑ Trimmer, Sarah.
# Llista de segles

Aquesta pàgina mostra els segles.

## Segles aC
### Quart mil·lenni aC

* Segle XL aC
* Segle XXXIX aC
* Segle XXXVIII aC
* Segle XXXVII aC
* Segle XXXVI aC
* Segle XXXV aC
* Segle XXXIV aC
* Segle XXXIII aC
* Segle XXXII aC
* Segle XXXI aC

### Tercer mil·lenni aC

* Segle XXX aC
* Segle XXIX aC
* Segle XXVIII aC
* Segle XXVII aC
* Segle XXVI aC
* Segle XXV aC
* Segle XXIV aC
* Segle XXIII aC
* Segle XXII aC
* Segle XXI aC

### Segon mil·lenni aC

* Segle XX aC
* Segle XIX aC
* Segle XVIII aC
* Segle xvii aC
* Segle XVI aC
* Segle XV aC
* Segle XIV aC
* Segle XIII aC
* Segle XII aC
* Segle XI aC

### Primer mil·lenni aC

* Segle X aC
* Segle IX aC
* Segle VIII aC
* Segle VII aC
* Segle VI aC
* Segle V aC
* Segle IV aC
* Segle III aC
* Segle II aC
* Segle I aC

## Segles dC
### Primer mil·lenni

* Segle I
* Segle II
* Segle III
* Segle IV
* Segle V
* Segle VI
* Segle VII
* Segle VIII
* Segle IX
* Segle X

### Segon mil·lenni

* Segle XI
* Segle XII
* Segle XIII
* Segle XIV
* Segle XV
* Segle XVI
* Segle XVII
* Segle XVIII
* Segle XIX
* Segle XX

### Tercer mil·lenni

* Segle XXI
* Segle XXII

## Vegeu també

* Llista de mil·lennis
* Llista de dècades
* Llista d'anys
# Punt dolç (acústic)

El punt dolç és un terme utilitzat per audiòfils i enginyers de so per descriure el punt focal entre dos altaveus, on un individu és capaç de sentir totalment la mescla estèreo d'àudio de la manera en què el mesclador pretenia que fos sentida. En el cas del so surround, aquest és el punt focal entre quatre o més altaveus.
Existeixen diferents mètodes estàtics per ampliar l'àrea del "punt dolç", com els esmentats a Merchel et al.
Els enginyers de so també es refereixen al "punt dolç" en parlar de qualsevol element que produeixi so i pugui ser capturat amb un micròfon. Per exemple, cada instrument té el seu propi punt dolç, és a dir, la perfecta ubicació per col·locar el micròfon o micròfons i obtenir el millor so.

## Referències

* ↑ Merchel, S., Groth, S., Analysis and Implementation of a Stereophonic Play Back System for Adjusting the "Sweet Spot" to the Listener’s Position, Proceedings of 126th AES Convention, Munich, Germany, 2009.
# Yura Movsisyan

Yura Movsisyan (armeni: Յուրա Մովսիսյան) (Bakú, 2 d'agost de 1987) és un futbolista armeni de la dècada de 2010. Fou internacional amb la selecció d'Armènia. Pel que fa a clubs, defensà els colors de Kansas City Wizards, Real Salt Lake, Randers, FC Krasnodar, FC Spartak Moscou o Chicago Fire.

## Referències

* ↑ «You Asked?: Yura Movsisyan Answers», 20-07-2009. [Consulta: 30 juny 2010].
* ↑ «U.S. striker joins Armenia’s national soccer team», 09-08-2010. Arxivat de l'original el 15 agost 2010. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Former RSL striker Movsisyan completes Spartak move». MLSsoccer.com, 08-12-2012 [Consulta: 5 març 2013]. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2013-06-15. [Consulta: 26 desembre 2018].
* ↑ «Yura Movsisyan » Club matches». worldfootball.net. [Consulta: 9 juny 2018].
* ↑ «Y. Movsisyan». Soccerway. [Consulta: 9 juny 2018].
* ↑ «Movsisyan, Yura». National Football Teams. [Consulta: 21 octubre 2018].
# Edifici al carrer Bisbal, 21 (Guissona)

Edifici al carrer Bisbal, 21 és una obra de Guissona (Segarra) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edifici de pedra arrebossat amb quatre plantes. A la planta baixa, una obertura d'arc escarser emmarca una porta amb una reixa de forja decorada amb motius geomètrics. L'esquema tipològic de les tres plantes és el mateix: una porta balconera emmarcada amb motllures de pedra i el seu respectiu balcó de forja. Una línia d'imposta molt pronunciada divideix la planta baixa de pedra del primer pis, així com del primer al segon. Una cornisa senzilla corona l'edifici.
(Text procedent del POUM)

## Referències

* 1 2 «Edifici al carrer Bisbal, 21». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 7 juny 2021].
# Xifratge Autokey

El xifratge autokey (també conegut com autoclave) és una variant del Xifratge de Vigenère que incorpora el propi missatge dins la clau per tal d'obtenir una clau de la mateixa mida que el missatge (i evitant així haver de repetir la clau tota l'estona).

## Història

El xifratge autokey va ser inventat el 1586 per Blaise de Vigenère mitjançant una taula de deu alfabets. Versions posteriors, però, utilitzen una tabula recta (una matriu amb 26 còpies de l'alfabet, cadascuna desplaçada una posició respecte a l'anterior).

## Encriptació

El xifratge, tal com l'utilitza l'American Cryptogram Association, comença amb una clau relativament curta, i un cop ja s'ha encriptat el principi del missatge amb aquesta clau, s'utilitza el propi missatge per tal d'encriptar la resta.
Per exemple, si la paraula clau acordada és "PINYA" i el missatge és "VOLS UNA MICA DE PA", la clau per encriptar el missatge seria "PINYAVOLSUNAMICADEPA".
Un cop enviat i rebut, el receptor pot recuperar el missatge original desxifrant les primeres lletres a partir de la paraula acordada, i a continuació utilitzar el missatge obtingut per tal de desxifrar un tros més, etc.

## Vegeu també

* Xifratge clàssic
* Història de la criptografia
* Xifratge de Vigenère

## Notes

* ↑ «Autokey Calculator». Asecuritysite.com. Arxivat de l'original el 2013-12-02. [Consulta: 26 desembre 2012].

## Enllaços externs

* Cryptii - Eina Open Source per xifrar i desxifrar gran varietat de xifratges clàssics i moderns.
# Sarah Voss

Sarah Voss (Frankfurt del Main, Alemanya, 1999) és una gimnasta artística alemanya. El 2019 va ser campiona de la modalitat individual d'Alemanya.
Va començar a practicar la gimnàstica artística als cinc anys, quan la seva mare va adonar-se de les seves possibilitats i va apuntar-la a un gimnàs. És membre del club TZ DSHS de Colònia (Alemanya).
El 2021 va ser la primera gimnasta artística que va actuar en un campionat internacional amb les cames cobertes per un motiu no religiós. Ho va fer en el Campionat Europeu de Gimnàstica Artística Individual, com a protesta contra la sexualització de la dona en aquesta modalitat esportiva. Va comptar amb el suport de la Federació Alemanya de Gimnàstica i altres gimnastes de l'equip alemany van seguir el seu exemple. En declaracions a la premsa va dir que un dels motius pels quals va decidir vestir un mallot que li cobrís també les cames era perquè volia arribar a les atletes joves, que en alguns casos no volen continuar practicant aquest esport perquè la vestimenta estàndard de competició per a la modalitat femenina és el mallot que deixa cames i cuixes descobertes. Va explicar que ella mateixa, com a nena, trobava bé el mallot, però en arribar a la pubertat i tenir les primeres regles, s'hi sentia incòmoda. Tot i que les competicions internacionals permeten dur les cames cobertes, se sol fer únicament per motius religiosos.

## Referències

* ↑ «VOSS Sarah - Perfil de l'atleta» (en anglès). Federació Internacional de Gimnàstica, 23-06-2020. [Consulta: 14 maig 2021].
* ↑ esport3. «Gimnastes alemanyes porten vestits de cos sencer en contra de la sexualització de la dona», 26-04-2021. [Consulta: 14 maig 2021].
* ↑ «German gymnasts' outfits take on sexualisation in sport» (en anglès). BBC News, 23-04-2021 [Consulta: 15 març 2021].
* ↑ «German gymnast thinks bodysuits could convince young athletes to stick with sport» (en anglès). The Japan Times, 15-05-2021. [Consulta: 15 maig 2021].

## Enllaços externs

* Debatte um knappen "Dresscode": Mit diesem Outfit sorgt Kunstturnerin Sarah Voss mächtig fur Aufsehen. Vídeo i declaracions de la gimnasta Sarah Voss amb el mallot que cobreix també les cames.
# Patrick Arlettaz

Patrick Arlettaz (nascut el 20 abril 1972 a Perpinyà) és un entrenador de rugbi a 15, que també era un jugador en la posició de centre (1,82 m per a 84 kg). És part dels jugadors que tenen la particularitat de comptar amb més assaigs que seleccions, marcant dos assaigs en la seva única aparició amb França contra Romania.

## Carrera
### Jugador
#### Club

* 1992-1996 USAP de Perpinyà
* 1996-2001 Racing club de Narbonne Méditerranée
* 2001-2006 Montpellier Hérault RC
* 2006-2007 Étoile sportive catalane

#### França

* Patrick Arlettaz tenia una sola selecció el 17 octubre 1995 contra Romania. Va fer 2 assaigs, 10 punts.

### Entrenador

* 2005-2006 Montpellier Hérault RC
* 2006-2008 Étoile sportive catalane
* 2008-2011 Racing club de Narbonne Méditerranée
* 2012-2014 USAP de Perpinyà

## Palmarès
### Jugador
#### Club

* Campió de França Reichel: 1992 (Perpinyà).
* Challenge Yves du Manoir: 1994 (Perpinyà)
* Campió de França Pro D2 : 2003 (Montpellier)

## Enllaços externs

* Fitxa de Patrick Arlettaz a It's Rugby
# Psicosa

La D-psicosa (D-ribo-2-hexulosa, C₆H₁₂O₆) és un sucre monosacàrid de ultrabaixa energia. És un epímer C-3 de la D-fructosa, i és present en petites quantitats en productes agrícoles i en preparats comercials de complexos de carbohidrats. És un sucre rar perquè rarament es troba a la natura i quan es troba és en petites quantitats. El seu nom deriva de l'antibiòtic psicofuranina, del qual pot ser aïllat. La recerca se centra en el seu ús en dietes per combatre la hiperglucèmia, la hiperlipidèmia, i l'obesitat.

## Referències

* ↑ Hossain, Akram; Yamaguchi, Fuminori; Matsuo, Tatsuhiro; Tsukamoto, Ikuko; Toyoda, Yukiyasu «Rare sugar d-allulose: Potential role and therapeutic monitoring in maintaining obesity and type 2 diabetes mellitus» (en anglès). Pharmacology & Therapeutics, 155, 01-11-2015, pàg. 49–59. DOI: 10.1016/j.pharmthera.2015.08.004.
* ↑ Chung, Min-Yu; Oh, Deok-Kun; Lee, Ki Won «Hypoglycemic Health Benefits of d -Psicose» (en anglès). Journal of Agricultural and Food Chemistry, 60, 4, 01-02-2012, pàg. 863–869. DOI: 10.1021/jf204050w. ISSN: 0021-8561.
* ↑ Mu, Wanmeng; Zhang, Wenli; Feng, Yinghui; Jiang, Bo; Zhou, Leon «Recent advances on applications and biotechnological production of d-psicose» (en anglès). Applied Microbiology and Biotechnology, 94, 6, 01-06-2012, pàg. 1461–1467. DOI: 10.1007/s00253-012-4093-1. ISSN: 0175-7598.

## Enllaços externs

* Rare Sugar Research Center Arxivat 2021-01-30 a Wayback Machine.
# Edifici al carrer Bisbal, 11 (Guissona)

Edifici al carrer Bisbal, 11 és una obra de Guissona (Segarra) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edifici de tres plantes arrebossat i pintat de blanc. La planta baixa té dues obertures, una gran que dona accés a un local comercial i la petita que permet l'accés a l'habitatge. Ambdues obertures estan emmarcades per motllures de pedra llisa, així com el sòcol. La planta primera té una porta balconera amb el seu balcó de forja. La planta superior és igual a la primera amb una finestra de proporcions rectangulars a la dreta del balcó de forja. Totes les obertures estan emmarcades per motllures de pedra llisa. L'edifici és coronat per una petita cornisa.
(Text procedent del POUM)

## Referències

* 1 2 «Edifici al carrer Bisbal, 11». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 7 juny 2021].
# The Great Divide (pel·lícula de 1925)

The Great Divide és una pel·lícula muda produïda per la MGM, que fou dirigida per Reginald Barker i protagonitzada per Alice Terry, Conway Tearle i Wallace Beery. Basada en la peça teatral homònima de William Vaughn Moody, es va estrenar el 15 de febrer de 1925. Es conserva una còpia al Cinemateket-Svenska Filminstitutet d'Estocolm.

## Argument

Sola i desprotegida en una cabana aïllada al desert, Ruth Jordan és descoberta per tres bruts borratxos (Stephen Ghent, Shorty i Dutch) que comencen a jugar-se-la. Desesperada, apel·la a Stephen Ghent, el menys degradat dels borratxos, prometent-li que es casarà amb ell si la salva dels altres. Ghent la compra a Shorty amb una cadena de pepites d'or i deixa a Dutch sense sentit fent que Shorty se l'endugui. Aleshores porta Ruth a la ciutat on l'obliga a casar-se amb ell. Durant els tres dies que travessa el desert fins a la mina d’or de Ghent, la idealista Ruth veu que és un home de fortes passions. Més tard Ruth és localitzada pel seu germà i torna amb ell al seu ranxo. En haver-se enamorat de Ruth, Ghent va a buscar-la però ella es nega a tornar amb ell i estant a punt de donar a llum un fill es molt malalta. Ghent viatja a un poble llunyà i aconsegueix un metge. En el viatge de tornada, el cavall del metge cau i Stephen li dona la seva muntura, posant-se en perill per una inundació. Ruth dona a llum el seu fill i després s’assabenta del sacrifici heroic de Ghent. Aleshores s’adona que l'estima i es reconcilien.

## Repartiment

* Alice Terry (Ruth Jordan)
* Conway Tearle (Stephen Ghent)
* Wallace Beery (Dutch)
* George Cooper (Shorty)
* Huntley Gordon (Philip Jordan)
* Allan Forrest (Dr. Winthrop Newbury)
* ZaSu Pitts (Polly Jordan)
* William Orlamond (Lon)

## Referències

* ↑ «“The Great Divide” enternaining film.». Exhibitors Trade Review 17, 13, 21-02-1925, pàg. 37.
* ↑ «Hollywood closeups». Exhibitors Trade Review 17, 11, 07-02-1925, pàg. 36.
* ↑ «The Great Divide (1925)» (en anglès). American Film Institute Catalog. [Consulta: 11 febrer 2021].
* ↑ «The Great Divide» (en anglès). American Silent Feature Film Survival Database, 05-01-2017. [Consulta: 11 febrer 2021].

## Enllaços externs

* The Great Divide al catàleg de l'American Film Institute
# Parc Nacional de Færder

El Parc Nacional de Færder (en noruec: Færder nasjonalpark) és un parc nacional situat al municipis de Færder, al comtat de Vestfold, Noruega. És sobretot un parc marí, i inclou algunes illes i zones costaneres. A l'est, les fronteres del parc limiten amb el Parc Nacional de Ytre Hvaler. Færder té una superfície de 340 km², de les quals 325 són de mar i 15 són de terra. El parc va ser establert el 23 d'agost de 2013. Inclou una gran part de l'arxipèlag de Bolærne, així com el protegit far de Færder i les ruïnes del Far de Store Færder, amb els seus edificis protegits associats.

## Referències

* ↑ «Forskrift om vern av Færder nasjonalpark, Nøtterøy og Tjøme kommuner, Vestfold» (en noruec). www.regjeringen.no, 2013. [Consulta: 19 març 2015].
* ↑ «Færder nasjonalpark». A: Anne Marit Godal. Store norske leksikon (en noruec). Oslo: Norsk nettleksikon [Consulta: 19 març 2015].
* ↑ «Færder nasjonalpark er oppretta» (en noruec). Government.no. [Consulta: 19 març 2015].
* ↑ «Færder er ny nasjonalpark» (en noruec). Miljødirektoratet. Arxivat de l'original el 21 d’octubre 2016. [Consulta: 19 març 2015].
# Los verdes campos del Edén

Los verdes campos del Edén és una obra de teatre d'Antonio Gala, estrenada el 20 de desembre de 1963 al Teatro María Guerrero de Madrid.

## Argument

A una petita ciutat arriba un rodamón de nom Juan a la recerca del panteó del seu avi, únic lloc a la terra del qual creu pertànyer. Juan converteix el panteó en el seu estatge, burlant a les autoritats i amb l'aquiescència del guarda del cementiri. En dia de Nadal convida a tots els desarrelats que ha conegut en el seu periple perquè comparteixin amb ell en el panteó unes hores de felicitat. No obstant això, l'escàndol provocat alerta a les autoritats i Juan és finalment detingut.

## Representacions destacades

* Teatre (Estrena, 1963). Direcció: José Luis Alonso. Intèrprets: José Bódalo (Juan), Antonio Ferrandis, Amelia de la Torre, Rosario García Ortega, Margarita García Ortega, Julieta Serrano, Rafaela Aparicio, Alfredo Landa, José Vivó.
* Televisió (Estudio 1, TVE, 1967). Intèrprets: José Bódalo, Antonio Ferrandis, Amelia de la Torre, María José Alfonso, María Luisa Ponte, Joaquín Pamplona, Erasme Pascual.
* Televisión (Teatro de siempre, TVE, 1969). Direcció: Jaime Azpilicueta. Intèrprets: Ramón Corroto, Enriqueta Carballeira, Josefina de la Torre, Mercedes Prendes, José Vivó.
* Teatre (Teatro María Guerrero, Madrid, 2004). Direcció: Antonio Mercero. Intèrprets: Joan Crosas, Chema de Miguel Bilbao, Lola Cardona, Rubén Ochandiano, Fernando Ransanz, Tomás Sáez i Marisol Ayuso.

## Premis

* Premio Nacional de Teatro Calderón de la Barca .

## Referències

* ↑ Los verdes campos del Edén a espanyaescultura.es
* ↑ Estreno de Los Verdes Campos del Edén en el María Guerrero, ABC, 21 de desembre de 1963
* ↑ 'Los verdes campos del Edén' Un mundo ideal, El País, 13 de maig de 2004

## Enllaços externs

* Los verdes campos del Edén (Estudio 1, 1964) a Youtube
# Zag

Zag (en àrab الزاك, az-Zāg; en amazic ⵥⴰⴳ) és un municipi de la província d'Assa-Zag, a la regió de Guelmim-Oued Noun, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 12.763 persones Es troba al sud del municipi d'Assa i és l'últim assentament en el camí cap al sud fins al Sàhara Occidental.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Tomba Regolini-Galassi

La tomba Regolini-Galassi és una tomba familiar etrusca localitzada a Caere, una antiga ciutat al centre de la península Itàlica a mig centenar de quilòmetres al nord/nord-oest de la ciutat de Roma. Datada entre 650 i 600 aC, probablement 640 aC. Va ser construïda per una família rica amb bronze i joies d'or etrusques d'estil oriental. La tomba va ser descoberta el 1836 en la moderna Cerveteri i rep el nom dels excavadors, el general Vincenzo Galassi i l'arxipreste de Cerveteri, Alessandro Regolini.

## Referències

* ↑ Haynes, Sybille. Etruscan Civilization: A Cultural History. Getty Publications, 1 setembre 2005, p. 79. ISBN 978-0-89236-600-2.
* ↑ Kleiner, Fred S. Gardner's Art Through the Ages: The Western Perspective. Cengage Learning, 8 gener 2009, p. 176. ISBN 978-0-495-57360-9.
* ↑ «Regolini Galassi Tomb». Collections Online. Vatican Museums.

## Enllaços externs

* La tomba a mysteriousetruscans.com
* Objectes trobats a la tomba
* Reconstrucció virtual de la tomba