OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Paleoceanografia

La paleoceanografia és l'estudi de la història dels oceans en el passat geològic amb respecte la circulació, química, biologia, geologia i els patrons de la sedimentació i la productivitat biològica. Els estudis paleoceanogràfics utilitzen models ambientals i diferents dades proxy que permeten estudiar el paper dels processos oceànics en el clima global a través de la reconstrucció del clima del passat a diversos intervals. La recerca paleoceanogràfica està íntimament lligada a la paleoclimatologia.

## Bibliografia

* Bauch, H.A. and Y. I Polyakova. 2003. Diatom-inferred salinity records from the Arctic Siberian Margin: Implications for fluvial runoff patterns during the Holocene. Paleoceanography. Vol. 18. doi:10.1029/2002PA000847.
* Cronin, Thomas M. Paleoclimates - Understanding Climate Change Past and Present. Nova York: Columbia University Press. 2010.
* Emiliani, C. 1955. Pleistocene temperatures. Journal of Geology. Vol. 63. pp. 538–578.
* Henderson, G.M. 2002. New oceanic proxies for paleoclimate. Earth and Planetary Science Letters. Vol. 203. pp. 1–13.
* Herbert, T.D. 2003. Alkenone Paleotemperature Determinations. In H. Elderfield and K.JK. Turekian, eds., Treatise in Marine Geochemistry. pp. 391–432. Amsterdam:Elsevier.
* Lea, D.W. et al. 2003. Synchroneity of Tropical and High-Latitude Atlantic Temperaatures over the Last Glacial Termination. Science. Vol. 301. pp. 1361–1364.
* Lear, C.H., Y. Rosenthal, N. Slowey. 2002. Benthic foraminiferal Mg/Ca-paleothermometry: A revised core-top calibration. Geochimica et Cosmochimica Acta. Vol. 66. pp. 3375–3387.
* Lehman, S.J. and L.D. Keigwin. 1992. Sudden changes in North Atlantic circulation during the last deglaciation. Nature. Vol. 356. pp. 757–762.
* McManus, J.F. et al. 2004. Collapse and rapid resumption of Atlantic meridional circulation linked to deglacial climate changes. Leters to Nature. Vol. 428. pp. 834–837.
* Olausson, E. 1965. Evidence of climatic changes in North Atlantic deep-sea cores with remarks on isotopic paleotemperature analysis. Progress in Oceanography. Vol. 3. pp. 221–252.
* Oppo, D.W. and S.J. Lehman. 1993. Mid-depth circulation of the subpolar North Atlantic during the Last Glacial Maximum. Science. Vol. 259. pp. 1148–1152.
* Pearson, P.N. and M.R. Palmer. 2000. Atmospheric carbon dioxide concentrations over the past 60 million years. Nature. Vol. 406. pp. 695–699.
* Pelejero, C. et al. 2005. Preindustrial to Modern Interdecadal Variability in Coral Reef pH. Science. Vol. 309. pp. 2204–2207.
* Shackleton, N.J. 1967. Oxygen isotope analyses and Pleistocene temperature re-assessed. Nature. Vol. 215. pp. 15–17.
* Urey, H.C. 1947. The thermodynamic properties of isotopic substances. Journal of the Chemical Society (London). (April):562-581.
# Premis Cóndor de Plata 1944

Els guanyadors dels Premis Cóndor de Plata 1944 que van ser lliurats en la cerimònia realitzada el 4 d'abril de 1944 a la ciutat de Buenos Aires són els següents:

## Guanyadors

* Millor pel·lícula: Juvenilia d' Augusto César Vatteone
* Millor actor: Francisco Petrone per Todo un hombre
* Millor actriu: Mecha Ortiz per Safo, historia de una pasión
* Millor director: Augusto César Vatteone per Juvenilia
* Millor actor de repartiment: Eloy Álvarez per Juvenilia
* Millor actriu de repartiment: Leticia Scuri per Tres hombres del río
* Millor guió original: Rodolfo González Pacheco, Hugo Mac Dougall, Eliseo Montaine per Tres hombres del río
* Millor guió adaptat: Pedro E. Pico, Manuel Agromayor, Alfredo de la Guardia per Juvenilia
* Millor fotografia: Francis Boeniger per Tres hombres del río
* Millor so: Alberto López per Casa de muñecas
* Millor música: Gilardo Gilardi per Tres hombres del río
* Millor Càmera: Leo Fleider per Tres hombres del río
* Millor escenografia: Gregorio López Naguil per Stella
* Millor pel·lícula estrangera: Noël Coward i David Lean per Sang, suor i llàgrimes (1942)

## Referències

* ↑ «Los ganadores, año por año» (en castellà). Cine.ar. Arxivat de l'original el 13 agost 2014. [Consulta: 27 maig 2014].
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 Hammer, Tad Bentley. International film prizes: an encyclopedia. Garland, 1991, p. 4. ISBN 978-0-8240-7099-1.
* ↑ «Ortíz, Mecha». Nuestrosactores.com.ar. Arxivat de l'original el 14 de desembre 2013. [Consulta: 28 maig 2014].
# Xeldiàkovo

Xeldiàkovo (en rus: Шелдяково) és un poble de l'óblast de Vladímir, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 16 habitants. Pertany al districte municipal de Sóbinka.

## Referències

* ↑ Серёгин А. П. Флора Владимирской области: конспект и атлас. — Тула: Гриф и К, 2012. — 620 с.
* ↑ «В.Г. Добронравов. Историко-статистическое описание церквей и приходов Владимирской епархии: Вып. 4: Меленковский, Муромский, Покровский и Судогодский уезды. - 1897». Arxivat de l'original el 2018-05-09.
# Tam o' shanter

El tam o' shanter és un tipus de boina característicament escocesa, versió informal de la boina balmoral, amb què comparteix els ornaments de borla (toorie) superior i cintes posteriors. Al món anglòfon el tam o' shanter, com el balmoral, és considerat un tipus de casquet (bonnet o cap), no pas una boina.
El nom prové del títol d'un poema cèlebre de Robert Burns (1790), pròpiament titulat Tam o' Shanter (com a nom personal). A voltes el nom de la boina és ortografiat tam-o-shanter, potser per comoditat. Emperò, la forma tam o'shanter, que també es veu sovint, és errònia: la o és contracció de of, no pas el prefix irlandès o.
Com a lligadura civil masculina, el tam o' shanter es popularitzà a partir de la dècada de 1880; normalment es duu amb kilt, com a alternativa informal a la boina balmoral i al casquet glengarry. N'existeix una versió per a ús femení, anomenada tam o tammy.

## Ús militar

En esclatar la Primera Guerra Mundial, la lligadura de diari i campanya dels regiments escocesos era, bé la boina balmoral, bé el casquet de caserna glengarry, ambdós de color negre o blau marí. Jutjats inaptes per a les noves condicions de combat, el 1915 foren substituïts per una boina feta de sarja caqui (com la resta de l'uniforme de campanya), la qual, essent una versió simplificada del balmoral, fou batejada tam o' shanter. Aquest tipus de boina ha continuat ininterrompudament com a lligadura de diari i campanya de les unitats escoceses fins avui, mentre que el casquet glengarry o, en algunes unitats, la boina balmoral, es reserven per a passeig i gala. També es cofen amb tam o' shanter certes unitats canadenques i australianes d'origen escocès.
El tam o' shanter militar usualment és del color de l'uniforme i s'orna de toorie, cintes i un plomall petit (hackle); a la banda esquerra acostuma d'afegir-se una aplicació de roba amb el tartà o l'emblema de la unitat.

## Bibliografia

* Barthorp, Michael. British infantry uniforms since 1660. Colour illustrations by Pierre Turner. Poole; Dorset: New Orchard, [1982 o post.] ISBN 1-85079-009-4
* Carman, W. Y. A dictionary of military uniform. London: B.T. Batsford, 1977. ISBN 0-7134-0191-5
* Chappell, Mike. The British soldier in the 20th century. 2, Field service head dress: 1902 to the present day. Deal, Kent: Wessex Military, 1987. ISBN 1-870498-01-1

## Vegeu també

* Boina
* Glengarry
# Sant Antoni de Pàdua de Cubelles

Sant Antoni de Pàdua de Cubelles és una església del municipi de Cubelles (Garraf) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. D'acord amb la inscripció que figura a la llinda de pedra de la porta, la capella de Sant Antoni de Pàdua va ser construïda l'any 1694 per Marià Gassó.

## Descripció

La capella de Sant Antoni és un edifici entre mitgeres de dimensions reduïdes. És una construcció d'una sola nau, amb coberta a dues vessants, de teula. L'estructura de la façana és d'una gran simplicitat. Té una porta d'accés rectangular, als costats de la qual hi ha petites finestres quadrades. La resta de la façana és llisa, emblanquinada, excepte una minúscula obertura circular situada a la part superior. El conjunt es completa amb un campanar d'espadanya que presenta una única obertura d'arc de mig punt i coronament a dues vessants.

## Referències

* 1 2 3 «Sant Antoni de Pàdua de Cubelles». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r desembre 2015].
# Pablo José Meza

Pablo José Meza (Argentina, 1974) és un guionista, productor i director de cinema argentí. De 194 a 1997 va estudiar direcció de cinema a la Universitat de Cinema de Buenos Aires alhora que va estudiar guió amb Martín Salinas i Jorge Goldenberg i treballava com a productor de programes de televisió i director de fotografia. Des del 1999 començà a dirigir i el 2000 va estrenar el seu primer llargmetratge Buenos Aires 100 kilómetros, pel qual va rebre nombrosos premis.

## Filmografia

* Herencia (2001) com a director adjunt
* Buenos Aires 100 kilómetros (2004)
* La vieja de atrás (2010)
* Las Ineses (2016)

## Premis

Amb Buenos Aires 100 kilómetros va guanyar el premi a la millor opera prima i el premi especial del jurat al Festival de Cinema Iberoamericà de Huelva, premi a la millor pel·lícula i al millor guió a l'XI Mostra de Cinema Llatinoamericà de Lleida El 2010 va guanyar el Kikito d'Or al Festival de Cinema de Gramado per La vieja de atrás.

## Referències

* ↑ Juan Pablo Meza a cinelatinoamericano.org
* ↑ Juan Pablo Meza a alternativateatral.com
* ↑ Cinco adolescentes en pueblo chico, La Nación, 5 de febrer de 2005
* ↑ El cine argentino copa los premios de la Mostra de Lleida, La Vanguardia, 9 d'abril de 2005
# Primitivo de la Quintana López

Primitivo de la Quintana López (Granada, 7 de setembre de 1907 – 24 de juny de 1996) va ser un metge espanyol, acadèmic de la Reial Acadèmia Nacional de Medicina.

## Biografia

Es llicencià en medicina a la Universitat de Granada el 1929 i es doctorà el 1941 a la Universitat de Madrid. Va treballar com a ajudant de la Secció de Bacteriologia i Anàlisis Clíniques de l'Institut Provincial de Sanitat de Granada. Després s'especialitzà en malalties tropicals amb el doctor López Neyra i a l'Institut de Malalties Tropicals d'Hamburg (Alemanya). El 1932 va obtenir plaça de metge del Cos de Sanitat Nacional, i fou Director de Sanitat del Port d'Algesires i Inspector Provincial de Huelva. El 1934 encapçalaria la delegació espanyola a Tànger per curar la pesta bubònica
Durant la guerra civil espanyola va donar suport al bàndol nacional, i el 1939 fou nomenat cap provincial de Sanitat a Madrid. Durant la dècada de 1940 fou Conseller Nacional de Sanitat, va participar en les tasques prèvies a la instauració de l'assegurança de malaltia. Fou subdirector, professor d'Higiene General, i Cap d'Estudis de l'Escola Nacional de Sanitat el 1942. Arribà a ser president de la Societat Espanyola d'Higiene i Medicina Social.
També fou professor d'Higiene i Epidemiologia a l'Escola d'Instructors de Sanitat. Se'l considera un dels introductors a Espanya de la preocupació per la sociologia mèdica.
Fou membre numerari de l'Acadèmia Hispanoamericana de Ciències i Arts de Cadis, acadèmic d'Honor de la Reial Acadèmia de Medicina i Cirurgia de Granada, membre de l'Institut Internacional de Sociologia i vicepresident de la Unió Internacional d'Educació Sanitària. El 1966 va ingressar a la Reial Acadèmia Nacional de Medicina i el 1978 en de la Reial Acadèmia de Ciències Morals i Polítiques.
Fou guardonat amb la Gran Creu de l'Orde Civil de Sanitat, amb la Medalla de Plata de la Creu Roja Espanyola i amb la Gran Creu de l'Orde del Mèrit Civil.

## Referències

* ↑ Biografia al web de la RANM
* ↑ En memoria de Primitivo de la Quintana, El País, 21 de setembre de 1996
* ↑ Don Primitivo de Quintana, académico de medicina, ABC, 24 de febrer de 1966
* ↑ «En Memoria del Excelentísimo Señor Primitivo de la Quintana». Anales de la Real Academia Nacional de Medicina, 1996, p.707-715.
# East New Market

East New Market és una població dels Estats Units a l'estat de Maryland. Segons el cens del 2000 tenia 167 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, East New Market tenia 167 habitants, 75 habitatges, i 44 famílies. La densitat de població era de 257,9 habitants/km².
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 16,2% tenia menys de 18 anys, un 8,4% entre 18 i 24, un 26,9% entre 25 i 44, un 30,5% de 45 a 60 i un 18,0% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 44 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 94,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 50.417 $ i la renda mediana per família de 56.429 $. Els homes tenien una renda mediana de 36.250 $ mentre que les dones 21.389 $. La renda per capita de la població era de 22.374 $. Cap de les famílies i el 2,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 «Fact Sheet- East New Market». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- East New Market». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Tama

Els tama són un grup ètnic del Txad i del Sudan, que parlen la llengua tama, format pels tama propis, els frenga i els mileri; aquests darrers a vegades són descrits erròniament com àrabs Misiriyya i viuen al Jaban Mun.
La majoria dels tama viuen al Txad on estan dirigits per un sultà amb seu a Gereda. Al Darfur tenen un cap que viu a Kabkabiyya; als primera anys del segle XXI era Salih Sinin de la família del faqi Sinin, un líder mahdista que va lluitar repetidament contra Ali Dinar, el sultà de Dar Fur fins a 1916.

## Referències

* Darfur, historical and contemporary aspects, per R.S. O'Fahey & Jérôme Tubiana
* Sudan Notes and Records, 1968, per O’Fahey i Hasan Imam Hasan
# Sant Antoni de Pàdua (desambiguació)

«Sant Antoni de Pàdua» té aquests significats:
* Sant Antoni de Pàdua
* Sant Antoni de Pàdua d'Istanbul, catedral més gran de l'Església Catòlica Romana a Istanbul, Turquia.
* Basílica de Sant Antoni de Pàdua, temple de la ciutat italiana de Pàdua.
* Sant Antoni de Pàdua de les Torres, capella del mas de les Torres (Sant Quirze Safaja, Moianès).
* Sant Antoni de Pàdua dels Escolapis
* Sant Antoni de Pàdua de Santa Maria dels Turers talla barroca de fusta.
* Sant Antoni de Pàdua d'Alberola, església parroquial d'Alberola (Os de Balaguer - Noguera)
* Sant Antoni de Pàdua (Altafulla), església d'Altafulla
* Santuari de Sant Antoni de Pàdua, diversos santuaris amb aquest nom.
# Olizó

Olizó (en grec antic Ὀλιζών) era una antiga ciutat i polis de Magnèsia, a Tessàlia. Homer la menciona al "Catàleg de les naus" a la Ilíada, i li dona l'epítet d'«accidentada». La ciutat formava part dels territoris governats per Filoctetes.
El Periple de Pseudo-Escílax la situa clarament a Magnèsia, vora de la ciutat de Iolkos. Tenia un port i sembla que es trobava davant de la costa d'Artemísion, segons Plutarc, i Estrabó diu que era prop de la ciutat de Melibea. Estrabó també diu que era una de les ciutats que depenien de Demètries, fundada per Demetri Poliorcetes l'any 294 aC.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Olizon». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 1r gener 2021].
# Priretxni

«Priretxni» té aquests significats:
* Priretxni (Krasnodar), localitat del krai de Krasnodar, Rússia
* Priretxni (Adiguèsia), localitat d'Adiguèsia, Rússia
* Priretxni (Múrmansk), localitat de l'óblast de Múrmansk, Rússia
* Priretxni (Orenburg), localitat de l'óblast d'Orenburg, Rússia
* Priretxni (Rostov), localitat de l'óblast de Rostov, Rússia
# Yuji Hironaga

Yuji Hironaga (Prefectura d'Osaka, 25 de juliol de 1975) és un futbolista japonès.

## Selecció japonesa

Va formar part de l'equip olímpic japonès als Jocs Olímpics d'estiu de 1996.

## Referències

* ↑ «FIFA». Arxivat de l'original el 2017-11-16. [Consulta: 16 novembre 2017].
# Talús continental

Un talús continental és l'esglaó o escarpament del terreny submarí situat entre la plataforma continental i la zona dels fons marins o fons oceans mitjans, que poden consistir en una plana abissal. En general, es pot estendre entre els 180 i els 2.000 metres de profunditat i les aigües en aquesta secció del talús continental s'anomenen la zona batial. El talús indica el final del continent. L'amplitud varia d'entre 8 km i 10 km fins a 250-270 km. El talús sol estar tallat per canyons submarins perpendiculars. Les formes d'erosió, generalment, són situades a proximitat de grans accidents tectònics i la capçalera pot estar molt a prop de la costa.
El peu del talús sol estar ocupat per un raiguer o glacis (pendent suau format per sediment de peu de mont) continental, a una profunditat que va des dels 4000 als 5000 m, amb una inclinació de 0,5 ° -1 ° i un recorregut per valls o canals que divergeixen donant formes de ventall. El glacis se situa sobre un substrat d'escorça continental en aprimament o d'escorça oceànica.

## Referències

* ↑ «talús». Diccionari de la llengua catalana de l'IEC. Institut d'Estudis Catalans.
* ↑ «talús» Diccionari Normatiu Valencià. Acadèmia Valenciana de la Llengua.
* 1 2 «Talús continental». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Talús continental». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Vegeu també

* Plataforma continental
* Plana abissal
* Zona batial o batipelàgica
* Raiguer

## Enllaços externs

* «Talús continental». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* Introducció a l'ecología marina, de Sònia Cervià i Vanessa Lozano (El Raspinell, gestió i educació ambiental), M@re Nostrum, on es pot trobar el diagrama de la:
** Zonació del fons marí, T-Estudi.
Viccionari
# Xut

«Xut» té aquests significats:
* Xut, o Xot, òliba, mussol o altres ocells nocturns.
* Xut, o Xutos, heroi de la mitologia grega, fill d'Hel·lè i d'Orseis.
* Xut, en esport, cop donat a la pilota amb el peu.
* Xut, nom dialectal del xuixo.
* Xut!, revista humorística de tema esportiu, editada a Barcelona des de 1922 per Santiago Costa, l'amo de Papitu.
* Xut de Solsona, gegant del bestiari popular del Carnaval de Solsona, amb forma de mussol.
Viccionari
# Sant Antoni de Pàdua d'Enveig

Sant Antoni de Pàdua d'Enveig és la capella particular de l'antic Castell d'Enveig, ara Casa dels Pastors, del poble cerdà d'Enveig, a la Catalunya del Nord.
Està situada al nucli vell d'Enveig, a l'edifici anomenat Casal dels Pastors, casa senyorial que és l'antic Castell d'Enveig, que des del segle xvii pertany a la família de Pastors.
Té un notable retaule barroc.

## Referències

* ↑ Becat, Joan. «55 - Enveig». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. I. Aiguatèbia - Montner. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* ↑ Sant Antoni de Pàdua d'Enveig en els ortofotomapes de l'IGN
* ↑ Gavín, Josep M. «Cerd 54. Sant Antoni de Pàdua d'Enveig». A: Capcir - Cerdanya - Conflent - Vallespir - Rosselló. Barcelona: Arxiu Gavín, 1978 (Inventari d'esglésies, núm.3). ISBN 84-85180-12-7.

## Bibliografia

* Ponsich i Rondes, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Enveig». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.
# Om Shanti Om

Om Shanti Om (hindi: ऊँ शान्ति ऊँ; urdú: اوم شانتی اوم) és una pel·lícula índia de l'any 2007 dirigida i coreografiada per Farah Khan. Protagonitzada per Shahrukh Khan, hi apareixen tot d'estrelles del Bollywood d'avui i de sempre, incloent escenes sobreimpressionades de pel·lícules índies clàssiques (a la Forrest Gump) i un número musical on surten una trentena d'estrelles ballant en la mateixa cançó.
Inusualment, la pel·lícula es va poder veure en sala gran a Barcelona el 2008, només un any després de l'estrena, durant el festival BAFF de cinema asiàtic, on se la va presentar com un exemple de "la màgia i el color del Bollywood més autèntic" i "un homenatge a l'exultant època daurada del cinema de Bollywood durant els vibrants anys 70".

## Argument

Als anys 70, Om, un jove aspirant a actor mor en circumstàncies misterioses. Al nostre temps (2007), un actor de gran èxit és pertorbat pel que semblen ser records provinents d'una vida anterior i intentarà descobrir què va passar. Tot fent les seves investigacions, coneixerà la història de Shanti, una estrella de cinema igualment desapareguda, que va ser el gran amor d'Om. Intrigat, decideix participar en una gran producció cinematogràfica de Mukesh, el qual va tenir un paper important en les vides de Shanti i Om.

## Repartiment

Els protagonistes són l'actor Shahrukh Khan i la model Deepika Padukone en els papers d'heroi (Om Prakash / Om Kapoor) i heroïna (Shantipriya / Sandy) respectivament. Els secundaris més destacats són Shreyas Talpade (Pappu, amic d'Om), Arjun Rampal (Mukesh / Mike) i Kirron Kher (mare d'Om).

## Música

La banda sonora i les cançons estan compostes pel duo musical Vishal-Shekhar i lletra és de Javed Akhtar. El disc va estar produït per Shahrukh Khan i Gauri Khan.
| Pista # | Cançó | Cantants | Durada |
| 1 | Ajab Si | KK | 4:03 |
| 2 | Dard-e-Disco | Sukhwinder Singh, Caralisa, Nisha, Marianne | 4:31 |
| 3 | Deewangi Deewangi | Shaan, Udit Narayan, Shreya Ghoshal, Sunidhi Chauhan, Rahul Saxena | 5:54 |
| 4 | Main Agar Kahoon | Sonu Nigam, Shreya Ghoshal | 5:10 |
| 5 | Jag Soona Soona Laage | Richa Sharma, Rahat Fateh Ali Khan | 5:31 |
| 6 | Dhoom Taana | Abhijeet, Shreya Ghoshal | 6:15 |
| 7 | Dastaan-e-Om Shanti Om | Shaan | 7:08 |
| 8 | Dard-e-Disco (Remix) | Sukhwinder Singh, Caralisa, Nisha, Marianne | 4:38 |
| 9 | Deewangi Deewangi (Rainbow Mix) | Shaan, Udit Narayan, Shreya Ghoshal, Sunidhi Chauhan, Rahul Saxena | 4:48 |
| 10 | Om Shanti Om (Medley Mix) | Sukhwinder Singh, Caralisa, Nisha, Marianne, Shaan, Udit Narayan, Shreya Ghoshal, Sunidhi Chauhan, Rahul Saxena, Abhijeet | 6:06 |
| 11 | Dastaan-e-Om Shanti Om (Dark Mix) | Shaan | 6:21 |
| 12 | Om Shanti Om | Instrumental | 0:58 |

## Enllaços externs

* Lloc web oficial

## Referències

* ↑ http://www.baff-bcn.org/ca/pelicula/as/om-shanti-om Pàgina de la pel·lícula al BAFF 2008
# Llista de guardonats del Best Swiss Candidate Price

A continuació es detallen els premiats en el Premi de Lausanne en la categoria de Best Swiss Candidate (Premi al Millor Candidat Suís), des de 1975:
| Any | Guardonat | Nacionalitat |
| 2013 | Miko Fogarty | Suïssa |
| 2011 | Benoît Favre | Suïssa |
| 2010 | Alexandra Valavanis | Suïssa |
| 2008 | Gozde Ozgur | Turquia |
| 2003 | Sarah-Jane Brodbeck | Suïssa |
| 2002 | Carrie-Ann Vail | Suïssa |
| 2001 | Sarah Kora Dayanova | Suïssa |
| 2000 | Claudine Schoch | Suïssa |
| 1999 | Laetitia Guggi | Suïssa |
| 1994 | Nicolas Maire | Suïssa |
| 1993 | Kusha Alexi-Angst | Suïssa |
| 1992 | Sabine Hagenbuechle | Suïssa |
| 1991 | Sarah Locher | Suïssa |
| 1987 | Christina McDermott | Suïssa |
| 1984 | Nathalie Perriraz | Suïssa |
| 1983 | Ghislaine Caccia | Suïssa |
| 1982 | Martino Müller | Suïssa |
| 1981 | Marina Grandjean | Suïssa |
| 1980 | Yves Haenni | Suïssa |
| 1979 | Mylène Rathfelder-Wille | Suïssa |
| 1978 | Jasmine Stierli | Suïssa |
| 1977 | Martin Schläpfer | Suïssa |
| 1975 | Sibylle Acatos | Suïssa |

## Referències

* ↑ «Price Winners». Lausanne, Switzerland: Web Prix de Lausanne. Arxivat de l'original el 2014-08-09. [Consulta: 24 març 2014].
# Pubis (desambiguació)

«Pubis» té aquests significats:
* Pubis
* Os pubis
# Yuji Nakazawa

Yuji Nakazawa (Yoshikawa, Prefectura de Saitama, Japó, 25 de febrer de 1978) és un futbolista japonès.

## Selecció japonesa

Yuji Nakazawa ha disputat 110 partits amb la selecció japonesa.

## Enllaços externs

* National Football Teams
* Japan National Football Team Database