OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Valero Sanmartí

Valero Sanmartí és el nom d'un personatge fictici identificat amb fotografies de Magnum P.I. amb un pegat a l'ull, com un pirata. Els textos que escriu són bàsicament provocadors atacs a persones destacades, tendències majoritàries i imaginari de Catalunya.
Va començar publicant el blog Jo només follo a pèl, i escrivint per twitter i facebook. El 2013 publica el llibre Jo només il·lumino la catalana terra que és un recull de textos inèdits en el seu estil perquè els catalans aprenguin a riure's de si mateixos sense complexos.
La seva identitat és controvertida, tot i que en la seva opera prima Jo només il·lumino la catalana terra es presenta així : "Valero Sanmartí és l'únic messies de la polla bífida. Als anys 90 s'enriqueix traficant amb esclaus agrícoles a Lleida i organitzant timbes il·legals de Warhammer. El 2008 es jubila per dedicar-se a l'erudició, el sexe tirànic i el consum de farlopa. En el temps lliure escriu el revolucionari bloc Jo només Follo a Pèl. Cinc anys més tard, al zenit de la seva fama, mor en estranyes circumstàncies".
L'any 2016 publica Los del sud us matarem a tots que és una novel·la amb una estructura tipus tria la teva aventura ambientada l'any 2032, amb una Catalunya sotmesa als andorrans, una Girona en ruïnes on només hi viuen vells, una Barcelona convertida en parc d'atraccions per a turistes i unes terres del sud plenes de mutants endogàmics molt enfadats.

## Enllaços externs

* Podcasts del becari de Valero Sanmartí a iCat
* Gent normal : Valero Sanmartí presenta el llibre Jo només il·lumino la catalana terra. 21 de març de 2013
* Twitter oficial

## Referències

* ↑ Segura, Cristian «Valero Sanmartí». ARA, 25-05-2013.
* ↑ Sanmartí, Valero. Jo només il·lumino la catalana terra. Primera. Barcelona: Males herbes, 2013, p. 204. ISBN 9788494051456.
* ↑ Sanmartí, Valero. Los del sud us matarem a tots. primera. barcelona: Les Males Herbes, març 2016, p. 281. ISBN 978-84-944699-3-0 [Consulta: 4 abril 2016]. Arxivat 2016-08-03 a Wayback Machine.
* ↑ «Avanç editorial Los del sud us matarem a tots». vilaweb, 20-03-2016. [Consulta: 3 abril 2016].
# Ocampo

Ocampo és el nom dels següents personatges:
* Miguel Ocampo
* Sebastián de Ocampo (Tui, ~1460 - Sevilla, 1514), navegant gallec
* Victoria Ocampo (Buenos Aires, 1890 - 1979), escriptora i editora argentina
# Bokermannohyla circumdata

Bokermannohyla circumdata és una espècie de granota endèmica del Brasil.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Garcia, P. & Segalla, M.V. 2004. Bokermannohyla circumdata. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 7 de gener de 2008.
# Bokermannohyla diamantina

Bokermannohyla diamantina és una espècie de granota de la família dels hílids. És endèmica de la Serra dos Barbados, a l'estat brasiler de Bahia, on viu a altituds d'aproximadament 1.700 msnm. El seu hàbitat natural són els boscos de galeria situats al marge de rierols i envoltats per camps de blocs. Està amenaçada pels incendis forestals i la ramaderia bovina.

## Referències

* ↑ Juncá, F. «Bokermannohyla diamantina» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2008. DOI: 10.2305/IUCN.UK.2008.RLTS.T135810A4204567.en. [Consulta: 13 febrer 2021].
# Adrià Delgado Baches

Adrià Delgado Baches (Barcelona, 7 d'abril de 1990) és un jugador de waterpolo catalano-brasiler.
Fill del també waterpolista Manuel Delgado, es va formar al Club Natació Atlètic-Barceloneta. Va debutar al primer equip el 2006 amb el qual guanyà sis Lligues (2007-12), dues Copes del Rei (2009, 2010) i cinc Supercopes d'Espanya (2007-11). A partir del 2010 va disputar competicions al Brasil, primer només a l'estiu, però finalment es va quedar a disputar tota la lliga. Va passar pels equips del Botafogo, el Fluminense i el EC Pinheiros. El 2016 va fitxar pel Vasas SC de Budapest, i l'any següent passà al romanès Steaua de Bucarest. L'estiu de 2019 retornà a Catalunya de la ma del Club Natació Barcelona.
Amb doble nacionalitat hispano-brasilera, atès que el seu pare va néixer a Rio de Janeiro, el 2013 va debutar amb la selecció absoluta del Brasil. El 2014 va guanyar una medalla d'or als Campionats sud-americans, el 2015 una plata als Jocs Panamericans, i el 2016 va obtenir el diploma olímpic als Jocs Olímpics de Rio. Des del 2020 va començar a competir amb la selecció espanyola on va guanyar una medalla de plata al Campionat d'Europa d'aquell mateix any.

## Referències

* ↑ «Adrià Delgado Baches». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «El CN Barcelona fitxa Adrià Delgado.». lesportiudecatalunya.cat, 03-06-2018 [Consulta: 12 febrer 2021].
* ↑ «Adriá Delgado: “Brasil ha dado un salto de calidad muy grande”». waterpoloelblog. [Consulta: 12 febrer 2021].
* ↑ Montenegro, Abel «El fill d'en Carioco». ara.cat, 06-08-2016 [Consulta: 12 febrer 2021].
* ↑ «L'internacionalista». lesportiudecatalunya.cat, 31-07-2016 [Consulta: 12 febrer 2021].
* ↑ Sánchez, Javier «Adrià Delgado, el goleador que fracasó como portero». elmundo.es, 15-01-2020 [Consulta: 12 febrer 2021].

## Enllaços externs

* Adrià Delgado a olympedia.org
# Sant Esteve de Meneurí

Sant Esteve de Meneurí és l'antiga església de l'antic poble de Meneurí, al terme municipal de Sort, a la comarca del Pallars Sobirà. Pertanyia a l'antic municipi de Lessui. És inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.
Està situada 400 metres al sud-oest de Saurí, en el lloc on hi havia hagut el poble de Meneurí. És en una costa a l'esquerra del Barranc de Pamano i a l'esquerra del de Rions.

## Descripció

Les restes de l'església s'aixequen sobre una visera rocosa. Es tracta d'un edifici de planta rectangular (de 10x4 m) amb absis semicircular a llevant. Entre l'absis (el diàmetre del qual és de tres metres) i la nau existeix un petit presbiteri. El mur del costat nord està pràcticament arrasat, mentre que els altres es conserven fins l'arrencament de la volta, constituïts per blocs paral·lelepípedes de pedra pissarrosa, de dimensions molt regulars i allargats, amb unes característiques molt similars als de l'església de Sant Julià de Lessui, a pocs quilòmetres de distància. Prop de l'església hi ha dues bordes.

## Història

Respecte al monestir o cel·la de Sant Esteve de Meneurí, se'n desconeix el seu origen i filiació. Únicament se sap que l'any 979 era ja regit per un prevere

## Referències

* 1 2 «Sant Esteve de Meneurí». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 setembre 2017].

## Bibliografia

* Gavín, Josep M. Pallars Jussà. Barcelona: Arxiu Gavín, 1981 (Inventari d'esglésies, 8). ISBN 84-85180-25-9.
* Lloret, Teresa; Castilló, Arcadi. «Sort - Llessui». A: El Pallars, la Ribagorça i la Llitera. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1984 (Gran geografia comarcal de Catalunya, 12). ISBN 84-85194-47-0.
# Neoraja stehmanni

Neoraja stehmanni és una espècie de peix de la família dels raids i de l'ordre dels raïformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 35 cm de longitud total.

## Reproducció

És ovípar i les femelles ponen càpsules d'ous, les quals presenten com unes banyes a la closca.

## Hàbitat

És un peix marí i d'aigües profundes (29°S-40°S) que viu entre 292-1.025 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'oceà Atlàntic sud-oriental: des de la desembocadura del riu Orange fins a Agulhas Bank (Sud-àfrica).

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ «Neoraja stehmanni». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Compagno, L.J.V., D.A. Ebert i M.J. Smale, 1989. Guide to the sharks and rays of southern Africa. New Holland (Publ.) Ltd., Londres. 158 p.
* ↑ Dulvy, N.K. i J.D. Reynolds, 1997. Evolutionary transitions among egg-laying, live-bearing and maternal inputs in sharks and rays. Proc. R. Soc. Lond., Ser. B: Biol. Sci. 264:1309-1315.
* ↑ Breder, C. M.; Rosen, D. E. Modes of Reproduction in Fishes (en anglès). Museu Americà d'Història Natural, 1966.
* ↑ Compagno, L.J.V., Ebert, D.A. i Cowley, P.D., 1991. Distribution of offshore demersal cartilaginous fishes (Class Chondrichthyes) of the west coast of southern Africa, with notes on their systematics. South African Journal of Marine Science 11:43-139.

## Bibliografia

* Anònim, 2000. Base de dades de la col·lecció de peixos del J.L.B. Smith Institute of Ichthyology, Grahamstown, Sud-àfrica. J.L.B. Smith Institute of Ichthyology, Grahamstown, Sud-àfrica.
* Compagno, L.J.V., 1999. Checklist of living elasmobranchs. p. 471-498. A W.C. Hamlett (ed.) Sharks, skates, and rays: the biology of elasmobranch fishes. Johns Hopkins University Press, Maryland, Estats Units.
* Hulley, P.A., 1988. Family Núm. 25, Rajidae. A: Smiths' Sea Fishes, 1a edició. Southern Book Publishers, Johannesburg.
* McEachran, J.D. i K.A. Dunn, 1998. Phylogenetic analysis of skates, a morphologically conservative clade of elasmobranchs (Chondrichthyes: Rajidae). Copeia (2):271-290.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
* uBio (anglès)
# Belvedere Marittimo

Belvedere Marittimo és un municipi italià, dins de la província de Cosenza, que limita amb els municipis de Buonvicino, Diamante, Sangineto i Sant'Agata di Esaro a la mateixa província.

## Evolució demogràfica

Població censada al municipi de Belvedere Marittimo :
| Notes: | Elaboració gràfica per part de la Viquipèdia |
| | Font: ISTAT (Institut Nacional d'Estadística) |

## Referències

* ↑ «CensimentoPopolazione» (en italià). ISTAT - Istituto nazionale di statistica, 2011.

## Enllaços externs

* «Pàgina web oficial de Belvedere Marittimo» (en italià).
# Visca el rei Julien

Visca el rei Julien (en anglés: All Hail King Julien) és una sèrie de televisió d'animació protagonitzada pel rei Julien, Maurice i Mort de la franquícia Madagascar de DreamWorks Animation i té lloc a Madagascar abans dels esdeveniments de la primera pel·lícula, convertint-la en una preqüela. És el segon programa de DreamWorks Animation que es basa en la franquícia Madagascar.
La sèrie va debutar el 19 de desembre de 2014 a Netflix, quan es van publicar els primers cinc episodis de 22 minuts. La temporada 2 es va estrenar el 16 d'octubre de 2015. La temporada 3 es va estrenar el 17 de juny de 2016, la temporada 4 es va estrenar l'11 de novembre de 2016, mentre que la temporada següent, subtitulada Exiled, es va estrenar el 12 de maig de 2017. La cinquena i última temporada es va estrenar l'1 de desembre de 2017. Posteriorment, la sèrie fou reemesa a Universal Kids als Estats Units. El programa es va eliminar de Netflix a nivell mundial el novembre de 2023.
Fou doblada al valencià per l'estudi castellonenc Noclafilms i emesa per À Punt el 2019.

## Recepció

Després de l'estrena inicial dels cinc primers episodis, Robert Lloyd de Los Angeles Times va escriure a la seua ressenya que la sèrie "té èxit en qüestions d'estil, guió, sincronització i rendiment, no en número de pèls individuals renderitzats en un pegat de pell. I Julien compleix en tots els camps importants".

## Referències

* ↑ «King Julien». DreamWorks. Arxivat de l'original el October 10, 2014. [Consulta: September 26, 2014].
* ↑ Liu, Ed. «CLIP: "All Hail King Julien"'s Return to Netflix on October 16, 2015». ToonZone, October 15, 2015. Arxivat de l'original el February 7, 2016. [Consulta: October 15, 2015].
* ↑ Diaz, Eric. «DreamWorks' All Hail King Julien Pays Tribute to Two Peaks». Nerdist, June 16, 2016. Arxivat de l'original el August 26, 2016. [Consulta: August 21, 2016].
* ↑ «Netflix's New Releases Coming in November 2016». The Hollywood Reporter, October 21, 2016.
* ↑ Moore, Kasey. «Netflix Original Series 'All Hail King Julien' Leaving in November 2023» (en anglès). What's on Netflix, 15-11-2023. [Consulta: 15 novembre 2023].
* ↑ «Visca el rei Julien». [Consulta: 20 març 2024].
* ↑ «Review: 'All Hail King Julien' lets the 'Madagascar' rave begin». Los Angeles Times, December 20, 2014.
# Sant Esteve de Montcorbau

Sant Esteve de Montcorbau és una església del poble de Montcorbau al municipi de Vielha e Mijaran (Vall d'Aran) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una església d'una sola nau amb volta de canó lleugerament apuntada i reforçada amb arcs torals; resten pocs elements dels seus orígens romànics. L'absis és poligonal d'estil gòtic (s.XV) i el campanar, adossat a la capçalera, correspon al segle xvii, al igual que les capelles laterals de les nau. La porta d'entrada, ubicada al mur de migdia, és d'estil neoclàssic i presenta els símbols de Sant Pere a la llinda de la porta i per sobre d'aquesta hi ha encastada una làpida on se cita l'any de la remodelació (a.1702); l'accés a l'església és porxada. La part del presbiteri i de l'absis presenta esquerdes importants (que en els edificis del voltant es reprodueixen, la qual cosa fa pensar en sacsejades de terra). A la part de l'arc del presbiteri s'observa l'enderroc del mur de la que deuria ser la nau romànica original.
A l'interior de l'església hi ha una pica baptismal que conserva els seus tres components (vas tenant i base) en molt bon estat. El vas conté com a decoració una tija de motiu vegetal que volta tot el perímetre flanquejat entre dues franjes horitzontals. La columna de suport,constituït per un peu cilíndric, és decorat amb un seguit de figures rectangulars i verticals, amb altres elements geomèrics i una línia en ziga-zaga a la part superior. La base és formada per dues motllures circulars força gruixudes. És una de les piques baptismals de més bella factura de la Val d'Aran.

## Referències

* 1 2 «Sant Esteve de Montcorbau». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 11 desembre 2016].
# Neoraimondia arequipensis

Neoraimondia arequipensis (Backeb.) Buxb., és una espècie fanerògama que pertany a la família de les cactàcies.

## Distribució

És endèmica del Perú, rara en la vida silvestre.
Es troben en zones de Llomes a part de la costa peruana, al llarg de la Panamericana Sud, on passa un poble de nom Atiquipa, però no se sap realment si té o no relació amb les conegudes puya de Raimondi, que creixen en diverses parts del Perú, inclòs l'altiplà.
Sobreviuen amb molt poca aigua, només amb la brisa del mar a les llomes costaneres o els plugims, fenomen que s'origina amb el corrent del Niño.

## Descripció

És una planta arbustiva perenne i carnosa que assoleix els 9 m d'altura i uns 40 cm de diàmetre. Té de 5 a 8 costelles amb arèoles de 5 cm de llarg armades d'espines, algunes de fins a 25 cm de llarg. Les flors són de color blanc o rosa.

## Taxonomia

Neoraimondia arequipensis va ser descrita per (Backeb.) Buxb. i publicat a Blätter für Kakteenforschung, l'any 1936.

### Etimologia

Neoraimondia: nom genèric que va ser anomenat en honor de l'explorador, naturalista i científic peruà nascut a Itàlia, Antonio Raimondi.
arequipensis: epítet geogràfic que al·ludeix a la seva localització a Arequipa.

### Sinonímia

| Cereus macrostibas Neoraimondia macrostibas Neoraimondia gigantea var. saniensis Neoraimondia arequipensis var. riomajensis Neoraimondia peruviana Pilocereus macrostibas | Neoraimondia macrostibas var. gigantea Neoraimondia arequipensis var. aticensis Neoraimondia aticensis Cereus arequipensis Neoraimondia gigantea Neoraimondia arequipensis var. rhodantha |

## Referències

* ↑ Neoraimondia arequipensis a Tropicos
* ↑ Sinònims a Desert tropical Arxivat 2014-11-19 a Wayback Machine.
* ↑ Neoraimondia arequipensis a Cactiguide
* ↑ Neoraimondia arequipensis a PlantList

## Vegeu també

* Característiques de les cactàcies

## Enllaços externs

* http://cactiguide.com/cactus/?genus=Neoraimondia&species=arequipensis
# Eriosoma lanuginosum

Eriosoma lanuginosum és una espècie hemípter esternorrinc de la família Aphididae. És un pugó la picada del qual indueix la formació d'agalles en els oms (Ulmus). Aquestes agalles poden arribar a ser molt grans.

## Referències

* ↑ «Els homòpters: cigales, pugons i afins | enciclopèdia.cat». [Consulta: 21 desembre 2021].
# Brasher Falls-Winthrop

Brasher Falls-Winthrop és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Nova York. Segons el cens del 2000 tenia 1.140 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Brasher Falls-Winthrop tenia 1.140 habitants, 498 habitatges, i 305 famílies. La densitat de població era de 98,7 habitants/km².
Dels 498 habitatges en un 26,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 46,2% hi vivien parelles casades, en un 9,6% dones solteres, i en un 38,6% no eren unitats familiars. En el 34,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 19,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,27 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,9.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,4% tenia menys de 18 anys, un 7,7% entre 18 i 24, un 24,9% entre 25 i 44, un 23,9% de 45 a 60 i un 20,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 41 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 89 homes.
La renda mediana per habitatge era de 30.505 $ i la renda mediana per família de 45.179 $. Els homes tenien una renda mediana de 45.230 $ mentre que les dones 23.421 $. La renda per capita de la població era de 18.263 $. Entorn del 3,7% de les famílies i el 9,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Brasher Falls-Winthrop». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Brasher Falls-Winthrop». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Belvedere (Lleida)

Belvedere és un edifici de les darreres tendències de Lleida (Segrià) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici aïllat de planta baixa i un pis amb mirador i bigues de fusta, estucat i gelosies ceràmiques. Estil neoromàntic i teula àrab. Serveix de vestuari i sala de jocs de les piscines de la casa pairal de la qual també en forma part l'església.

## Referències

* ↑ «Belvedere». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 2 agost 2021].
# Agonomalus proboscidalis

Agonomalus proboscidalis és una espècie de peix pertanyent a la família dels agònids.

## Descripció

* Fa 20 cm de llargària màxima.

## Hàbitat

És un peix marí, demersal i de clima polar que viu entre 20 i 102 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic nord-occidental: des del nord del Japó fins al mar del Japó i el mar d'Okhotsk.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Nóvikov, N. P.; Sokolovski, A. S.; Sokolóvskaia, T. G.; Iàkovlev, I. M., 2002. The fishes of Primorye. Vladivostok, Far Eastern State Tech. Fish. Univ., 552 p.
* ↑ Parin, N.V., V.V. Fedorov i B.A. Sheiko, 2002. An annotated catalogue of fish-like vertebrates and fishes of the seas of Russia and adjacent countries: Part 2. Order Scorpaeniformes. J. Ichthyol. 42(Suppl.1):S60-S135.
* ↑ Kim, I.S., Y. Choi, C.L. Lee, Y.J. Lee, B.J. Kim i J.H. Kim, 2005. Illustrated book of Korean fishes. Kyo-Hak Pub Co. Seül, Corea del Sud. 615p.
* ↑ Masuda, H. i G.R. Allen, 1993. Meeresfische der Welt - Groß-Indopazifische Region. Tetra Verlag, Herrenteich, Melle. 528 p.
* ↑ Masuda, H.; Amaoka, K.; Araga, C.; Uyeno, T.; Yoshino, T. 日本産魚類大図鑑 (Enciclopèdia japonesa del peix) (en japonès). 1. 東海大学出版会 (Tokai University Press), 1984. ISBN 9784486050544.
* ↑ Sokolovskaya, T.G., A.S. Sokolovskii i E.I. Sobolevskii, 1998. A list of fishes of Peter the Great Bay (the Sea of Japan). J. Ichthyol. 38(1):1-11.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Kanayama, T., 1991. Taxonomy and phylogeny of the family Agonidae (Pisces: Scorpaenifomes). Mem. Fac. Fish. Hokkaido Univ. (38)1-2: 1-199.
* Sheiko, B.A. i C.W. Mecklenburg, 2004. Family Agonidae Swainson, 1839 - poachers. Calif. Acad. Sci. Annotated Checklists of Fishes (30):27.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Stará Halič

Stará Halič és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Banská Bystrica.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1350.
# Vaughn (Montana)

Vaughn és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Montana. Segons el cens del 2000 tenia 701 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Vaughn tenia 701 habitants, 264 habitatges, i 195 famílies. La densitat de població era de 76,7 habitants per km².
Dels 264 habitatges en un 40,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 57,6% hi vivien parelles casades, en un 11% dones solteres, i en un 25,8% no eren unitats familiars. En el 22,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 7,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,66 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,11.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 32% tenia menys de 18 anys, un 5,4% entre 18 i 24, un 31% entre 25 i 44, un 22,8% de 45 a 60 i un 8,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 33 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 104,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 31.250 $ i la renda mediana per família de 36.111 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.375 $ mentre que les dones 18.984 $. La renda per capita de la població era de 13.600 $. Aproximadament el 8% de les famílies i el 9,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Vaughn». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Vaughn». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Octava

«Octava o a vegades vuitena» té aquests significats:
Música
Poesia
Religió
# Eriopoïdeus

Els eriopoïdeus (Eryopoidea) és un clade extint de tetràpodes temnospòndils que visqueren des de finals del període Carbonífer fins al període Permià. Es distribuïen en el que avui és Amèrica del Nord i Europa. Carroll (1998) inclou no menys de deu famílies, però Yates i Warren (2000) ho van substituir per un enfocament cladístic que inclou tres famílies estretament relacionades, els Eryopidae, Parioxyidae i Zatrachydidae. Defineixen els Eryopoidea com tots els membres d'Euskelia en què la choana és relativament arrodonida i la palpa ilíaca és vertical. Laurin i Steyer (2000) ofereixen una definició similar (sense anomenar específicament Euskelia).

## Referències

* ↑ Carroll, R. L.. W.H. Freeman & Co.. , 1988. ISBN 0-7167-1822-7.
* ↑ Yates, A. M.; Warren, A. A. Zoological Journal of the Linnean Society, 128, 2000, pàg. 77–121. DOI: 10.1111/j.1096-3642.2000.tb00650.x.
* ↑ Laurin. M. «Phylogeny and Apomorphies of Temnospondyls - Tree of Life project», 2000.