OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Coipasa

El Coipasa és un llac de Bolívia que es troba al departament d'Oruro.
És un llac tectònic, amb una profunditat mitjana de 3,5 metres. Està envoltat pel salar de Coipasa. Es troba a la part occidental de l'altiplà andí, uns 20 km al nord de Salar de Uyuni. Té una superfície de 806 km² i es troba a 3.657 msnm. El principal riu que hi desemboca és el riu Lauca, provinent de Xile.

## Referències

* ↑ «Travel map of the Andes». Nelles Map. Arxivat de l'original el 2010-09-24. [Consulta: 10 desembre 2010].
# Apteronotus galvisi

Apteronotus galvisi és una espècie de peix pertanyent a la família dels apteronòtids.

## Descripció

* La femella pot arribar a fer 18,98 cm de llargària màxima i el mascle 18,4.
* Cos uniformement marró, llevat d'una franja de color blanc o groc a la barbeta, la superfície dorsal del cap i el dors.
* Presenta una banda sense pigmentació que envolta la base de l'aleta caudal.
* 145-165 radis tous a l'aleta anal.
* És capaç de generar descàrregues elèctriques amb una freqüencia de 700-957 Hz.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, bentopelàgic i de clima tropical, el qual viu en fons rocallosos, d'aigües netes i forts corrents.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: la conca del riu Meta a Colòmbia.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Lacépède B. G. E., 1800. Histoire naturelle des poissons. Hist. Nat. Poiss. v. 2. i-lxiv + 1-632. Pls. 1-20.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ De Santana, C.D., Maldonado-Ocampo, J.A. & Crampton, W.G.R., 2007. Apteronotus galvisi, a new species of electric ghost knifefish from the Río Meta basin, Colombia (Gymnotiformes: Apteronotidae). Ichthyological Exploration of Freshwaters, 18 (2): 117–124.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ De Santana, C. D., Maldonado-Ocampo, J. A. i Crampton, W. G. R., 2007.
* ↑ De Santana, C.D., Maldonado-Ocampo, J.A. & Crampton, W.G.R., 2007.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Anália de Victória Pereira

Anália de Victória Pereira (Luanda, 3 d'octubre de 1941 - Lisboa, 7 de gener de 2009) va ser una política angolesa. Pereira era fundadora i presidenta del Partit Liberal Democràtic.

## Història

La seva carrera política comença en 1975, quan marxa a Portugal, on hi funda el PLD en 1983. En 1991, torna a Angola, legalitza el partit i participa en les eleccions generals d'Angola de 1992, en les que va obtenir tres escons a l'Assemblea Nacional d'Angola.
El Partit Liberal Democràtic va ser creat el 1983 per Carlos Simeão, la mort del qual mai va ser aclarida, i la seva esposa Anália Pereira, actual líder, l'única dona en una direcció del partit a Angola. Coneguda com a Mamã Coragem, garanteix l'atac a la concentració de la riquesa en el Moviment Popular per a l'Alliberament d'Angola i la corrupció.
Va ser la primera dona d'Angola en concórrer com a candidat a la presidència a les eleccions en 1992.

## Referències

* 1 2 3 «Restos mortais de Anália de Victória Pereira já em Luanda». , 10-01-2009. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2009-01-11. [Consulta: 29 maig 2017].
* ↑ Biografia al web del PLD
* ↑ Remains of PLD leader expected in Luanda, ANGOP, 12 de gener de 2009
# Apasa

Apasa era el nom hitita d'una ciutat que ha estat identificada amb Efes. Va ser la capital del regne d'Arzawa.
Apasa es menciona als anals del rei hitita Mursilis II quan organitzava una campanya contra el regne d'Arzawa. Durant el viatge va veure un presagi celestial, potser un llamp o un meteorit, que va caure sobre la ciutat d'Apasa, i va ferir al rei del país, Uhha-Ziti, que va caure malalt. Quan Mursilis va iniciar l'ataca contra la ciutat d'Apasa, el rei malalt Uhha-Ziti va fugir en una nau cap a una illa de la costa on va morir poc després.

## Referències

* ↑ Mikasa no Miya Takahito. Essays on Ancient Anatolian and Syrian studies in the 2nd and 1st millennium B.C.. Wiesbaden: Harrassowitz, 1991, p. 31. ISBN 9783447031387.
# Armando Trovajoli

Armando Trovajoli (Roma, 2 de setembre de 1917 - Roma, 28 de febrer de 2013) va ser un compositor i pianista de cinema italià amb més de 300 crèdits com a compositor i / o director d'orquestra, moltes d'elles partitures de jazz per a pel·lícules d'explotació del gènere "Commedia all'italiana". Va col·laborar amb Vittorio De Sica en diversos projectes, inclòs un segment de Boccaccio 70. Trovajoli també va ser l'autor de diversos musicals italians: entre ells, Rugantino i Add un posto a tavola.
Trovajoli era el marit de l'actriu Pier Angeli. Va morir a Roma a l'edat de 95 anys el 28 de febrer de 2013.

## Ràdio

Després de graduar-se a "l'Accademia Nazionale di Santa Cecilia" de Roma (1948), Trovajoli va ser confiat per la RAI amb la direcció d'una orquestra de música popular, amb 12 violins, 4 violes, 4 violoncel, 1 flauta, 1 oboè, 1 clarinet, 1 trompa, arpa, vibràfon, guitarra elèctrica, baix, bateria i el piano (interpretat pel mateix Trovajoli). El 1952–53 va col·laborar amb Piero Piccioni a Eclipse, una emissió musical setmanal en què l'orquestra és dirigida alternativament pels dos compositors, en un estil extremadament refinat i sofisticat, molt diferent de la música de les orquestres de ràdio en aquell moment.

## Partitures de pel·lícules

Juntament amb Goffredo Petrassi, Trovajoli va compondre la partitura de Bitter Rice (1949) de Giuseppe De Santis. El 1951, Trovajoli va ser convidat per Dino De Laurentiis a escriure música per a Anna, una pel·lícula dirigida per Alberto Lattuada: en particular, la cançó El Negro Zumbón es va convertir en un èxit internacional: inspirada en ritmes tropicals, es canta en reproducció i la balla Silvana Mangano, però realment realitzada per Flo Sandon's. Des de llavors, Trovajoli va escriure bandes sonores per a directors com Dino Risi, Vittorio De Sica, Ettore Scola i altres, per un total de més de 300 partitures.

## Referències

* ↑ "Addio al maestro Armando Trovajoli, è stato la musica e l'anima di Roma". La Repubblica. 2 March 2013. Retrieved 2 March 2013.
* ↑ Spencer, Kristopher (2008). Film and television scores, 1950–1979: a critical survey by genre. McFarland & Company. p. 114. ISBN 978-0-7864-3682-8. Retrieved 27 September 2011.
* 1 2 3 4 Redazione Roma (2 March 2013). "Addio ad Armando Trovajoli Poeta e cantore di Roma". Corriere della Sera. Retrieved 3 March 2013.
* ↑ "E' morto Armando Trovajoli". Il Messaggero. 2 March 2013. Retrieved 2 March 2013.
* ↑ "È morto Armando Trovajoli. Aveva 95 anni l'autore di "Roma nun fà la stupida stasera"". Corriere della Sera. 2 March 2013. Retrieved 2 March 2013.
# Armando de Lacerda

Armando Soeiro Moreira de Lacerda (Porto, 15 d'agost de 1902 - Coimbra, 30 d'agost de 1984) fou un germanista i romanista i sobretot fonetista portuguès.

## Vida i obra

Lacerda va estudiar Filologia Germànica a la Universitat de Porto on es va llicenciar el 1930. Un any més tard, anà amb una beca a Alemanya per especialitzar-se en fonètica experimental a la Universitat d'Hamburg. Després va continuar els estudis a la Universitat de Bonn, amb el fonetista Paul Menzerath. Allà va desenvolupar diversos aparells per a l'estudi de la fonètica. Va crear la tècnica de la cromatografia. El 1937 va fundar un laboratori de fonètica a la Universitat de Coimbra, i el 1952 la revista Revista do Laboratório de Fonética Experimental. Del 1950 al 51 va estar la Universitat de Wisconsin per estudiar, amb Martin Joos, espectografia. Va col·laborar també a la fundació de laboratoris de fonètica en universitats brasileres (Baía 1956; Rio de Janeiro 1957). Es va jubilar el 1972 de la Universitat de Coimbra.

## Publicacions

* Almas revôltas. Tragédia em 4 actos, Porto 1926
* (amb Paul Menzerath) Koartikulation, Steuerung und Lautabgrenzung. Eine experimentelle Untersuchung, Berlin 1933
* A contribuição científica portuguesa no campo da fonética experimental. Comunicação apresentada ao Congresso da Actividade Científica Portuguesa, Coimbra 1940
* Características da entoação portuguesa, 2 vol., Coimbra 1941
* (amb María Josefa Canellada) Comportamientos tonales vocálicos en español y portugués, Madrid 1945
* (amb Antoni Maria Badia i Margarit) Estudios de fonética y fonología catalanas, Madrid 1948
* (amb Nelson Rossi) Particularidades fonéticas do comportamento elocucional do falar do Rio de Janeiro em confronto com o português normal de Portugal, Coimbra 1958
* (amb Emmanuel Companys) Notes pour l'étude de l'activité nasale en français, Coimbra 1958
* (amb Brian Franklin Head) Análise de sons nasais e sons nasalizados do português, Coimbra 1963
* Objectos verbais e significado elocucional toemas e entoemas entoção, Coimbra 1975

## Bibliografia

* A. Pinto de Castro, "Dr. Armando Moreira Soeiro de Lacerda (1902–1984)", in: Biblos 9, 1984,

## Enllaços externs

* Universitat de Porto. Biografia, en anglès, amb una foto
# Asellus levanidovorum

Asellus levanidovorum és una espècie de crustaci isòpode pertanyent a la família dels asèl·lids.

## Distribució geogràfica

Es troba a la mar d'Okhotsk: Sakhalín.

## Referències

* ↑ Geoffroy, E. L., 1762. Histoire abrégée des insectes qui se trouvent aux environs de Paris; dans laquelle ces animaux sont rangés suivant un ordre méthodique. Tome seconde. Imprimerie de J. Durand, París, 690 pp., 22 pls. «Enllaç». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 6 juliol 2012].
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ World Marine, Freshwater and Terrestrial Isopod Crustaceans Database (anglès)
* ↑ World Register of Marine Species (anglès)

## Bibliografia

* Schotte, M., B.F. Kensley i S. Shilling, de 1995 en endavant. World list of Marine, Freshwater and Terrestrial Crustacea Isopoda. National Museum of Natural History Smithsonian Institution: Washington DC, els Estats Units.

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
# Arlette Franco

Arlette Franco, nascuda a Perpinyà l'1 d'octubre del 1939 i morta a Canet de Rosselló el 31 de març del 2010, fou una política nord-catalana. S'inicià en política com a regidora de l'ajuntament de Canet de Rosselló (1971-1977). Després fou adjunta al batlle (1977-1989) i batllessa des del 1989.
A les eleccions regionals franceses de 1992 i 1998 fou escollida diputada del Consell Regional del Llenguadoc-Rosselló, del qual fou vicepresident del 1992 al 1998. Fou escollida diputada de la Unió pel Moviment Popular per la segona circumscripció dels Pirineus Orientals a les eleccions legislatives franceses de 2002, i en fou reescollida a les eleccions de 2007 amb el 63,88% dels vots emesos.
En 2008 fou operada d'un tumor cerebral, però les seqüeles la deixaren disminuïda. Va morir el 31 de març del 2010 a Canet de Rosselló a conseqüència de la malaltia. Fou substituïda a l'Assemblea Nacional pel seu suplent, Fernand Siré.
El Centre de Natació de Canet de Rosselló, amb dues piscines olímpiques, porta el seu nom.

## Mandats

Consellera municipal
* 22/03/1971 - 20/03/1977: consellera municipal de Canet de Rosselló
* 21/03/1977 - 13/03/1983: adjunta de Jacques Coupet, batlle de Canet de Rosselló
* 14/03/1983 - 19/03/1989: adjunta de Jacques Coupet, batlle de Canet de Rosselló
* 20/03/1989 - 18/06/1995: batllessa de Canet de Rosselló
* 19/06/1995 - 18/03/2001: batllessa de Canet de Rosselló
* 19/03/2001 - 16/03/2008: batllessa de Canet de Rosselló
* 17/03/2008 - 31/03/2010: batllessa de Canet de Rosselló
Consellera regional
* 23/03/1992 - 15/03/1998: vicepresident del Consell regional del Llenguadoc-Rosselló
* 16/03/1998 - 12/07/2002: membre del Consell regional del Llenguadoc-Rosselló
Diputada
* 19/06/2002 - 19/06/2007: diputada
* 20/06/2007 - 31/03/2010: diputada

## Referències

* 1 2 «La semaine du Roussillon». Arxivat de l'original el 2011-07-13. [Consulta: 8 abril 2010].
* ↑ Nécrologie AFP/ Le Figaro du 1
* ↑ «Mor als 70 anys la diputada i batllessa de Canet, Arlette Franco». La Clau, 01-04-2010. [Consulta: 31 març 2020].
* ↑ «Arlette Franco». El Punt-Avui, 03-04-2010.
* ↑ «Le Centre de Natation Arlette Franco - Canet-en-Roussillon». IrOuiCome. [Consulta: 31 març 2020].
* ↑ «Mme Arlette Franco». Assemblée Nationale. [Consulta: 31 març 2020].

## Enllaços externs

* Web d'Arlette Franco Arxivat 2007-11-26 a Wayback Machine.
* Fitxa de l'Assemblea Nacional Francesa
# Arlette Elkaïm-Sartre

Arlette Elkaïm-Sartre (Constantina, 15 de juliol de 1935 - 14è districte de París, 16 de setembre de 2016) va ser una traductora i editora francesa d'origen algerià, filla adoptiva de l'escriptor Jean-Paul Sartre d'ençà el 1964.
El 1956, als dinou anys, va conèixer Sartre i van mantenir una breu relació afectiva. Va treballar en l'elaboració dels informes del Tribunal Russell a finals dels anys 1960.
El 1980, a la mort de Sartre, es va convertir en la seva legatària universal. Va iniciar i encapçalar el moviment per a la reedició crítica i la publicació pòstuma de l'obra de Sartre, que va començar el 1985 amb la publicació dels dos volums de la Critique de la raison dialectique i va prologar-ne algunes de les seves obres. També va traduir per al teatre Èdip a Colonos, una tragèdia de Sòfocles representada el 2006 al teatre Varia de Brussel·les en una producció de Vincent Sornaga.
Elkaïm va morir a París i està enterrada al cementiri de Montparnasse.

## Referències

* ↑ Polet, Jean-Claude. Patrimoine littéraire européen: Index général (en francès). De Boeck Supérieur, 2000-05-31. ISBN 978-2-8041-3162-3.
* ↑ «Arlette Elkaïm-Sartre (1935-2016)». data.bnf.fr. [Consulta: 26 setembre 2020].
* ↑ «Les questions de Sartre cinquante ans plus tard» (en francès). Revue Des Deux Mondes, 14-02-2019. [Consulta: 26 setembre 2020].
* ↑ «Arlette Elkaïm-Sartre (1/5)» (en francès), 03-06-2013. [Consulta: 2 juny 2023].
# Arothron hispidus

Arothron hispidus és una espècie de peix de la família dels tetraodòntids i de l'ordre dels tetraodontiformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 50 cm de longitud total i 2.010 g de pes.

## Alimentació

Menja algues, detritus, mol·luscs, tunicats, esponges de mar, coralls, anemones, crancs, cucs i equinoderms.

## Hàbitat

És un peix de clima tropical i associat als esculls de corall que viu entre 3-50 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba des del Mar Roig i l'Àfrica oriental fins a Panamà, el sud del Japó i les Hawaii. També és present des de la Baixa Califòrnia i el Golf de Califòrnia fins a Panamà.

## Observacions

No es pot menjar, ja que és verinós per als humans.

## Referències

* ↑ Allen, G.R. i R.C. Steene, 1988. Fishes of Christmas Island Indian Ocean. Christmas Island Natural History Association, Christmas Island, Indian Ocean, 6798, Austràlia. 197 p.
* ↑ IGFA, 2001. Base de dades de registres de pesca IGFA fins al 2001. IGFA, Fort Lauderdale, Florida, Estats Units.
* 1 2 3 4 «Arothron hispidus» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Myers, R.F., 1991. Micronesian reef fishes. Segona edició. Coral Graphics, Barrigada, Guam. 298 p.
* ↑ Halstead, B.W., P.S. Auerbach i D.R. Campbell, 1990. A colour atlas of dangerous marine animals. Wolfe Medical Publications Ltd, W.S. Cowell Ltd, Ipswich, Anglaterra. 192 p.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Astroblepus brachycephalus

Astroblepus brachycephalus és una espècie de peix de la família dels astroblèpids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 20 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba als rius de la costa pacífica de l'Equador.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Günther, A. 1859. List of the cold-blooded vertebrata collected by Mr. Fraser in the Andes of western Ecuador. Proceedings of the Zoological Society of London. 1859 (pt 1): 89-93.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Schaefer, S.A. 2003. Astroblepidae (Naked sucker-mouth catfishes). p. 312-317. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Bahadır Giray

Bahadır Giray és el nom dels següents personatges:
* Bahadır I Giray (1602-1641), kan de Crimea (1637-1641)
* Bahadır II Giray (1722 — 1791), kan de Crimea (1782) que va dominar unes setmanes el país
# Balb

Balb (en llatí Balbus) va ser un cognomen romà usat per diverses gens. Derivava del renom que es donava a les persones amb dificultats de parla. N'hi havia diverses branques, totes plebees.
Hi ha personatges pertanyents a les branques Acilius, Ampius, Antonius, Atius, Cornelius, Domitius, Laelius, Lucilius, Naevius, Nonius, Octavius, i Thorius. D'aquestes, la branca Cornèlia era originària de Gades (Cadis).
Els més destacats són:
* Mani Acili Balb (cònsol 150 aC), cònsol el 150 aC
* Mani Acili Balb (cònsol 114 aC), cònsol el 114 aC
* Tit Ampi Balb, tribú de la plebs
* Quint Antoni Balb, magistrat romà.
* Marc Aci Balb, cavaller romà
* Lluci Corneli Balb Major, polític romà.
* Publi Corneli Balb, cavaller romà.
* Lluci Corneli Balb Menor, polític i magistrat romà.
* Leli Balb, senador romà.
* Quint Lucili Balb, filòsof estoic.
* Lluci Lucili Balb, jurista romà.
* Lluci Nevi Balb, magistrat romà.
* Marc Noni Balb, tribú de la plebs.
* Lluci Octavi Balb, romà conegut per les seves habilitats legals.
* Gai Tori Balb fou un romà de Lanúvium que Ciceró esmenta com a exemple de persona que no s'havia privat mai de cap plaer, ni tan sols els més rars.
* Espuri Tori Balb, tribú de la plebs.
* Juni Balb, possible pare de Gordià III.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Londres: Walton and Maberly, 1841, p. 455.
# Balbagathis

Balbagathis és un gènere d'insectes dípters pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a Mèxic, Centreamèrica (Costa Rica), i Sud-amèrica (la Guaiana Francesa, Veneçuela, Colòmbia Brasil -com ara, Bahia- i el Perú).

## Taxonomia

* Balbagathis agrestis (Quate & Brown, 2004)
* Balbagathis barva (Quate & Brown, 2004)
* Balbagathis confraga (Quate & Brown, 2004)
* Balbagathis discuspis (Quate & Brown, 2004)
* Balbagathis dissimilis (Quate & Brown, 2004)
* Balbagathis intrincata (Bravo, 2005)
* Balbagathis manuensis (Quate & Brown, 2004)
* Balbagathis sinuosa (Quate & Brown, 2004)
* Balbagathis sylvatica (Quate, 1996)
* Balbagathis talamanca (Quate, 1996)
* Balbagathis trispica (Quate & Brown, 2004)

## Referències

* ↑ Quate, 1996. Rev. Biol. Trop., 44 (Supplement 1), agost: 31. Vol. 10, pg. 134.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Sergio Ibáñez-Bernal, 2008. New Records and Descriptions of Mexican Moth Flies (Diptera: Psychodidae, Psychodinae). Transactions of the American Entomological Society 134 (1 i 2): pàgs. 87-131. «Enllaç».
* ↑ Quate, L. W., 1996. Preliminary taxonomy of Costa Rican Psychodidae (Diptera), exclusive of Phlebotominae. Revista de Biología Tropical 44/Supl. 1:1–81. «Enllaç».
* ↑ Bejarano, E. E., 2006. Lista actualizada de los psicódidos (Diptera: Psychodidae) de Colombia. Folia Entomologica Mexicana 45/1:47–56. «PDF». (castellà)
* ↑ Resultados do Projeto "Inventário de Diptera no Estado da Bahia: diversidade de espécies de Psychodidae (Diptera) na Mata Atlântica" Arxivat 2008-09-25 a Wayback Machine. (portuguès)
* 1 2 3 Catalogue of Life Arxivat 2012-03-21 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ GBIF (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Arctos (anglès)
* ↑ Encyclopedia of Life (anglès)

## Bibliografia

* Del Rosario, F., 1936. The American species of Psychoda (Diptera: Psychodidae). Philippine Journal of Science 59:85–148.
* Duckhouse, D. A., 1973. Family Psychodidae. A: Papavero, N. (Ed.). A catalogue of the Diptera of the Americas South of the United States Museu de Zoologia, Universidade de São Paulo. 6a:1–29.
* Duckhouse, D. A., 1974. Redescription of the neotropical Psychodidae (Diptera, Nematocera) described by Rapp and Curran. Journal of Entomology (B) 43/1:55–62.
* Quate, L. W., 1959. Taxonomy of Neotropical Psychodidae (Diptera) 1. Psychoda species of West Indies and Central America, with a key to Trinidad species. Pan-Pacific Entomology 35:213–220.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
# Arts marcials d'Okinawa

Les arts marcials d'Okinawa són aquells estils de lluita que es van originar a l'illa d'Okinawa, actualment part del Japó. D'aquestes arts macials es va acabar desenvolupant: el karate, el kobudo i el tegumi.
Donava la seva situació geogràfica, Okinawa va ser influenciada tant per la Xina com pel Japó. Desenvolupant un estil de lluita pròpia parlant d'altres.
Hi havia tres estils diferents: Shuri-te, Tomari-te i Naha-te. Tenien el nom de la ciutat on s'havien desenvolupat.

## Shuri-te

Importants mestres del Shuri-te:
* Sakukawa Kanga
* Matsumura Sōkon
* Itosu Ankō
* Asato Ankō
* Chōyū Motobu
* Motobu Chōki
* Yabu Kentsū
* Chōmo Hanashiro
* Funakoshi Gichin
* Kyan Chōtoku
* Chibana Chōshin
* Mabuni Kenwa
* Tōyama Kanken
* Tatsuo Shimabuku
Katas importants:
* Naihanchi
* Pinan
* Kūsankū
* Passai
* Jion
* Jitte
Del shuri-te van derivar aquests estils de karate: Shōtōkan-ryū, Shōtōkai, Wadō-ryū, Shitō-ryū, Motobu-ryū, Shuri-ryū, Shōrin-ryū, Shudokan, Keishinkan, i Shōrinji-ryū.

## Tomari-te

Importants mestres del Tomari-te:
* Matsumora Kōsaku
* Oyadomari Kokan
* Yamazato Gikei
* Motobu Chōki
* Kyan Chōtoku
Katas importants:
* Naihanchi (Koshiki)
* Rōhai
* Tomari Passai
* Wankan
* Wanshū
Del tomari-te van derivar aquests estils de karate: Motobu-ryū, Matsubayashi-ryu, Shōrinji-ryū, Gohaku-Kai and Matsumora-ryū Kōtokukai.

## Naha-te

Importants mestres del Naha-te:
* Kogusuku Isei
* Maezato Ranhō
* Arakaki Seishō
* Higaonna Kanryō
* Miyagi Chōjun
* Kyoda Jūhatsu
* Mabuni Kenwa
Katas importants:
* Sanchin
* Saifā
* Seienchin
* Shisōchin
* Seipai
* Seisan
Del naha-te van derivar aquests estils de karate: Gōjū-ryū, Tōon-ryū (desenvolupat per estudiant de Higaonna Kanryō), Kogusuku-ryū, i altres.
# Badja al-Kadima

Badja al-Kadima (Béja l'Antiga) són unes ruïnes de Tunísia que corresponen a una antiga vila tunisiana, i estan situades a la governació de Manouba, al nord-oest de la ciutat de Tunis.
Disposava d'una mesquita, una escola, un mercat i un cert nombre de cases. Les ruïnes encara es poden veure però mai va passar de ser un llogaret famós només per ser lloc de naixement del místic Abu Said Khalafa ibn Yahya al-Tamimi al-Badji (1156-1231) que fou enterrat a la vila de Djabal al-Manar, que va agafar el nom de Sidi Bou Said.
# Badja al-Zayt

Badja al-Zayt (Béja de l'Oli) són unes ruïnes de Tunísia que corresponen a una antiga vila tunisiana del Sahel al sud de Béja, entre Mahdia i El Djem (àrab al-Djam), a 13 km d'aquesta darrera, situada modernament a una comuna anomenada Wadi Badja a la governació de Mahdia.
Fou parcialment destruïda per la invasió dels Banu Hilal i va acabar desapareixent en temps dels hàfsides. Les ruïnes encara es poden veure.