OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Can Bertran (Sant Pere de Ribes)

Can Bertran és una obra de Sant Pere de Ribes (Garraf) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Masia situada al sud de la Urbanització de Can Lloses. És un edifici aïllat de planta rectangular i tres crugies. Consta de planta baixa i pis i té la coberta a dues vessants amb el carener paral·lel a la façana. S'hi accedeix per un portal d'arc escarser arrebossat que es troba descentrat en el frontis. La façana queda reforçada amb un contrafort que incorpora un pas en forma d'arc de mig punt. Al pis hi ha tres finestrals d'arc pla arrebossat amb ampits motllurats. El ràfec està acabat amb una imbricació de rajols i teules ceràmiques. La resta de façanes presenten poques obertures disposades de forma aleatòria, totes elles d'arc pla arrebossat. Des de la façana posterior s'observa que l'estructura està atirantada. A la façana de migdia hi ha adossats diversos cossos que es corresponen amb les dependències destinades a la producció de vi. El revestiment dels murs es manté arrebossat. La part frontal de la casa ha quedat tancada per un mur fet de blocs de formigó.

## Història

El llinatge dels Bertran apareix documentat en el fogatge del lloc de Ribes i Miralpeix de l'any 1553. Vers el segle xvii, una branca de la família va anar a viure a la masia de La Carretera. Segons consta en el llibre d'Apeo de l'any 1847, la masia pertanyia a Josep Bruna.

## Referències

* 1 2 «Can Bertran». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 26 febrer 2019].
* 1 2 Can Bertran, Mapa de patrimoni cultural de la Diputació de Barcelona
# Massimo Apollonio

Massimo Apollonio (Casorate Primo, Província de Pavia, 31 de març de 1970) va ser un ciclista italià, que fou professional entre 1996 i 2003. En el seu palmarès destaquen les victòries a la Coppa Agostoni i al Critèrium dels Abruços.

## Palmarès

* 1995
** Vencedor d'una etapa del Giro de la Vall d'Aosta
* 1997
** 1r a la Coppa Agostoni
* 2000
** 1r al Critèrium dels Abruços
* 2001
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Burgos

### Resultats al Tour de França

* 2000. 102è de la classificació general
* 2002. 139è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1996. 25è de la classificació general
* 1997. 106è de la classificació general
* 2003. Abandona (7a etapa)

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1997. 83è de la classificació general
* 1998. Abandona (7a etapa)
* 1999. 98è de la classificació general
* 2002. 114è de la classificació general
* 2003. Fora de control (11a etapa)

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Badrinath

* Per a altres significats, vegeu «Badrinath (desambiguació)».
Badrinath és una ciutat a la subdivisió de Lalbag al districte de Murshidabad a Bengala Occidental, a la dreta del Bhagirathi-Hoogly, a pocs quilòmetres d'Azimganj. Queden restes de cases, un palau, i un fort; hi ha també columnes gravades amb caràcters palis segurament d'època budista, i s'han trobar monedes d'or i pots i objectes trencats, però res aclareix la història del lloc. Sota domini musulmà es va dir Ghiyasabad, en honor de Ghiyas al-Din, un dels reis paixtus de Gaur que hi hauria estat enterrat.

## Bibliografia

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
# Rewind

Rewind és una pel·lícula espanyola del 1999 dirigida per Nicolás Muñoz Avia i el seu primer llargmetratge. El va dedicar al seu pare, el pintor Lucio Muñoz. Fou rodada en tres setmanes i mitja amb un pressupost de 100 milions de pessetes.

## Argument

Andrés, qui treballa com a instal·lador d'antenes parabòliques, coneix la Mónica quan li instal·la una antena a la terrassa. Aleshores organitza un sopar a casa seva per lligar-se-la. Però al sopar es presenta amb Manu, un amic seu força fatxenda. El sopar és un fracàs i no surt com Andrés vol. Tanmateix una càmera ha gravat tot el sopar, i quan Andrés rebobina la cinta s'adona que ha rebobinat tota la nit i que pot tornar a començar.

## Repartiment

* Daniel Guzmán - Andrés
* Paz Gómez - Mónica
* María Adánez - Belén
* Enrique Simón - Manu
* Tristán Ulloa - Pablo

## Guardons i premis

* Medalles del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics de 1999 - Nominada al Premi Revelació
* Premi a la millor pel·lícula al Festival de Cinema de l'Alfàs del Pi.

## Referències

* ↑ Nicolás Muñoz debuta con una película rodada en tres semanas y media, El País, 2 de juliol de 1999
* ↑ Rewind a Fotogramas
* ↑ Rewind a toma24.net
# Piringen

Piringen és un nucli de la ciutat de Tongeren a la província de Limburg a Bèlgica. El 2003 tenia 922 habitants.

## Història

El poble es troba a l'Haspengouw sec al costat de la via romana de Colònia a Boulogne-sur-Mer, l'actual carretera Tongeren-Sint-Truiden. Fins al 1971 era un municipi independent, quan va fusionar amb Haren, Bommershoven i Widooie. L'1 de gener de 1977 va desfusionar-se d'Haren i de Bommershoven i fusionar amb Tongeren.

## Llocs d'interès

* L'església de Sant Gertrudis amb la torre gòtica i l'eixample del 1940-1941 de l'arquitecte J. Deré.
* Ruïna del castell de Kolmont
* Castell de Borghoven

## Referències

             A Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Piringen
# Associazione Sportiva Waterpolis Pescara

L'Associazione Sportiva Waterpolis Pescara, conegut simplement com a Waterpolis Pescara, va ser un club de waterpolo italià de la ciutat de Pescara, als Abruços.
Fundat el 1930, el 1988 es va proclamar campió d'Europa. A partir la dècada del 2000, l'equip va experimentar una lenta caiguda esportiva i empresarial, perdent la participació en competicions europees i després de la màxima categoria italiana. A principis de la temporada 2009-10, l'equip va anunciar la renúncia i la consegüent retirada de tots els campionats.
És l'equip on Manel Estiarte va aconseguir els seus majors èxits.

## Palmarès

* Lliga de Campions
** Campions (1): 1987-88
** Finalistes (1): 1997-98
* Copa LEN
** Campions (1): 1995-96
** Finalistes (1): 1999-00
* Recopa d'Europa
** Campions (3): 1989-90, 1992-93, 1993-94
** Finalistes (1): 1994-95
* Supercopa d'Europa
** Campions (2): 1988, 1993
** Finalistes (2): 1990, 1994
* Campionat italià:
** Campions (3): 1986-87, 1996-97, 1997-98
* Copa italiana:
** Campions (5): 1985, 1986, 1989, 1992, 1998

## Referències

* ↑ «Waterpolo - AS Waterpolis Pescara». los-deportes.info. [Consulta: 25 gener 2021].
# Can Besa de Santa Susanna

Can Besa de Santa Susanna és una masia de Sant Pere de Vilamajor (Vallès Oriental) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edificació principal de tres cossos, amb un annex a la part posterior de la construcció anterior a la principal, amb parets de paredat de pedra, sostres de bigues i llates de fusta de roure i paviment de fusta. Els exteriors són arrebossats i els brancals de pedra calcària. La tipologia volumètrica de la masia és la més comuna, amb coberta a dues aigües, i pendents perpendiculars a la façana principal que està encarada a sud. S'accedeix a la masia per un portal adovellat de mig punt situat al centre de la façana. Les finestres de la façana principal tenen brancals de pedra i llindes treballades.

## Referències

* ↑ «Can Besa de Santa Susanna». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 25 octubre 2017].
# Membrana al·lantoide

La membrana al·lantoide o, simplement, al·lantoide, és un òrgan embrionari en forma de sac membranós. Participa en l'intercanvi de gasos i líquids de rebuig.
Dels vertebrats, només el anamniotes (peix i amfibis) no tenen aquesta estructura.
# Atto Mensah

Atto Mensah (Tema, 27 d'octubre de 1964) és un exfutbolista de Sierra Leone, nascut a Ghana, de la dècada de 1980.
Fou internacional amb la selecció de futbol de Sierra Leone.
Pel que fa a clubs, destacà a East End Lions i a l'equip amateur neerlandès ASV Arsenal.
L'any 1983 va fer una prova per fitxar per la UD Las Palmas, però finalment no es quedà al club canari. També va estar a prova a AFC Ajax i Sparta Rotterdam.
Fou nomenat entrenador de Sierra Leone el 2014, reemplaçat el mateix any per John Ajina Sesay.

## Referències

* 1 2 «Atto Mensah appointed Sierra Leone coach». BBC Sport, 18-09-2014. [Consulta: 18 setembre 2014].
* ↑ Bondscoach van Sierra Leone in tijden van ebola, Volkskrant, 8 octubre 2014
* ↑ "Voetballen om ebola te vergeten", nos.nl, 3 octubre 2014
* ↑ «Atto Mensah, el 'no fichaje' de Ghana». tintaamarilla.es. [Consulta: 9 abril 2017].
* ↑ «Entrenador de Sierra Leona en temps d'Ebola». volkskrant.nl. [Consulta: 9 abril 2017].
* ↑ Mohamed Fajah Barrie. «2015 Nations Cup: Sesay replaces Mensah as Sierra Leone coach». BBC Sport, 11-10-2014. [Consulta: 11 octubre 2014].
# República de los Niños

La República de los Niños (la República dels Nens, en català) és un parc temàtic ubicat a La Plata (Argentina). Fundat el 26 de novembre de 1951 durant la presidència del general Juan Domingo Perón, representa la geografia humana i natural d'una ciutat però amb la grandària reduïda a l'escala dels nens. En un terreny de 53 hectàrees es reproduïxen distints edificis típics d'una ciutat, com ara una església, un banc, edificis dels tres poders de l'Estat, una línia ferroviària, a més a més d'un petit llac, muntanyes, etc. Segons diverses fonts, Walt Disney s'hauria inspirat en aquest parc per dur a terme la construcció del Walt Disney World Resort.

## Referències

* ↑ HISTORIA DEL PROYECTO Arxivat 2017-09-16 a Wayback Machine. (castellà). Pàgina oficial.
* ↑ La Ciudad de los Niños, un clásico (castellà). Página/12, 2006.
* ↑ La República de los Niños, ciudad mágica que hoy cumple 53 años Arxivat 2014-12-25 a Wayback Machine. (castellà). Diario Hoy, 2004.

## Enllaços externs

* Pàgina oficial Arxivat 2019-06-04 a Wayback Machine.
# Pirita (Tallinn)

Pirita és un dels vuit districtes administratius (en estonià linnaosa) de Tallinn i té sortida directa a la badia de Tallinn. Té una extensió de 18,73 km² i compta amb una població l'any 2023 de 19.670 habitants. Rep el nom del riu Pirita que travessa el districte.
Alhora Pirita es divideix en 9 subdistrictes o barris (en estonià asum): Iru, Kloostrimetsa, Kose, Laiaküla, Lepiku, Maarjamäe, Merivälja, Mähe i Pirita.
Es compon principalment de cases particulars, en lloc dels grans blocs de pisos típics d'alguns altres districtes de Tallinn, com ara Lasnamäe i Mustamäe. La platja de Pirita és la més gran de la ciutat i la més freqüentada durant l'estiu. També allotja diversos monuments d'art, incloent-hi escultures com la d'"Adam i Eva" a Kloostrimetsa,52. El patrimoni històric inclou les ruïnes del monestir i el cementiri de Pirita.
A banda del patrimoni històric també allotja diversos equipaments públics, ja que les competicions de vela dels Jocs Olímpics de Moscou de 1980 es van fer al port esportiu, construït especialment per la celebració dels jocs. O la torre de televisió de Tallinn construïda per retransmetre els Jocs, l'auditori de Tallinn i el jardí botànic inaugurat el 1961.
* Ruïnes del monestir de Pirita.
* Torre de televisió.
* Platja de Pirita.
* Auditori de Tallinn.
* Panoràmica del jardí botànic.
* Castell de Maarjamäe.

## Referències

* ↑ «Tallinna elanike arv» (en estonià). Tallinn.ee. [Consulta: 14 juliol 2023].
* ↑ «Mälestiste otsing» (en estonià). Kultuurimälestiste register. [Consulta: 26 juliol 2023].
* ↑ «Tallinn TV Tower» (en anglès). Council on Tall Buildings and Urban Habitat. [Consulta: 26 juliol 2023].

## Enllaços externs

* Pirita - Lloc web oficial
# Joan Termes i Roig

Joan Termes i Roig (Sant Andreu de Palomar, Barcelona 1941 - 4 de Juny de 2024) fou un dirigent i activista veïnal català.
Tota la vida ha treballat al barri d'Horta en favor de la integració de les persones discapacitades. Va cursar els estudis bàsics a l'Acadèmia Cultura i a l'Escola del Treball. Va treballar com a autònom en un petit taller de construcció i muntatge de quadres elèctrics.
Era pare de dos fills discapacitats físics amb un grau d'afectació del 98% i el 82% respectivament. Aquesta circumstància el va portar a impulsar la creació de la Vocalia de Discapacitats de l'Associació de Veïns d'Horta davant les mancances d'equipaments assistencials i socials per a aquest col·lectiu. Des de la Vocalia ha denunciat les barreres arquitectòniques que encara existeixen en equipaments sanitaris i socials, comerços i transport públic, en especial el Metro i la RENFE. Ha reclamat també la creació de residències i pisos tutelats per a aquestes persones i ha denunciat el buit legal que hi ha en matèria d'accessibilitat als locals d'oci. Ha reivindicat l'actualització del Codi d'Accessibilitat per tal de millorar la mobilitat de les persones discapacitades, i ha demanat públicament que les necessitats d'aquest col·lectiu estiguin recollides en el nou Estatut de Catalunya.
Va elaborar una sèrie de reportatges en format DVD sobre les barreres arquitectòniques dels diferents barris de Barcelona, en col·laboració amb les associacions de veïns, per tal de denunciar les dificultats de tota mena que troben les persones amb discapacitat, tant per l'incompliment municipal com per l'incivisme d'algunes persones.
També formà part del Consell de Discapacitats d'Horta-Guinardó, de les comissions de Participació Ciutadana, Urbanisme i Transports de l'Institut Municipal de Persones amb Discapacitat de l'Ajuntament de Barcelona i de la Junta Directiva de la Federació d'Associacions de Veïns de Barcelona (FAVB). El 2005 va rebre la Medalla d'Honor de Barcelona.
Va ser president fundador de l'Associació Coordinadora Pro Museu del Transport de Barcelona que reivindica la creació d'aquest museu, un deute de ciutat de fa més de cinquanta anys, amb vehicles històrics de Barcelona com autobusos, metros, tramvies, etc.
El matí del passat 4 de juny, Joan va morir per causes naturals. Dos dies abans, els dies 1 i 2 de juny, va participar activament com a voluntari a "Rally d'autobusos clàssics" de Barcelona.

## Referències

* ↑ Un barri sobre vies El periódico, 10 de desembre de 2014
* ↑ Medalles d'Honor 2005 p. 27
# Artume

Artume de vegades anomenada Artimi, va ser una deessa etrusca, una divinitat que regia els animals i deïtat caçadora d'origen neolític. Era també la deessa de les assemblees humanes i de la virginitat.
Els etruscs la van assimilar més tard amb la deessa grega Àrtemis. També s'identifica amb la Diana romana. Aquesta deessa va ser considerada la fundadora de la ciutat etrusca d'Aritie que avui és la ciutat italiana d'Arezzo.

## Referències

* ↑ Thomson de Grummond, Nancy. Etruscan myth, sacred history, and legend. Filadèlfia: University of Pennsylvania Museum of Archaeology and Anthropology, 2006, p. 130-131. ISBN 9781931707862.
# Can Bertran

«Can Bertran» té aquests significats:
* Can Bertran (Alella), casa a Alella (Maresme)
* Can Bertran (Arnes), casa a Arnes (Terra Alta)
* Can Bertran (les Franqueses del Vallès), masia de Corró d'Amunt, municipi de les Franqueses del Vallès (Vallès Oriental)
* Can Bertran (Ripollet), casa de Ripollet (Vallès Occidental)
* Can Bertran (Santa Eugènia de Berga), masia de Santa Eugènia de Berga (Osona)
# Pseudojohannita

La pseudojohannita és un mineral de la classe dels sulfats, que pertany al grup de la zippeïta. Rep el seu nom per la seva semblança en aparença a la johannita.

## Característiques

La pseudojohannita és un sulfat de fórmula química Cu₃(OH)₂[(UO₂)₄(SO₄)₂]· 12H₂O. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2000. Cristal·litza en el sistema triclínic. Els exemplars que es troben a la localitat tipus acostumen a ser agregats formats per cristalls amb forma irregular, de fins a 25 μm de longitud. Els exemplars que van servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troben conservats al Museu Nacional de Praga, a la República Txeca, i al Musue Geològic de Lausana, a Suïssa.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la pseudojohannita pertany a «07.EC: Uranil sulfats amb cations de mida mitjana i grans» juntament amb els següents minerals: cobaltzippeïta, magnesiozippeïta, niquelzippeïta, natrozippeïta, zinczippeïta, zippeïta, rabejacita, marecottita i sejkoraïta-(Y).

## Formació i jaciments

És un producte d'alteració de les escombreres de les mines. Va ser descoberta a la mina Rovnost, a Jáchymov (St Joachimsthal), Erzgebirge (Regió de Karlovy Vary, República Txeca), on sol trobar-se associada a altres minerals com: uranopilita, uraninita, tennantita, pirita, johannita, guix i calcopirita.

## Referències

* ↑ «Pseudojohannite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 1r juliol 2017].
# Agnes Allafi

Agnes Allafi (21 de gener de 1959) és una sociòloga i política txadiana.

## Joventut

El pare d'Allafi va ser oficial de l'exèrcit de François Tombalbaye fins al 1975, i va ser executat per ordre de Hissène Habré quan Habré va prendre el control de N'Djamena a l'octubre de 1982. Poc després que Habré prengués el poder, el marit d'Allafi va ser assassinat per la policia secreta d'Habré. Després de la mort del seu marit, Allafi va fugir al Camerun amb la seva família.

## Educació

El 1980, Allafi va obtenir el títol de batxillerat a Bongor. Després de graduar-se, Allafi es va convertir en professora des de 1981 fins al 1982. Després de traslladar-se a Benín el 1985, Allafi va obtenir un màster en sociologia en la Universitat Nacional de Benín. La seva tesi versava sobre l'aplicació de l'article 124 de la constitució de Benín, que garantia la igualtat de drets entre dones i homes.

## Carrera política

Allafi va tornar al Txad després de la fi del govern d'Habré el 1990 i es va incorporar al Consell Provisional de la República, exercint la seva comissió de serveis socials i de salut. També es va convertir en una de les primeres dones líders del partit Moviment de Salvació Patriòtica (MSP). Allafi es va incorporar al Ministeri d'Agricultura el 1992 i va continuar com a membre del govern al començament dels anys 2000.

## Drets de les dones

Allafi va donar suport als drets de les dones i el 1995 es va convertir en líder de la delegació txadiana a la Conferència Internacional de Dones de Beijing. De gener de 1998 a desembre de 1999 i de juny de 2002 a juny de 2003 va ser ministra de serveis socials. Allafi també va organitzar una conferència de dones txadianes el 1999, va crear un caucus per a dones al parlament del Txad i va crear un parlament per a joves.

## Referències

* ↑ «Allafi, Agnes» (en anglès). Oxford Reference.
* 1 2 3 4 5 6 Gates, Henry Louis, Jr; Akyeampong, Emmanuel; Niven, Steven J. Dictionary of African Biography Volume 6 (en anglès), 2 de febrer de 2012, p. 179–180. ISBN 9780195382075.
* ↑ Reyna, Stephen «Reviewed Work: Fiscal Disobedience: An Anthropology of Economic Regulation in Central Africa by Janet Roitman» (en anglès). Sociologus, 57(1), 2007, pàg. 135-137. JSTOR: 43645592.
# Javier Rodríguez Venta

Javier Rodríguez Venta conegut com a Javi Venta, (La Pola Siero, Astúries, 13 de desembre de 1975) és un exfutbolista professional asturià format a les files del Reial Oviedo que jugava com a lateral dret.

## Trajectòria esportiva

Javi Venta començà a jugar en les categories inferiors al Reial Oviedo, club que el cedí al Marino de Luanco que militava en Segona divisió B. Després de la seva cessió firmà pel Gimnástica de Torrelavega, equip en el qual jugà dues temporades, també en la Segona divisió B.
L'estiu de 1999, Javi Venta va ser contractat pel Vila-real CF perquè reforçara el CD Onda de Tercera divisió espanyola de futbol, equip de la veïna localitat d'Onda, que en aquells anys tenia un conveni amb l'entitat groga com a equip filial. Després d'una temporada en l'Onda, el Vila-real decidí que jugara cedit en el Racing de Ferrol de la Segona divisió espanyola de futbol perquè continuara la progressió del jugador |asturià. Després d'una bona campanya, tornà a anar-se'n cedit, aquesta vegada al CD Tenerife de la Primera divisió espanyola.
Després d'aquests tres anys en distints clubs, Javi passà a integrar la primera plantilla del Vila-real la temporada 2002-2003, any en què el jugador no gaudí de moltes oportunitats en el terreny de joc, ja que la titularitat en el seu lloc era per al campió del Mundial 2002 de Corea i Japó amb la selecció de futbol de Brasil, Juliano Belletti. L'any següent tornà a disputar-se el lloc amb l'internacional brasiler, encara que aconseguí gaudir de més oportunitats. Després de la marxa de Belletti al Barça el 2004, el club fitxà Armando Sá per a cobrir el lloc deixat pel jugador brasiler, però aquest any Venta arrabassà la titularitat, arribant a disputar 32 partits de Lliga i 9 de Copa de la UEFA. En la següent temporada continuà sent el lateral dret amb més minuts tot i la contractació de Jan Kromkamp i del campió de la Champions League Josemi després. Al final de temporada arribà a ser concentrat amb la selecció espanyola per a preparar el Mundial 2006 d'Alemanya, encara que finalment no fou convocat. La temporada 06-07 sofrí unes lesions que li impediren disputar més partits.
A la vinent temporada aconseguí el subcampionat de lliga amb el Vila-real jugant 34 partits i en aquesta mateixa temporada aconseguí un gol en la penúltima jornada de Lliga davant el RCD Espanyol, el primer gol vestint la camiseta grogeta.
L'estiu de 2010 finalitza el seu contracte amb el Vila-real CF i fitxa pel Llevant UE, equip on jugaria dos temporades per a tornar al Vila-real en la temporada 2012-13.

## Referències

* ↑ El Villarreal repesca al lateral Javi Venta El lateral derecho regresa dos temporadas al submarino amarillo tras un gran rendimiento en el Levante UD - notícia a Superdeporte de l'1 de juny de 2012 (castellà)

## Enllaços externs

* Estadístiques a Soccerway