OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Memorias de una guerrillera

Memorias de una guerrillera és una pel·lícula documental espanyola de 2007 dirigida per Pau Vergara, qui també en va escriure el guió conjuntament amb Alfons Cervera, i produïda per Maltés Producciones SL conjuntament amb TVE i RTVV i amb ajudes de l'IVAC, IAAC i la Junta de Castella la Manxa. Narra la vida de Remedios Montero Martínez, antiga maquis de l'AGLA. Fou estrenada als Cinemes Babel el 30 de novembre de 2007.

## Sinopsi

La història comença amb l'actual Remedios passejant per una platja de València, i seguint les passes cap enrere comença a recordar la seva infantesa a Conca i com va començar a ajudar els maquis, la por i la violència. Com es va unir a l'AGLA i va conèixer un dels seus caps Florián García "Grande". La seva detenció a València a començament dels anys 1950, les tortures i pallisses a la presó i la seva condemna a vuit anys de presó. Quan la deixen lliure fuig a París, on treballa pel PCE i acaba a Praga, on es casa amb Florián. El 1978 ambdós retornen a Espanya, però al poble ja no el coneixen ni els coneixen. S'estableix amb Florián a València.

## Producció

Fou rodada durant sis mesos a Gandia, Conca i Praga, amb interiors a la Presó Model de València, el paratge de la Font del Llentiscle a la Serra Calderona i a la Casa Castell d'Olocau del Rei. Remedios és interpretada per l'actriu valenciana Pati Martínez i Florián pel debutant Javier Galván. El Grup de Teatre de la Universitat de València, coordinat per Pep Sanchis, han proporcionat nombrosos figurants i extres per fer de guerrillers, guàrdies civils i exiliats.

## Premis

* XVII Premis Turia: Premi al millor documental.
* X Premis Tirant: Premi al millor documental.

## Referències

* ↑ Pau Vergara: «La memoria histórica da voz a quienes nunca la tuvieron», Levante-EMV, 30 de novembre de 2007
* ↑ Pau Vergara y Alfons Cervera rescatan la voz silenciada de los maquis en el filme 'Memorias de una guerrillera', Europa Press, 29 de novembre de 2007
* ↑ Memorias de una guerrillera a lagavillaverde.org
* ↑ Pau Vergara reconstruye la vida de la guerrillera Remedios Montero «Celia», Levante-EMV, 10 d'agost de 2006
* ↑ La Turia premia a 'Mataharis' como mejor película española y reconoce al 'Follonero', El Mundo, 26 de juny de 2008
* ↑ Palmarès dels X Premis Tirant
# Mehmed Agha Silahdar Findiklili

Mehmed Agha Silahdar Findiklili (8 de desembre de 1658 -1726/1727) fou un historiador otomà. Va servir en diversos càrrecs a l'administració i va participar en alguna campanya (la de Viena de 1683) ascendint després i ocupant càrrecs importants fins a arribar a silahdar l'agost del 1703 sota Ahmet III. El febrer de 1704 fou nomenat silahdar un protegit del sultà, i llavors es va retirar rebutjant un govern provincial i el rang de visir (però va acceptar una pensió). Va escriure una crònica de la història otomana del 1655-1721 (repartit en dos volums: Dheyl-i Fedhleke del 1655 al 1695 i Nusret Name del 1695 al 1721).

## Referències

* ↑ Enciclopèdia de l'Islam, IX, 633 i 634
# Mark Shuttleworth

Mark Shuttleworth (Welkom, 18 de setembre de 1973) és un informàtic, empresari i el primer astronauta sud-africà.
El 25 d'abril del 2002, la nau Soiuz TM-34 es va enlairar des de la base espacial de Baikonur cap a l'Estació Espacial Internacional amb una tripulació formada per tres persones: el pilot-astronauta rus Iuri Guidzenko com a comandant de la missió, l'astronauta-investigador italià Robberto Vittori i l'astronauta-enginyer sud-africà Mark Shuttleworth.
Tot i que va ser el segon turista espacial de la història, després del vol del milionari estatunidenc Dennis Tito a la Soiuz TM-32, prefereix no ser considerat un simple turista, i per això va posar gran èmfasi en els aspectes educatius i científics de la missió. Va dur a terme experiments científics a les àrees de fisiologia i fenòmens de cristal·lització, així com d'altres relatius a la investigació de les cèl·lules mare.
Després de vuit dies a bord de l'Estació Espacial Internacional (i 10 dies d'estada a l'espai), la tripulació formada per Guidzenko, Vittori i Shuttleworth va tornar a Terra a bord de la Soiuz TM-33. La missió de la Soiuz TM-34 va ser la quarta a l'Estació Espacial internacional i l'última de la variant TM de la venerable nau, que va ser substituïda per la Soiuz TMA.
La font de la seva fortuna va ser la venda de la seva empresa de seguretat en Internet Thawte per 575 milions de dòlars a Verisign el 1999.
Shuttleworth ha finançat el projecte Ubuntu, distribució de GNU/Linux basada en Debian pensada per a l'usuari poc expert i que ha aconseguit una gran popularitat.
S'ha convertit en el primer mecenes de KDE a subvencionar part del projecte, amb l'objectiu de millorar la seva distribució Kubuntu. Segons la branca de KDE responsable d'assumptes legals i econòmics, Mark Shuttleworth és el primer mecenes d'aquest gestor d'escriptori.

## Referències

* ↑ Lloc web de KDE e.V. (anglès)

## Enllaços externs

* Primer africà a l'espai (anglès)
* Mark Shuttleworth (anglès)
* Fundació Shuttleworth Arxivat 2006-06-15 a Wayback Machine. (anglès)
# Mark Shield

Mark Shield (nascut el 2 de setembre de 1973) és un àrbitre de futbol australià. A més és director d'una empresa a Fortitude Valley, Queensland.
El primer partit internacional que va dirigir va ser el que va enfrontar la Nova Zelanda i la Noruega, el 22 de gener de 1997.
Va participar com a àrbitre durant la Copa del Món de Futbol de 2002 realitzada a Corea del Sud i Japó, convertint-se en així en l'àrbitre més jove a participar en les rondes finals del torneig. Per a la Copa del Món de Futbol de 2006 va ser convocat novament a arbitrar, i va participar en dos partits de la primera fase i fou triat posteriorment entre els 12 àrbitres disponibles per als darrers vuit partits del torneig, tot i que finalment finalment no en va arbitrar cap. Sí que fou quart àrbitre a les semifinals entre Portugal i França.

## Enllaços externs

* Fitxa a FIFAworldcup.com Arxivat 2007-03-07 a Wayback Machine.
* Perfil a Reuters Arxivat 2006-07-09 a Wayback Machine.
* Perfil a ratetheref.net Arxivat 2006-12-29 a Wayback Machine.
# Melibea (mitologia)

Melibea (en grec antic Μελίβοια, Meliboia) va ser una jove efèsia protagonista d'una història d'amor.
Tenia relacions amoroses amb un jove de nom Alexis. Melibea l'estimava i ell li corresponia, però els pares de la noia l'havien destinat a un altre home. Alexis, desesperat, va abandonar la ciutat. El dia del seu casament, Melibea es va tirar daltabaix de la teulada de casa seva. La seva intenció era matar-se, però no es va morir i va fugir cap al port. Allí va pujar a una nau, les veles de la qual es van desplegar soles i la van portar mar endins. La nau va arribar a un port on la jove va trobar el seu amant que estava preparant un banquet amb els seus amics. Es van casar, i en agraïment als déus van erigir a Efes un santuari a Afrodita, que va rebre el sobrenom d'Afrodita Automate (perquè havia fet anar el vaixell tot sol) o Afrodita Epidieta (perquè havia arribat en el moment de seure a taula, que és el que significa aquesta paraula).

## Referències

* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: edicions de 1984, 2008, p. 352. ISBN 9788496061972.
# Melibea (desambiguació)

«Melibea» té aquests significats:
* Melibea, antiga ciutat de Tessàlia
* Melibea (mitologia), personatge mitològic grec
* Melibea (filla d'Oceà), nimfa
* Melibea (filla d'Amfíon), mare de Nèstor
* Melibea, personatge literari, vegeu La Celestina
* MELIBEA (directori), directori i validador de les polítiques institucionals d'accés obert (OA).
# Merchina Peris Arraez

Merchina Peris Arraez (València, 1960) és una exfutbolista valenciana, generalment considerada com la primera a marcar un gol en un partit disputat al Camp de Mestalla, si descomptem les pioneres dels anys 30.
Filla de l'històric dirigent Vicente Peris, formava part de la Selecció València, l'equip de futbol femení vinculat al València CF. El 10 de setembre de 1970 va disputar un partit a Mestalla, previ al Trofeu Taronja. En aquell partit, Merchina, de 10 anys, va marcar el primer gol del partit.
Als anys 80 va jugar a Distrito 10, el principal club de futbol sala de la ciutat aleshores.

## Referències

* 1 2 3 4 5 Chilet, Vicent. «"Fui la primera mujer que marcó en Mestalla"». Levante-EMV, 10-05-2016.
* ↑ March, Jose Ricardo. «Estampes en Sépia del futbol femení». A: Moneda a l'aire. 30 històries del València CF. Llibres de la Drassana, 2019, p. 55-60. ISBN 978-84-120430-0-6.
* ↑ «Medio siglo del primer gol en femenino del viejo Mestalla» (en castellà), 23-05-2020. [Consulta: 12 maig 2021].
* ↑ «MERCHINA PERIS, LA PRIMERA MUJER QUE MARCÓ EN MESTALLA». València CF. [Consulta: 12 maig 2021].

## Enllaços externs

* Merchina Peris, vídeo del València CF.
# McCune

McCune és una població dels Estats Units a l'estat de Kansas. Segons el cens del 2000 tenia 426 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, McCune tenia 426 habitants, 173 habitatges, i 115 famílies. La densitat de població era de 530,6 habitants/km².
Dels 173 habitatges en un 40,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 54,3% hi vivien parelles casades, en un 7,5% dones solteres, i en un 33,5% no eren unitats familiars. En el 30,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 13,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,46 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,1.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 29,1% tenia menys de 18 anys, un 8,9% entre 18 i 24, un 27,9% entre 25 i 44, un 22,1% de 45 a 60 i un 12% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 96,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 30.347 $ i la renda mediana per família de 34.375 $. Els homes tenien una renda mediana de 29.375 $ mentre que les dones 20.625 $. La renda per capita de la població era de 12.563 $. Entorn del 12,9% de les famílies i el 16,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- McCune». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- McCune». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Marta Bertran Perelló

Marta Bertran Perelló (Inca, 1983) és una periodista i poeta mallorquina. Va estudiar periodisme a la UAB i va ser becària als Premis Octubre de València. Ha publicat diverses obres de prosa poètica des de 2010.

## Obra
### Poesia

* Metamorfosi de colors. (Editorial Moll, 2010). XII Premi de Poesia Vila de Lloseta. ISBN 978-84-273-5158-5

## Altres obres
### Obra en antologies i obres col·lectives

* Amb accent a la neutra : antologia de dones poetes a Mallorca [a cura d'Aina Riera i Maria Antònia Massanet]. Palma de Mallorca: Lleonard Muntaner, 2014.

## Referències

* 1 2 Camps, Esperança. «Metamorfosi de colors, de Marta Bertran Perelló», 13-01-2011. Arxivat de l'original el 2017-03-22. [Consulta: 21 març 2017].
* ↑ «Marta Bertran Perelló». - ZUNÁI- Revista de Poesia & Debates. [Consulta: 21 març 2017].
# Maryland (Libèria)

El comtat de Maryland és el comtat meridional i oriental dels 15 que formen Libèria i té frontera amb Costa d'Ivori. Rep el seu nom de l'estat de Maryland dels Estats Units. Es va fundar com a república africana el 1827 però no va obtenir la independència fins al 1854. El 1857, la que era llavors República de Maryland, es va unir a Libèria i va passar a ser un comtat.
El comtat abasta uns 5.350 km², la capital és Harper. El 1999 la població del comtat era de 71.977 habitants.
A causa dels anys de guerra civil al país només Harper, Buah i Plebo són reconegudes com a províncies. Uns altres inclouen també el Territori de Sasstown.
# Menemen (plat)

Menemen és un plat d'ou tradicional turc, que inclou ous, ceba, tomàquet, pebrots verds, i espècies com pebre negre molt, pebre vermell molt, sal i orenga. S'hi poden afegir beyaz peynir (formatge blanc turc) i productes de xarcuteria turcs com sucuk o pastırma, encara que això s'allunya de la recepta tradicional. Es cuina amb oli d'oliva o oli de gira-sol. El plat és similar a shakshuka, però els ous estan sempre remenats.
El menemen es menja comunament per esmorzar i se serveix amb pa.
L'addició de ceba és sobretot quan el menemen no es menja en l'esmorzar, sinó com a plat principal.
Les cebes són saltejades amb la mantega o oli calent, a continuació, els pebrots verds. Una vegada que les cebes estiguin suaus i de color més clar, s'afegeixen els tomàquets i els pebrots. Els tomàquets han de ser molt suaus i també han de canviar el color. Finalment s'afegeixen els ous i espècies, barrejat amb els altres ingredients i cuinat. Els ous han de ser completament cuinats, però no secs.
Als restaurants, el menemen se sol cuinar a l'ordre i se serveix en les cassoles de coure, amb dues nanses, d'una sola porció, denominades "sahan", en les quals s'han cuinat.

## Vegeu també

* Çılbır
* Remenat d'ous
* Shakshuka

## Referències

* ↑ Emily Dionne; Erin Ray The Spicy Paleo Cookbook: More Than 200 Fiery Snacks, Dips, and Main Dishes for the Paleo Diet. Adams Media, 4 abril 2014, p. 27–. ISBN 978-1-4405-7434-4.
* ↑ Turkish Cookery, M. Işın Günür (1990). ISBN 975-479-100-7
* ↑ Türkmen, Arda, «Hürriyet Pazar», August 10, 2014, p.16.
# Mas Matamala (Sils)

El Mas Matamala és una masia a mig camí dels nuclis de Sils i Vidreres (la Selva). Surt esmentat al fogatge de l'any 1497 i es troba al costat de l'antic estany de Sils, dessecat al segle xix, prop de l'embarcador.
És un edifici de dues plantes, de coberta amb vessants a laterals i cornisa catalana. La façana conserva el portal adovellat de mig punt i una finestra rectangular de pedra amb motllures, la resta són obertures senzilles. En la reforma de fa 35 anys es va treure una finestra d'arc conopial les pedres de la qual ara són a un mur que fa de jardinera al davant de la casa. També es va fer el rellotge de sol circular i el nom de la casa, Can Matamala, amb mosaic de pedretes encastades. El parament és arrebossat i pintat de blanc. Hi ha un banc adossat al costat dret de la porta, també de construcció nova. Tan la porta principal com la finestra de la planta baixa, situada a la dreta, tenen una reixa de ferro forjat de color negra.
A l'interior es manté bastant l'estructura original, tot i que els forjats s'han substituït per bigues de ferro excepte a la part de la pallissa i el graner que conserven l'embigat de fusta.

## Referències

* 1 2 3 «Can Matamala». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 5 agost 2017].
# Mas Mercadé (la Secuita)

El Mas Mercadé és una masia eclèctica de la Secuita (Tarragonès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Mas que tracta de reproduir l'estructura d'un casal o mas fortificat. Té un cos central format per planta baixa i dos pisos, amb senzilles finestres quadrangulars, i una petita tronera adossada a l'angle dret de la façana, al nivell del segon pis. Al costat esquerre hi ha una torre, de planta quadrada, que sobrepassa força l'alçada de l'edifici i és coberta amb una petita teulada a quatre vessants de ceràmica de colors; al pis més alt, hi ha una finestra doble de tipus geminat. Precedeix l'entrada un petit pati o jardí que queda tancat per un mur o marge de pedra i reble.

## Referències

* 1 2 «Mas Mercadé». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 juliol 2018].

## Enllaços externs

* «Mas Mercadé». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Michel Brown (actor)

Michel Brown (Buenos Aires, 10 de juny de 1976) nascut com a Misael Browarnik Beiguel és un actor argentí. Va fer un dels papers més populars de Llatinoamèrica i d'Espanya després de protagonitzar a Franco Reyes a la telenovel·la popular Pasión de gavilanes.
Fou descobert pel productor argentí Cris Morena per a la seua comèdia adolescent Jugate Conmigo. Cris Morena també va produir a soles el seu àlbum (titulat Miguel) i li va donar un paper protagonista a la telenovel·la Chiquititas. L'any 1999, Miguel decidia invertir en la seua carrera internacional i va viatjar a Mèxic, on va aconseguir un paper a la telenovel·la adolescent de gran abast DKDA Sueños de Juventud (per a Televisa) i prompte va signar un contracte amb TV Azteca.
El seu gran èxit fou Pasión de gavilanes, que es va convertir en la telenovel·la més valorada en diversos països, incloent la seua Argentina nadiua i Espanya, on es convertir en una estrella.

## Filmografia
### Televisió

* Life College (1994)
* Chiquititas (1997)
* Las chicas de enfrente (1998)
* Dékada (2000)
* Súbete a mi moto (2002)
* Enamórate (2003)
* Pasión de gavilanes (2003)
* Física o química (2008)

### Cinema

* Jugate conmigo (1994)
* Vida Collage (1994)
* Chiquititas (1995-1997)
* Las chicas de enfrente (1998)
* DKDA Sueños de juventud (1999)
* Lo que es el amor (2001)
* Súbete a mi moto (2002)
* Enamórate (2003)
* Pasión de gavilanes (2003)
* Te voy a enseñar a querer (2004)
* Amores de mercado (2006)
* Invasores de vecinos (2006)
* Madre Luna (2007)
* Novio de pagafantas (2008)

## Referències

* ↑ «Pasión de Gavilanes regresa mañana a Nova» (en castellà). Globomedia. Arxivat de l'original el 29 d’abril 2010. [Consulta: 18 abril 2011].
# Michel Blavet

Michel Blavet (Besançon, 13 de març de 1700 - París, 28 d'octubre de 1768) fou un flautista francès.
Blavet va aprendre a tocar quasi tots els instruments, però es va especialitzar amb la flauta i el fagot. Va ser un dels millors flautistes de França. Va ser molt famós per mantenir una perfecte entonació, fins i tot tocant les claus més difícils, i per la bellesa del seu to. Quan va tenir quaranta anys, Blavet havia estat la flauta principal en els musicals de Lluís XV, la Musique du Roi, i l'orquestra de l'Òpera de París. Blavet va rebutjar l'oferta d'un lloc en la cort de Frederic el Gran (que Quantz va acceptar finalment quan el pagament s'havia incrementat de manera significativa).
Blavet va escriure principalment per a la flauta. Entre les seves obres hi ha un gran concert i tres llibres de sonates. Totes les seves obres estan escrites només amb les claus més simples, ja que les va escriure per flautistes aficionats. Són, sense cap dubte, algunes de les millors partitures que s'han escrit per a la flauta.
Les seves obres expressen felicitat i són una meravella a l'hora de tocar-les.
Quantz, un dels seus grans amics, li va escriure una petita frase dedicada: "El seu caràcter tan afable i la seva manera tan bella d'expressar-se donen lloc a una gran i duradora amistat entre nosaltres. I estic en deute amb ell pels seus múltiples actes de bondat."
També va ser un bon pedagog del seu instrument, tenint entre els seus alumnes un, que després parcticament el va superar en Joseph Tacet.

## Enllaços externs

* http://www.worldlingo.com/ma/enwiki/es/Michel_Blavet
* ↑ Biographie universelle ancienne et moderne, ou Dictionnaire ...
# Michel Bibard

Michel Bibard (30 de novembre de 1958) és un exfutbolista francès.

## Selecció de França

Va formar part de l'equip francès a la Copa del Món de 1986.

## Referències

* ↑ (francès) French Football Federation Profile
* ↑ Michel Bibard estadístiques i biografia a FootballDatabase.com
# Miquèu Grosclaude

Miquèu Grosclaude (Nancy, 8 de juliol de 1926 - Pau, Bearn, 21 de maig de 2002) va ser professor de filosofia i, sobretot, lingüista occità dedicat a l'estudi i divulgació de la llengua occitana de la Gascunya. Estudià filologia clàssica a la Sorbona i treballà com a professor de llatí i grec primer a Chinon i, des del 1958, a l'institut de batxillerat d'Ortès.
Va ser un personatge fonamental per l'occitanisme del Bearn. Va aprendre d'una manera autodidacta la varietat bearnesa arran de treballar a l'ajuntament de Seuvalada (d'on era originària la seva esposa) i va publicar obres fonamentals per l'ensenyament i aprenentatge de l'occità gascó. El 1960 va fundar amb Rogèr Lapassada l'associació Per Noste, com a secció gascona de l'IEO. També fou un dels animadors de Ràdio País, amb l'emissió de lo Cercanoms. Amb el temps s'especialitzaria en toponímia i patronímica gascona, i també va escriure algunes peces de teatre en gascó (Lo procès de l'aulhèr : seguit de; Lo rei e lo curè; Lo diable e l'ussièr; L'arrastèth, 1976; La termièra sauvatja, 1983).
El seu fill, David Grosclaude, és el periodista fundador de La Setmana i fou president de l'Institut d'Estudis Occitans fins a 2010.

## Bibliografia

* Lo procès de l'aulhèr : seguit de; Lo rei e lo curè; Lo diable e l'ussièr; L'arrastèth, 1976
* Lo gascon lèu e plan, 1977
* La Republica de Pèira-Lada, 1977
* Une leçon sur les troubadours, 1981
* La termièra sauvatja, 1983
* La langue béarnaise et son histoire [Texte imprimé] : études sur l'évolution de l'occitan du Béarn depuis le XIIIe siècle, suivi de quatre analyses de textes des XVIIe et XVIIIe s, 1986
* La Gascogne : témoignages sur deux mille ans d'histoire (1986)
* Béarn, 1987
* Dictionnaire toponymique des communes du Béarn (1991)
* Dictionnaire étymologique des noms de famille gascons suivi de Noms de baptême donnés au Moyen Âge en Béarn et en Bigorre (1992)
* Le Censier gothique de Soule (1994) amb Ricardo Cierbide Martinena i Jean-Baptiste Orpustan
* Une leçon sur les troubadours (1999)
* Répertoire des conjugaisons occitanes de Gascogne, 1999
* 70 clés pour la formation de l'occitan de Gascogne (2000)
* Dictionnaire toponymique des communes des Hautes-Pyrénées (2000) amb Jean-François Le Nail
* Dictionnaire étymologique des noms de famille gascons (2003)
* Lo gascon lèu e plan
Obres publicades pòstumament
* Dictionnaire étymologique des noms de famille gascons; seguit de Noms de baptême donnés au Moyen Age en Béarn et en Bigorre, 2003.
* Amb Gilabèrt Nariòo e Patric Guilhemjoan: Dictionnaire français-occitan (gascon) A-K, 2003.
* Amb Gilabèrt Nariòo e Patric Guilhemjoan: Dictionnaire français-occitan (gascon) L-Z, 2005.

## Referències

* ↑ Miquel Grosclaude a BNF
* ↑ Reconquiste Arxivat 2016-03-05 a Wayback Machine. a chroniques cathares
* ↑ http://www.ieo-oc.org/Pierre-Brechet-nouveau-President Arxivat 2018-01-09 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Obres de Miquèu Grosclaude a les mediateques de Pau
# Mc Nutt

Mc Nutt és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Wyoming. Segons el cens del 2000 tenia 278 habitants.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.