OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Escoles velles (Sant Llorenç Savall)

Escoles velles és una obra del municipi de Sant Llorenç Savall (Vallès Occidental) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Es tracta d'un edifici noucentista format per una nau rectangular amb teulada a dues vessants. La façana principal té la porta d'entrada al centre flanquejada per dos semi columnes que aguanten un entaulament amb un frontó; aquest frontó està fet per dos grans volutes i un relleu escultòric al centre. A banda i banda de la porta hi ha quatre finestres decorades amb una línia ondulant a la part superior. Les dues façanes dels costats més curts són més altes que la resta; tenen una forma triangular realitzada amb grans corbes i volutes. L'edifici té un sòcol de pedra i la resta de paret està arrebossada.

## Història

Segons els "Quaderns d'Estudi de la Mancomunitat", les Escoles Nacionals de Sant Llorenç Savall, foren bastides segons el projecte de l'arquitecte Antoni de Falguera, aprovat el 15 de maig de 1915.
En els seus anys de mestratge, Josep Gras, mestre de les Escoles Nacionals de Sant Llorenç Savall cap als anys 26-30, dirigia un "Butlletí Escolar" redactat pels nois.

## Referències

* 1 2 3 «Escoles velles». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 gener 2016].
* ↑ «Antigues escoles (Casa de Cultura) (Sant Llorenç Savall - Vallès Occidental)». Pobles de Catalunya. [Consulta: 8 febrer 2016].
# Ernest Schultz

Ernest Schultz (Dalhunden, 29 de gener de 1931 - 3r districte de Lió, 19 de setembre de 2013) fou un futbolista francès. Va formar part de l'equip francès a la Copa del Món de 1954. Tot i que va ser seleccionat per participar en el Mundial de Suïssa del 1954, només va jugar un partit amb la selecció per a la selecció francesa, el 28 de setembre de 1961, en aquesta ocasió va marcar 1 gol internacional. És el segon golejador del Toulouse Football Club amb 86 gols.

## Referències

* ↑ «Ernest Schultz».
* ↑ Profile a FFF
# Escut d'Altea

L'escut d'Altea, a la Marina Baixa, es blasona de la manera següent:
| « | En camp d'or, quatre pals de gules; sobre el tot, una àguila bicèfala de sable, coronada d'or i de gules, becada, lampassada i armada de gules. | » |
L'Ajuntament d'Altea utilitza una versió logotípica, amb els elements heràldics simplificats.
# Escut d'Andalusia

L'escut d'Andalusia és un dels símbols oficials d'aquesta comunitat autònoma espanyola. Consisteix en una insígnia o emblema basat en l'escut de la ciutat de Cadis. Mostra la figura d'un Hèrcules jove subjectant i domant dos lleons, entre les dues columnes d'Hèrcules que la tradició situa a l'estret de Gibraltar, amb una inscripció als peus d'una llegenda que diu: «Andalusia per si, per a Espanya i la Humanitat», sobre el fons d'una bandera andalusa. Tanca les dues columnes un arc de mig punt amb les paraules llatines «Dominator Hercules Fundator», també sobre el fons de la bandera andalusa.
El creador de l'escut d'Andalusia va ser Blas Infante, qui va prendre molts dels seus elements de l'escut de la ciutat de Cadis. En la façana de la seva casa a Coria del Río (Sevilla), la «Casa de la Alegría», es poden contemplar uns taulells amb el model original de l'escut andalús, que hi van romandre durant la Guerra Civil i el franquisme.

## Escut Nacionalista

Partits o organitzacions vinculades al nacionalisme andalús fan servir en l'escut, igual que en l'himne, un lema diferent que mostra «els pobles» on el lema oficial diu «Espanya».

## Heterodòxia heràldica

Blas Infante no qualifica l'«escut» d'Andalusia com a tal dins de l'ortodòxia heràldica, sinó com a «insígnia», sinònim de senyal o d'element logotípic. Sense ser desencertada la simbologia escollida per aquest ideòleg andalusista per representar a aquesta comunitat, malgrat l'existència de les armes gaditanes i les seves indesitjades similituds i, per tant, de la seva incapacitat com a símbol exnovo, l'Asamblea de Ronda de 1918 i les Juntas Liberalistas de 1933, que el van adoptar, no van renunciar a la definició d'Infante. La comunitat autònoma d'Andalusia és, per tant, l'única d'Espanya que no posseeix armes pròpies en sentit estricte, sinó la representació d'idees, mitjançant mobles i lemes, que han de ser classificades entre els senyals protoheràldics.

## Referències

* 1 2 ANTEQUERA LUENGO, Juan José: El 'escudo' de Andalucía.
# Euforió de Calcis

Euforió, en llatí Euphorion, en grec antic Εὐφορίων, fou un gramàtic i poeta gec nascut a Calcis a Eubea, fill de Polimnet, nascut segons Suides l'any 274 aC. Va adquirir la ciutadania atenenca en data desconeguda. Fou deixeble de Lacides (que va florir vers 241 aC) i Pritanis i, en poesia, d'Arquèbul de Tebes. Se'n va enamorar Nícies, (potser Nicea de Corint) la dona d'Alexandre, tirà d'Eubea (o d'Alexandre de Corint, tirà de Corint). Els seus amors es mencionen en alguns epigrames. Va acumular una gran fortuna i va anar a Síria a la cort d'Antíoc III el Gran (vers 221 aC) de qui va dirigir la biblioteca. Va morir a Síria i fou enterrat a Apamea o Antioquia

## Obres

Va escriure nombroses obres en prosa i vers.
Les seves obres en prosa eren sobre història i lexicografia:
* Ἱστορικὰ ὐπομνήματα («Fets històrics»)
* Περὶ τῶν Ἀλευαδῶν («Sobre els Aleuaden», una dinastia reial de Tessàlia, que afirmava descendir d'Hèracles)
* Περὶ τῶν Ἰσθμίων («Sobre la parla a l'Istme»)
* Περὶ Μελοποιϊῶν
* Λέξις Ἱπποκράτους, una obra relacionada amb el llenguatge d'Hipòcrates.
De la seva obra poètica només es conserven dos breus epigrames i prop de 300 versos repartits en fragments. Entre els poemes en vers heroic cal esmentar els següents:
* Ἡσίοδος,
* Μοψοπία,
* Χιλιάδες,
* Ἀλέξανδρος,
* Ἄνιος,
* Ἀντιγραφαὶ πρὸς Θεωρίδαν
* Ἀπολλόδωρος,
* Ἀραὶ ἤ ποτηριοκλέπτης («Malediccions, o el lladre del gerro»)
* Ἀρτεμίδωρος
* Γέρανος
* Δημοσθένης,
* Διόνυσος, (Dionisos, probablement sobre la mitologia d'aquest déu)
* Ἐπικήδειος εἰς Πρωταγόραν,
* Θρᾷξ (Thrᾷx, que devia contenir la història d'incest entre Climenos i Arpalice i la llur transformació en ocells)
* Ἱππομέδων.
* Ξένιον
* Πολυχάρης.
* Ὑάκινθορ.
* Φιλοκτήτης
També fou epigramista i a l'Antologia grega hi ha epigrames seus de caràcter eròtic.
Els seus breus poemes tenen com a model Homer pel que fa a la temàtica mitològica i a la mètrica en hexàmetres; mentre que el seu estil recorda a Cal·límac de Cirene. La brevetat no impedeix que el vocabulari estigui molt escollit, cercant crear impacte en el lector. Fou un poeta culte, en el seu estil es troben nombrosos neologismes, paraules d'ús poc freqüent. Fou admirat per Catul i imitat per altres neoteroi, però no per Ciceró, el qual criticava als qui el preferien a Enni i deia amb menyspreu dels seus imitadors que eren cantores Euphorionis. Fou imitat o traduït al llatí pel prefecte d'Egipte Gai Corneli Gal i per l'emperador Tiberi. Els fragments van ser publicats per primera vegada per Augustus Meineke amb el títol De Euphorionis Chalcidensis vita et scriptis, una edició del 1843 incloïa nous fragments en l'Analecta Alexandrina. Al papir d'Oxirrinc se'n van trobar més versos.
Alguns autors suposen que fou també un poeta dramàtic. Fabricius li atribueix Ἀπολλόδωρος (Apol·lodoros, poema èpic) i Ἀποδιδοῦσα (comèdia).

## Referències

* ↑ Ciceró Tusculanae disputationes III, 45
* ↑ A. W. Bulloch, "La poesia hel·lenística. Figures menors", en:Greek Literature, Cambridge University, 1987, volum II, p. 340-344
# Estació de Liancourt-Rantigny

L'estació de Liancourt-Rantigny és una estació ferroviària situada al municipi francès de Liancourt, a prop de Rantigny (al departament de l'Oise).
És servida pels trens del TER Picardie.
| Provinença | Estació anterior | Línia | Estació següent | Destinació |
| Amiens | Clermont-de-l'Oise | TER Picardie | Laigneville | Paris-Nord |
# Estadi de la Frontière

L'Estadi de la Frontière és un estadi luxemburguès de futbol a Esch-sur-Alzette. És la seu de l'equip Association Sportive La Jeunesse d'Esch, -club que juga a la Lliga luxemburguesa de futbol- i té una capacitat per a 5.090 persones.

## Partits internacionals

L'estadi de la Frontière acull partits internacionals de la selecció de futbol de Luxemburg.
| Data | oponent | Puntuació | Competició | Afluència |
| 21 de maig de 1927 | Anglaterra | D 2-5 | Amistós | 3 789 |
| 22 d'octubre de 1972 | Turquia | V 2-0 | Qualificacions Copa del Món Grup 2 | 3 960 |
| 23 d'octubre de 1979 | Suècia | N 1-1 | Qualificacions Euro 1980 Grup 5 | 1 120 |
| 26 de març de 1980 | Uruguai | D 0-1 | Amistós | 1 500 |
| 11 de març de 1984 | Turquia | D 1-3 | Amistós | 8 000 |
| 17 de novembre de 1984 | RDA | D 0-5 | Qualificacions Copa del Món Grup 4 | 1 179 |
| 2 de desembre de 1987 | Escòcia | N 0-0 | Qualificacions Euro 1988 Grup 7 | 2 300 |
| 18 d'octubre de 1988 | Txecoslovàquia | D 0-2 | Qualificacions Copa del Món Grup 7 | 1 826 |
| 28 de març de 1990 | Islàndia | D 1-2 | Amistós | 400 |

## Referències

* ↑ «World Stadiums - Luxembourg» (en anglès). World Stadiums. Arxivat de l'original el 2012-09-18. [Consulta: 20 agost 2015].
# Estació de Roquetes

Mapa Metro Línia 3 :
Roquetes és una estació de la L3 del Metro de Barcelona situada sota el barri de Roquetes al districte de Nou Barris de Barcelona i es va inaugurar el 4 d'octubre de 2008 amb la prolongació entre Canyelles (capçalera de la Línia 3 fins al 4 d'octubre del 2008) i Trinitat Nova (on la L3 enllaça amb les L4 i L11).
Disposa de dos vestíbuls, un a la cruïlla del carrer Jaume Pinent i del carrer de les Torres i un altre sota el nou parc de Roquetes, a l'entorn del carrer Vidal i Guasch. El primer vestíbul és de 255m2 i té accessos distribuïts al llarg del carrer: una escalinata, un ascensor i una llarga escala mecànica (amb dos trams) per sortir al carrer. Aquest vestíbul disposa de dos grups de barreres tarifàries i màquines de venda de bitllets. El segon vestíbul se situa al nivell del carrer i disposa de màquines de venda de bitllets i barreres tarifàries. Els trens circulen per un nivell inferior, a 50 metres de profunditat (l'estació de metro en servei l'any 2008 a més fondària) format per una andana central de 8 metres d'amplada i 100 metres de llargada. A cada extrem de l'andana s'hi situa un grup d'escales mecàniques, una escalinata i un ascensor que condueixen al passadís que desemboca al pou on se situen ascensors de gran capacitat per pujar als vestíbuls. Al vestíbul del carrer de les Torres el pou té 18 metres de diàmetre i hi ha 3 ascensors i al vestíbul de Vidal i Guasch el pou fa 24 metres de diàmetre i hi ha 4 ascensors. A cadascun dels ascensors hi caben 23 persones, es mouen a una velocitat de 2m/s i estan coordinats amb l'arribada dels trens. També hi ha escales fixes d'emergència per a emergències i evacuació.
Actualment Roquetes és l'estació més profunda de la xarxa del metro de Barcelona amb una profunditat mitjana de 56 metres sota terra. A causa d'aquesta profunditat s'accedeix a l'estació amb set ascensors d'alta capacitat. D'aquí a uns anys deixarà de ser l'estació més profunda perquè algunes estacions de la L9 arribaran a estar a 70 metres sota terra.
Antigament, Roquetes era una estació de la línia 4, l'actual estació de Via Júlia, situada sota la Via Júlia, entre els barris de Verdún i Prosperitat, que va canviar el nom amb l'ampliació de la línia 4 fins a Trinitat Nova,
Inicialment l'actual estació de Roquetes s'havia d'anomenar Roquetes Alta.
Metro de Barcelona :
| Procedència/Destinació | < | Línia | > | Procedència/Destinació |
| Zona Universitària | Canyelles | | Trinitat Nova | Trinitat Nova |

## Accessos

* Carrer Vidal i Guasch
* Carrer Les Torres

## Vegeu també

* Línia 3 del metro de Barcelona
* Metro de Barcelona
* Xarxa ferroviària de Catalunya
# Explosió

Una explosió o esclat és l'alliberament d'energia en un interval temporal ínfim. D'aquesta forma, la potència de l'explosió és proporcional al temps requerit. Els ordres de magnitud voreja els gigawatts. Els orígens de les explosions se solen dividir en dues classes:
* Físics: mecànics (xocs de mòbils), electromagnètics (llamps) o pneumàtics (pressions i gasos).
* Químics: reaccions de cinètica ràpida.
Una explosió causa ones de pressió al voltant d'on es produeix. Les explosions es poden categoritzar segons si les ones són subsòniques i detonacions si són supersòniques (ones de xoc). Aquestes velocitats han de considerar-se respecte del medi de propagació (l'explosiu).
L'efecte destructiu d'una explosió és precisament per la potència de la detonació que produeix ones de xoc o diferències de pressió subjacents de durada molt curta, extremadament brusques.
La bomba atòmica, per exemple, a més de produir calor intensa produeix pressions elevadíssimes que causen les destructives ones de xoc. (vegeu: Bombardejos atòmics d'Hiroshima i Nagasaki).

## Explosions mortals famoses

* L'explosió al vaixell SS Mont-Blanc al port de Halifax amb gairebé 2000 morts
* La del Caterina Costa, que va ferir 3000 persones
* Accident a la planta de BASF a Oppau el 1921
* A la mina de Benxihu (mina de carbó), a la Xina
* L'accident de Txernòbil, el més greu relacionat amb l'energia nuclear
Viccionari
# Esvoranc

Un esvoranc és un forat que es produeix a la superfície d'un cos com a conseqüència d'un buit en la seua massa.
Una excavació profunda a la terra o al subsol també pot produir amb un esvoranc.
Els esvorancs naturals són molt típics dels llocs amb afluència hídrica que a causa de l'aigua fan una erosió hídrica.

## Vegeu també

* Excavació
Viccionari
# Estilbàcies

Stilbaceae és una família d'angiospermes pertanyent a l'ordre de les lamials amb set gèneres: Campylostachys, Eurylobium, Euthystachys, Nuxia, Retzia, Stilbe i Xeroplana

## Vegeu també

* Nuxia congesta

## Notes

* ↑ «Angiosperm families - Retziaceae Bartl.». Arxivat de l'original el 2018-10-04. [Consulta: 21 desembre 2009].

## Enllaços externs

* http://132.236.163.181/index.html Arxivat 2006-04-28 a Wayback Machine.
# Etnedal

Etnedal és un municipi situat al comtat d'Innlandet, Noruega. Té 1.321 habitants (2016) i té una superfície de 459 km². El centre administratiu del municipi és el poble de Bruflat.
Etnedal limita a l'est amb el municipi de Nordre Land, al sud amb Sør-Aurdal, i a l'oest i al nord amb Nord-Aurdal. El municipi és part del districte tradicional de Valdres, situat entre Gudbrandsdal i Hallingdal. Valdres també inclou els municipis Nord-Aurdal, Sør-Aurdal, Øystre Slidre, Vestre Slidre, i Vang. El riu Etna flueix a través del municipi, continua cap a Nordre Land i desemboca al Randsfjorden.

## Referències

* ↑ «Població l'1 de gener de 2016. Tot el país, comtats i municipis» (en anglès). Oficina Central d'Estadístiques de Noruega. [Consulta: 11 març 2016].

## Enllaços externs

* Etnedal - Lloc web oficial
# Etna (satèl·lit)

Etna (del grec Αίτνη) o Júpiter XXXI és un satèl·lit natural retrògrad irregular del planeta Júpiter. Fou descobert l'any 2001 per un equip de la Universitat de Hawaii liderat per Scott Sheppard i rebé la designació provisional de S/2001 J 11.

## Característiques

Etna té un diàmetre d'uns 3 quilòmetres, i orbita Júpiter a una distància mitjana de 22,285 milions de km en 679,641 dies, a una inclinació de 166 º a l'eclíptica (164° a l'equador de Júpiter), en una direcció retrògrada i amb una excentricitat de 0,393.
Pertany al grup de Carme, compost pels satèl·lits irregulars retrògrads de Júpiter en òrbites entre els 23 i 24 milions de km i en una inclinació d'uns 165 °.

## Denominació

El satèl·lit deu el seu nom al personatge de la mitologia grega Etna, la personificación divina de la muntanya Etna; tingué dos fills amb Zeus, els bessons Palics, deus sicilians dels gèisers. Altres autors relacionen els fills d'Etna amb Hefest o Demèter.
Rebé el nom definitiu d'Etna el 22 d'octubre de 2002. Anteriorment havia tingut la designació provisional de S/2001 J 11, que indica que fou l'onzè satèl·lit fotografiat per primera vegada l'any 2000.

## Vegeu també

* Júpiter
* Satèl·lits de Júpiter

## Referències

* 1 2 URL de la referència: https://ssd.jpl.nasa.gov/?sat_phys_par. Data de consulta: 5 setembre 2020.
* ↑ «Planet and Satellite Names and Discoverers». USGS Astrogeology Research Program - Gazetteer of Planetary Nomenclature, 08-01-2008.(anglès)
* ↑ Green, D. W. E «Satellites of Jupiter». 7998, 2, 22-10-2002.(anglès)
# Explosió combinatòria

Una explosió combinatòria, en administració i computació, és l'augment ràpidament accelerat de línies de comunicació a mesura que més organitzacions s'afegeixen en un procés. Casualment descrit com exponencial de fet només és estrictament polinòmic.
Si dues organitzacions necessiten comunicar-se sobre un tema particular, pot ser més fàcil comunicar-se directament només cal un únic canal de comunicació. Tanmateix, si s'afegeix una tercera organització, calen tres canals separats. Afegint-ne una quarta exigeix sis canals; cinc, deu; sis, quinze; etc.
En general, continuant així, això porta a $l={\frac {n(n-1)}{2}}$ línies de comunicació cobreix per n organitzacions.
L'enfocament alternatiu és adonar-se que aquesta comunicació cal que sigui un a un, i produir un camí genèric o intermedi de traspàs d'informació. El desavantatge és que això exigeix més treball per al primer parell.

## Vegeu també

* Problema dels aniversaris
* Teoria de grafs
# Euro-Mediterranean Human Rights Monitor

Euro-Mediterranean Human Rights Monitor (conegut comunament com Euro-Med Monitor i de vegades com Euro-Med HRM ) és una organització independent i sense ànim de lucre dedicada a la protecció dels drets humans. El seu objectiu principal és conscienciar sobre la legislació de drets humans a la zona i influir en la comunitat internacional perquè prengui mesures contra accions que violin els drets humans.
Richard Falk, antic relator especial de les Nacions Unides sobre la situació dels drets humans als territoris palestins ocupats des de 1967, exerceix com a president del Consell de Síndics de l'entitat.
Va ser fundada a Ginebra el novembre de 2011 per Ramy Abdu facilitant l'accés a les institucions europees de governança i dret, els seus principals objectius i públic.

## Referències

* ↑ «Euro-Med HRM: Saudi Arabia has forcibly disappeared 3 Libyans». Middle East Monitor, 11-12-2018.
* ↑ «Euro-Med HRM calls for disclosure of maps for mine sites in Libya». Marsad Libya. Arxivat de l'original el 2023-11-30. [Consulta: 11 octubre 2023].
* ↑ «Who We Are». Euro-Mediterranean Human Rights Monitor. [Consulta: 15 desembre 2016].
* ↑ «Euro-Mediterranean Human Rights Monitor | UIA Yearbook Profile | Union of International Associations». uia.org.
* ↑ «OHCHR | Special Rapporteur on Palestinian territories occupied since 1967». www.ohchr.org. [Consulta: 11 juliol 2019].
* ↑ «Report of the Special Rapporteur on the situation of human rights in the Palestinian territories occupied since 1967, Richard Falk (A/HRC/25/67) [EN/AR - occupied Palestinian territory]» (en anglès). ReliefWeb, 24-02-2014. [Consulta: 11 juliol 2019].
* ↑ The New Arab Staff. «Israel's refusal to cooperate with ICC 'admission of war crimes', says rights group». english.alaraby.co.uk, 09-04-2021.
* ↑ «No more family visits for Gazans imprisoned in Israel» (en anglès americà). Mondoweiss, 31-07-2018. [Consulta: 11 juliol 2019].
* ↑ Observer, Euromid. «Euro-Med announces changes in its administrative and executive structure». Euro-Mid. [Consulta: 11 juliol 2019].
* ↑ «Ramy Abdu | OHRH» (en anglès americà). [Consulta: 15 agost 2021].
* ↑ «Author Page» (en anglès). openDemocracy, 12-12-2019. [Consulta: 15 agost 2021].
* ↑ «As MENA States Grow Increasingly Repressive, Businesses Should Lead Reform». Middle East Centre, 27-08-2019. [Consulta: 15 agost 2021].
# Eugénie Duval

Eugénie Duval (Évreux, Eure, 3 de maig de 1993) és una ciclista francesa, professional des del 2015 i actualment a l'equip FDJ-Nouvelle Aquitaine-Futuroscope. Combina la carretera amb el ciclisme en pista.

## Palmarès en ruta

* 2017
** 1a al Clàssic femení de Vienne Poitou-Charentes

## Palmarès en pista

* 2016
** Campiona de França de Persecució per equips

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Federació de Futbol de les Illes Fèroe

La Federació de Futbol de les Illes Fèroe (en feroès, Fótbóltssamband Føroya), o FSF, és l’òrgan de gestió de tot el futbol nacional de les illes Fèroe, el nivell més alt del qual és la Primera DIvisió feroesa. També dirigeix les seleccions nacionals masculina i femenina de les Illes Fèroe. La Federació de Futbol de les Fèroe es va crear el 1979 i té la seu a Tórshavn.

## Història

El futbol de manera organitzada es juga a les Illes Fèroe des de finals del segle xix. La primera lliga nacional de futbol feroesa (Meistaradeildin) es va celebrar el 1942. Des d'aquell any i fins al 1978, tot el futbol feroès va estar gestionat per la ÍSF (Associació Esportiva de les Fèroe).
El 13 de gener de 1979 es va constituir la Federeació de Futbol. El 1985 es va celebrar la primera lliga nacional femenina de futbol a l'arxipèlag.
Als anys 1980, la Federació de Futbol va començar a formar entrenadors i directors tècnics. Al principi es feia amb l'ajut de Dinamarca, però des de mitjans dels anys 1990 que aquesta formació es realitza sota plena responsabilitat de la federació feroesa.
El 2 de juliol de 1988 les Illes Fèroe van entrar a la FIFA i el 18 d'abril de 1990 van ser acceptades per la UEFA. Des de llavors, les Illes Fèroe han participat en competicions internacionals de futbol.
A mitjans dels anys vuitanta i en col·laboració amb el Govern, la FSF va impulsar la creació de camps de gespa artificial. Fins a la data, la pràctica del futbol a l'arxipèlag estava condicionada pel mal estat dels terrenys de joc, a causa la climatologia plujosa.

## Presidència

El president més influent de la història de la FSF va ser Torleif Sigurðsson, una de les figures més importants per entendre les afiliacions a la FIFA i la UEFA. A més del seu treball amb la FSF, també va ser president de KÍ Klaksvík. Per premiar-lo per la seva feina, va rebre l'Ordre del Mèrit de la UEFA el 2004. Fins ara (2021) han ocupat el càrrec els següents directiusː
* Christian Olsen (1979-1981)
* Torleif Sigurðsson (1981-2002)
* Dánjal Andreasen (2002-2004)
* Óli Holm (2004-2008)
* Høgni í Stórustovu (2008-2010)
* Christian Andreasen (2010-actualitat)

## Referències

* 1 2 «Faroese future in safe hands» (en anglès). UEFA, 01-02-2015. [Consulta: 25 gener 2021].
* ↑ «Fótbóltssamband Føroya» (en feroès). Federació feroesa de futbol. [Consulta: 25 gener 2021].
* ↑ «El césped artificial revoluciona el fútbol en las Islas Feroe» (en castellà). FIFA, 22-11-2000. Arxivat de l'original el 2006-02-26. [Consulta: 25 gener 2021].
* ↑ «Faroe Islands mourn Sigurðsson» (en feroès). UEFA, 15-02-2008. [Consulta: 25 gener 2021].
* ↑ «Association Information» (en anglès). FIFA, 2021. Arxivat de l'original el 2021-01-24. [Consulta: 25 gener 2021].
* ↑ «Christian Andreasen» (en anglès). UEFA. [Consulta: 25 gener 2021].

## Enllaços externs

* Lloc oficial. (feroès) (anglès)
* Les Illes Fèroe al lloc de la FIFA Arxivat 2019-10-21 a Wayback Machine.. (feroès)
* Les Illes Fèroe al lloc de la UEFA. (anglès)
* Llista d'estadis de les Illes Fèroe. (anglès)