OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Jordi Frederic de Prússia

El príncep Jordi Frederic de Prússia (Bremen, 10 de juny de 1976) és el cap actual de la casa reial dels Hohenzollern i, per tant, el pretendent al tron de Prússia i també d'Alemanya. El seu nom complet en alemany és Georg Friedrich Ferdinand Prinz von Preußen.
El 25 de setembre del 1994, quan el seu avi el príncep Lluís Ferran de Prússia va morir, va ser ell qui va succeir-lo com a cap de la casa dels Hohenzollern, ja que el seu pare, Lluís Ferran fill, havia mort el 1977.
Jordi Frederic és rebesnet de Guillem II d'Alemanya, l'últim emperador alemany.

## Enllaços externs

* Preussen.de Arxivat 2003-07-27 a Wayback Machine. - Lloc web oficial de la Casa de Hohenzollern (en anglès)
* Biografia a Preussen.de Arxivat 2005-04-04 a Wayback Machine. (en anglès)
# Jordi Freixanet Solervicens

Jordi Freixanet Solervicens és un jugador de bàsquet català ja retirat, nascut a Manresa (Barcelona) el 15 de març de 1962.

## Història

Va començar a jugar professionalment al Cotonificio de Badalona a la temporada 1980-81 i va tenir una dilatada trajectòria jugant a diversos equips fins al moment de la seva retirada com a jugador en actiu, l'any 1994, quan militava a les files del TDK Manresa.
Del seu palmarès destaquen les dues medalles de bronze aconseguides formant part de la selecció nacional a la Universiada de Zagreb-87 i en el Campionat d'Europa juvenil de Damasc-79. I entre les seves fites esportives es troba l'haver aconseguit la cistella que va donar l'ascens al Càceres C.B. a la lliga ACB el 10 de maig de 1992 en el quart partit del Play-off davant el Prohaci Mallorca.
Retirat de la pràctica activa del bàsquet al final de la temporada 1993-94, va realitzar labors de "scouting" pel "staff" tècnic del TDK Manresa i va ser entrenador de l'equip Sub-23 del C.B.Manresa, equip vinculat al mateix TDK Manresa.
Després d'abandonar definitivament el món del bàsquet, es va bolcar en la seva carrera com a arquitecte, muntant el seu propi estudi a Manresa.

## Trajectòria esportiva

* Cotonficio de Badalona (1980-1983)
* Licor 43 de Santa Coloma (1983-1986)
* GIN MG-Sarria (1986-1987)
* IFA Espanyol (1987-1989)
* Caixa Canàries (1989-1991)
* Càceres C.B. (1991-1993)
* TDK Manresa (1993-1994)

## Palmarès

* Medalla de Bronze amb la Selecció Nacional Promeses en la Universiada de Zagreb-87
* Medalla de Bronze amb la Selecció Nacional Juvenil en el Campionat d'Europa de Damasc-79

## Internacionalitat

* 10 vegades internacional amb la Selecció Nacional Absoluta
* Internacional amb la Selecció Nacional Promeses
* Internacional amb la Selecció Nacional Júnior
* Internacional amb la Selecció Nacional Juvenil

## Referències

* ↑ youtube.com Cistella de l'ascens del Càceres a l'ACB en el 92
* ↑ jordifreixanet.cat

## Enllaços externs

* basketpedya.com Fitxa del jugador
* acb.com Fitxa del jugador Arxivat 2005-11-15 a Wayback Machine.
# João Gustavo

João Gustavo (Cristianópolis, 2001) és un cantant brasiler, membre del duo Dom Vittor & Gustavo. És germà de mare de la cantant Marília Mendonça.
És fill de Ruth Dias Moreira i Mário Mendonça.

## Referències

* ↑ Andrade, Gabriela. «Conheça João Gustavo, irmão caçula de Marilia Mendonça» (en portuguès brasiler), 17-11-2021. [Consulta: 20 febrer 2022].
* ↑ «Irmão de Marília Mendonça desabafa sobre o sucesso na web» (en portuguès brasiler), 13-12-2021. [Consulta: 20 febrer 2022].
# Josef Wehrli

Josef Wehrli (Einsiedeln, 3 de desembre de 1954) va ser un ciclista suís, que fou professional entre 1978 i 1983.

## Palmarès

* 1981
** 1r a Visp-Graechen
* 1982
** 1r a GP de la ville de Meyrin

### Resultats al Tour de França

* 1982. 69è de la classificació general

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1979. 82è de la classificació general
* 1980. 62è de la classificació general
* 1983. 101è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1982. Abandona

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Jonas Romanovas

Jonas Romanovas, conegut anteriorment com a Ivan Romànov (rus: Иван Романов) (Vílnius, 4 d'agost de 1957) va ser un ciclista lituà que va competir també per la Unió Soviètica. Fou professional entre 1990 i 1992 i va guanyar dues medalles als Campionats del món de Puntuació.

## Palmarès en pista

* 1987
** Campió de la Unió Soviètica en Madison

## Palmarès en ruta

* 1975
** Campió del món júnior en contrarellotge per equips (amb Nikolaï Bondarenko, Guennadi Karavajev i Leonid Toropov)
** 1r a la Cursa de la Pau júnior
* 1985
** Campió de la Unió Soviètica en critèrium
** 1r a la Volta a Grècia
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Suècia
* 1986
** Vencedor de 3 etapes de la Volta a Cuba
** Vencedor de 3 etapes al Trofeu Joaquim Agostinho
** Vencedor de 2 etapes de la Volta a Colòmbia
** Vencedor d'una etapa de la Setmana Ciclista Bergamasca
** Vencedor d'una etapa de la Cursa de la Pau
* 1987
** Campió de la Unió Soviètica en critèrium
* 1988
** Vencedor de 2 etapes de la Volta a Grècia
* 1993
** 1r a la Mi-août bretonne i vencedor d'una etapa
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Polònia
* 1994
** 1r a la Ronda van Midden-Nederland

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1992. 96è de la classificació general

## Enllaços externs

* Fitxa 1 a sitiodeciclismo.net
* Fitxa 2 a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa 1 a museociclismo.it
* Fitxa 2 a museociclismo.it
# Juliana de Nassau-Dillenburg

Juliana de Nassau-Dillenburg (en alemany Juliane von Nassau-Dillenburg) va néixer a Dillenburg (Alemanya) el 3 de setembre de 1587 i va morir a Rotenburg el 15 de febrer de 1643. Era una noble alemanya filla del comte Joan II de Nassau-Siegen (1561-1623) i de Magdalena de Waldeck-Wildungen (1558-1599).
Essent la segona esposa del landgravi Maurici I de Hessen-Kassel va procurar que una part dels dominis del langraviat fossin per als seus fills. Així, tot i romandre sota la sobirania de Hessen-Kassel, al seu fill gran Herman li va correspondre Hessen-Rotenburg, al segon Frederic, Hessen-Eschwege, i a Ernest, Hessen-Rhein.

## Matrimoni i fills

El 22 d'abril de 1603 es va casar amb Maurici I de Hessen-Kassel (1572-1632), fill del landgravi Guillem IV (1532-1592) i de Sabina de Württemberg (1549-1481). Fruit d'aquest matrimoni nasqueren:
* Felip (1604-1626).
* Agnès (1606-1650), casada amb Joan Casimir d'Anhalt-Dessau (1596-1660).
* Herman (1607-1658), casat primer amb Sofia Juliana de Waldeck (1607-1637) i després amb Cunegunda Juliana d'Anhalt-Dessau (1608-1683).
* Juliana (1608-1628).
* Sabina (1610-1620).
* Magdalena (1611-1671), casada amb Eric Adolf de Salm-Reifferscheid (1619-1673).
* Maurici (1614-1633).
* Sofia (1615-1670), casada amb el comte Felip I de Schaumburg-Lippe (1601-1681)..
* Frederic (1617-1655), casat amb Elionor Caterina de Zweibrücken (1626-1692).
* Cristià (1622-1640).
* Ernest (1623-1693), casat primer amb Maria Elionor de Solms-Lich (1632-1689) i després amb Alexandrina de Dürnizl († 1754).
* Cristina (1625-1626).
* Felip (1626-1629).
* Elisabet (1628-1633).

## Bibliografia

* Lemberg, Margret: Juliane Landgräfin zu Hessen (1587 - 1643) (= Quellen und Forschungen zur hessischen Geschichte Bd. 90). Darmstadt, Marburg 1994.
# Juliane Koepcke

Juliane Koepcke (nascuda el 10 d'octubre del 1954 a Lima, Perú), també coneguda pel seu nom de casada Juliane Diller, és una mastòloga alemanya d'origen peruà. Koepcke fou l'única supervivent de l'accident del vol 508 de LANSA el 24 de desembre del 1971. La seva aventura sobrevivint no tan sols a l'accident sinó durant onze dies a la selva de l'Amazones ha suscitat un gran interès mediàtic durant gairebé cinc dècades.

## Biografia

Juliane Köpcke, nascuda a Lima el 10 d'octubre de 1954, era filla del biòleg Hans-Wilhelm Köpcke i de la famosa ornitolóloga, Anna Maria Emilia Koepcke, de nacionalitat alemanya, el cognom de la qual el porten almenys tres aus tropicals amazòniques.
El 1971 ja es trobava cursant l'últim any de l'escola secundària i pensava estudiar zoologia o biologia.

## Referències

* 1 2 Escobar la Cruz, Ramiro «La bióloga que cayó del cielo». El País, 26-12-2014 [Consulta: 4 novembre 2018].
# Juliana Silva

Juliana Felisberta da Silva (22 de juliol de 1983, Santos, Brasil) és una jugadora de vòlei platja femení de Brasil que va guanyar el Campionat Mundial de Vòlei Platja de 2011, a més de guanyar la medalla de bronze als Jocs Olímpics de Londres 2012, en ambdues ocasions al costat de Larissa França.

## Trajectòria

El març de 2004, en la seva primera competició al costat de Larissa França, van quedar terceres en una competició internacional, després de derrotar a les olímpiques xineses Tian Jia i Wang Fei. Solament van ser derrotades per les nord-americanes Misty May-Treanor i Kerri Walsh i per les rivals brasileres Adriana Behar i Shelda Bede. En el tour mundial de la SWATCH-FIVB de 2005 van tenir uns guanys de 409.750 dòlars, i solament les estatunidenques van poder superar-les en algun moment. Van aconseguir sis victòries i 14 podis de 15 proves totals. Les nord-americanes van guanyar en sis ocasions, amb quatre d'aquestes victòries davant Larissa i Juliana, a Berlín, París, Salvador de Badia i Cape Town. En la temporada de 2006 van aconseguir guanyar 533.750 dòlars en només 25 esdeveniments, amb set victòries i 18 podis.
Va guanyar la medalla de plata al Campionat Mundial de Vòlei Platja de 2005 a Berlín i al de 2009 a Stavanger, sempre al costat de Larissa França. El 2011 van aconseguir finalment guanyar la medalla d'or.

## Palmarès

* Jocs Olímpics
** Bronze als Jocs Olímpics de Londres 2012 amb Larissa França.
* Campionat Mundial de Vòlei Platja
** Or al Campionat Mundial de Vòlei Platja de 2011 en Roma amb Larissa França.
** Plata al Campionat Mundial de Vòlei Platja de 2005 en Berlín amb Larissa França.
** Plata al Campionat Mundial de Vòlei Platja de 2009 en Stavanger amb Larissa França.
** Bronze al Campionat Mundial de Vòlei Platja de 2007 en Gstaad amb Larissa França.
* Jocs Panamericans
** Or als Jocs Panamericans de 2007 a Rio de Janeiro amb Larissa França.
** Or als Jocs Panamericans de 2011 a Guadalajara amb Larissa França.

## Referències

* ↑ «Larissa França» (en anglès). bvbinfo.com. [Consulta: 22 maig 2013].
* ↑ «Entrevista com Juliana i Larissa do Vôlei de Praia» (en portuguès). [Consulta: 22 maig 2013].
* ↑ «As medalhistas Juliana Silva i Larissa França levam o ouro no vôlei de praia» (en portuguès). Arxivat de l'original el 2012-12-31. [Consulta: 22 maig 2013].

## Enllaços externs

* Perfil de Juliana Felisberta
# Molí del Malet de Montblanc

El Molí del Malet de Montblanc és una obra del municipi de Montblanc (Conca de Barberà) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Només queden les parets, la bassa i el cacau. Es troba gairebé on s'ajunten els rius Anguera i Francolí. Molt probablement agafava l'aigua dels dos rius.

## Referències

* 1 2 «Molí del Malet de Montblanc». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 12 novembre 2015].
# Export (Pennsilvània)

Export és una població dels Estats Units a l'estat de Pennsilvània. Segons el cens del 2000 tenia 895 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Export tenia 895 habitants, 455 habitatges, i 232 famílies. La densitat de població era de 909,4 habitants per quilòmetre quadrat.
Dels 455 habitatges en un 22% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 32,1% hi vivien parelles casades, en un 12,1% dones solteres, i en un 49% no eren unitats familiars. En el 43,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 21,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era d'1,97 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,74.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 18,8% tenia menys de 18 anys, un 6% entre 18 i 24, un 33,2% entre 25 i 44, un 18,8% de 45 a 60 i un 23,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 41 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 85,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 28.350 $ i la renda mediana per família de 36.591 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.677 $ mentre que les dones 22.031 $. La renda per capita de la població era de 20.170 $. Entorn del 3,1% de les famílies i el 7,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Export». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Export». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Ville-di-Paraso

Ville-di-Paraso (en cors E Ville di Paraso) és un municipi francès, situat a la regió de Còrsega, al departament d'Alta Còrsega. L'any 1999 tenia 128 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 169 | 197 | 175 | 172 | 168 | 128 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2008- | Pierre Baptiste Maestracci | | |
# No Small Children

No Small Children és un grup de música de rock alternatiu format per tres dones de Los Angeles, Califòrnia en actiu des de 2012 conegut per la seva versió de Laisse tomber les filles i per participar en la banda sonora del remake de 2016 de Caçafantasmes.

## Referències

* ↑ «Teachers-Turned-Rockers No Small Children Debut Puppet-Filled 'Radio' Video: Premiere». [Consulta: 30 novembre 2019].
* ↑ «Meet the little-known L.A. band you hear in 'Ghostbusters'» (en anglès americà), 16-07-2016. [Consulta: 30 novembre 2019].

## Enllaços externs

* Lloc web oficial (anglès)
# Julien Duranville

Julien Dienda Duranville (nascut el 5 de maig de 2006) és un futbolista professional belga que juga com a davanter al Borussia Dortmund. És un internacional juvenil amb Bèlgica.

## Primers anys i carrera del club

Duranville va néixer a Uccle, Bèlgica, d'una mare congolesa d'Etterbeek.
Duranville és un producte juvenil de l'RSC Anderlecht, club amb el qual va signar el seu primer contracte el maig de 2021. Va fer el seu debut professional el 22 de maig de 2022 en un empat per 1-1 a la Primera Divisió A belga contra el Club Brugge. El 27 de gener de 2023, el Duranville va fitxar pel club de la Bundesliga Borussia Dortmund. A l'última jornada de la temporada 2022-23, va debutar en un empat 2-2 contra el Mainz.
L'11 d'octubre de 2023, va ser nomenat pel diari anglès The Guardian com un dels millors jugadors nascuts l'any 2006 a tot el món. No obstant això, es va perdre la major part de la temporada 2023-24 a causa d'una lesió muscular a la cuixa.

## Referències

* ↑ «Ariane Malongo, maman de Julien Duranville, se confie sur l'éclosion de son fils : "Son objectif, c'est d'aller au Mondial"». www.dhnet.be.
* ↑ «Club Brugge vs. Anderlecht - 22 maig 2022». Soccerway.
* ↑ «BVB verpflichtet Julien Duranville» (en german). Borussia Dortmund, 27-01-2023. [Consulta: 27 gener 2023].
* ↑ «BVB spielt nur 2:2 gegen Mainz» (en alemany). Borussia Dortmund, 27-05-2023. Arxivat de l'original el 30 de maig 2024. [Consulta: 1r juny 2024].
* ↑ Christenson, Marcus. «Next Generation 2023: 60 of the best young talents in world football». theguardian.com, 11-10-2023. [Consulta: 11 octubre 2023].
* ↑ «Kurioser Grund: Warum Julien Duranville der BVB-Durchbruch noch nicht gelungen ist» (en alemany). Fussball Europa, 25-01-2024.

## Enllaços externs

* Julien Duranville, Fitxa a Soccerway
* Julien Duranville at the Royal Belgian Football Association
* Julien Duranville a worldfootball.net
# Mestre d'Estopanyà

El mestre d'Estopanyà fou un pintor italià actiu a Aragó o Catalunya, al segon terç del segle xiv. Va ser l'autor del Retaule de sant Vicenç d'Estopanyà a la Ribagorça (Osca), conservat al Museu Nacional d'Art de Catalunya.
La seva procedència ha estat sempre qüestionada, arribant-se a donar noms d'artistes com el del pintor aragonès Ramon Torrent artista que va morir el 1325. També es va anomenar el pintor català Bernat Pou actiu en aquest temps a la ciutat de Balaguer. Aquestes hipòtesis obligaven a datar a l'autor al primer quart del segle xiv.
Però abans de tot s'ha de pensar en un pintor que conegués la pintura d'Itàlia i més concretament a Giotto, que és a qui més semblança té l'estil de l'obra del Retaule de sant Vicenç d'Estopanyà. Per aquesta causa s'associava el retaule a un artista que el més probable és que fos d'origen italià, també Josep Gudiol i Cunill va arribar a assenyalar-lo com procedent de Florència, teoria que va seguir més tard Josep Gudiol i Ricart adjudicant a l'obra l'autoria d'un toscà resident a Lleida a mitjan segle xiv. Totes aquestes teories es confirmen per part d'Ainaud de Lasarte quan tracta d'identificar el mestre d'Estopanyà amb un pintor florentí anomenat Ròmul que es troba documentat a Osca i que el 1367 rep un encàrrec d'un retaule per part d'uns dominicans.

## Referències

* ↑ Manuel Serrano Sanz, Documentos relativos a la pintura en Aragón durante los siglos XIV y XV en Revista de Archivos, Bibliotecas y Museos 32-33, 1915; 34-35, 1916 i 37, 1917 (citat a Alcoy 1992, p. 226)
* ↑ Salvador Sanpere i Miquel, Los cuatrocentistas catalanes. Historia de la pintura de Cataluña en el siglo XV, Barcelona, 1906 p. 107 (citat a Alcoy 1992, p. 226)
* ↑ Alcoy, 1992, p. 224-226.

## Bibliografia

* Alcoy, Rosa; Barral i Altet, Xavier. «Maestro de Estopanyà, posiblemente Rómulo de Florencia». A: Prefiguración del Museu Nacional d'Art de Catalunya (en castellà). Barcelona: Museu Nacional d'Art de Catalunya/Lunwerg, 1992. ISBN 84-8043-004-4.
# Nicandre d'Etòlia

Nicandre d'Etòlia (en llatí Nicander, en grec antic Νίκανδρος "Níkandros") fou un polític de la Lliga Etòlia, que quan els seus conciutadans van organitzar la coalició contra Roma, fou enviat com ambaixador a Filip V de Macedònia (193 aC) per animar-lo a unir-se a la Lliga, però no va tenir èxit, segons explica Titus Livi.
Dos anys després, el 191 aC el van enviar, juntament amb Thoas, a demanar ajuda a Antíoc III el Gran de Síria, missió que va acomplir ràpidament, en dotze dies. Va caure en mans del rei Filip que el va tractar amb una amabilitat inesperada, i va ser alliberat, arribant a Hipata just al moment en què els etolis deliberaven sobre la pau, i amb alguns diners que havia rebut d'Antíoc i la promesa d'èxits militars, els va convèncer de seguir en armes i rebutjar la pau proposada pels romans, com expliquen Livi i Polibi.
El 190 aC fou nomenat estrateg dels etolis i va intentar obligar al cònsol Fulvi Nobilior a aixecar el setge d'Ambràcia, però va fracassar. Després va ser enviat a Roma com ambaixador juntament amb Fenees per ajustar la pau.
Sospitós de ser favorable al Regne de Macedònia donada l'amabilitat que Filip va tenir amb ell, quan es va declarar la guerra entre romans i Perseu de Macedònia (171 aC a 168 aC) els romans el van cridar a la ciutat de Roma, on va restar fins a la seva mort.

## Referències

* ↑ 3.Nicander a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 1073-1174
# Nicandre de Tiatira

Nicandre de Tiatira (Nicander, Níkandros Νίκανδρος) fou un gramàtic grec.
Era suposadament originari de Tiatira (Thyatira). Molts el suposen el mateix personatge que Nicandre de Colofó. Va escriure Περι τῶν Δημῶν i Ἀττικὴ Ὀνόματα, probablement el mateix que Ἀττιὴ Διάλεκτος

## Referències

* ↑ «Nicander». A: William Smith (ed.). A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology (en anglès). Londres: John Murray, 1870.
# Nicolau Oliver i Fullana

Nicolau Oliver i Fullana (Ciutat de Mallorca, 1623-Amsterdam, 1692), jurista, militar, geògraf i escriptor de peculiar evolució religiosa; era fill de Nicolau Fullana i de Catalina Seguí, modificà el seu cognom per poder complir la condició testamentària imposada del seu oncle Joan Oliver, cosa que li permeté rebre en herència Son Oliver, al Pla de Sant Jordi.
El 1641 lluità al servei de Felip IV de Castella a la guerra dels Segadors com a capità. De tornada a l'illa optà al càrrec de sergent major de Mallorca, màxima autoritat militar “de carrera” de l'illa, que finalment obtingué Vicenç Mut. L'any 1648 s'estava a Brussel·les, on era sergent major i conseller, cosmògraf i cronista de Felip IV de Castella. El 1650 escrivia un epigrama en llatí a “La historia del Reyno de Mallorca” del seu antic competidor Vicenç Mut. A finals d'aquesta dècada residia a Madrid i el 1660 fou acusat per la Inquisició de Toledo dels delictes de superstició i màgia, pels quals va ser condemnat, dos anys després, a quatre anys de presó.
Complida la pena, passa a Amsterdam on es convertí al judaisme i adoptà el nom de Daniel Judà i es casà, en segones núpcies amb la sefardita d'origen portuguès, Isabel Rebeca Correa poetessa en castellà. Fou coronel d'infanteria al servei de les Províncies Unides en les guerres contra França.
Entre 1684 i 1691 publicà una multitud llibres i opuscles en castellà, majoritàriament editats a Brussel·les. Es tracta d'una obra de circumstàncies, laudatòria i segurament d'encàrrec, en la qual res indica la professió de la seva nova religió, ja que hi abunden referències favorables al catolicisme (“fervoroso anhelo de extirpar a los enemigos de Jesucristo” diu en to encomiàstic del Ducat de Bejar) o alabances a la casa d'Àustria, així mateix signava les seves obres amb el seu nom cristià. Aquesta «doble personalitat» planteja alguns paral·lelismes amb la biografia d'Anselm Turmeda. Més destacable és la seva activitat com geògraf en que desplega els seus millors esforços, per exemple en la descripció de les terres poblades pels hongaresos que fa a “Recopilación histórica de los Reyes, guerras, tumultos y rebeliones de Ungria des de su población por los Hunnos” (1687), o en la intensa col·laboració que va mantenir amb Joan Blaeu en l'edició del seu atles, al qual va incorporar una descripció de les Balears.

## Referències

* ↑ Oliver i Fullana, és un sòl cognom, en el sistema modern de dos llinatges, aliè a la tradició mallorquina fins al segle xix, el seu nom complet seria Nicolau Oliver i Fullana Seguí.
* ↑ «Oliver Fullana, Nicolau». A: Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 12. Palma: Promomallorca, p. 70. ISBN 84-8661702-2.
* ↑ «Nicolau Oliver i Fullana». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Bibliografia

* Nicolau Oliver i Fullana: judaïtzant mallorquí, Antoni Sastre de sa Torreta, La Mata escrita, Algaida, 1980. ISBN 8430027262.
* Nicolas Oliver Fullana, judaizante mallorquín en Amsterdam
* La vida de Don Nicolás de Oliver a Vidas mágicas e Inquisición, Volum 1, Julio Caro Baroja.