OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Teòfil d'Atenes

Teòfil (en llatí Theophilus, en grec antic Θεόφιλος) fou un poeta còmic atenenc probablement de la comèdia mitjana, encara que ocasionalment és presentat com a representant de la nova comèdia.
Ateneu de Naucratis i Suides relacionen les seves obres:
* Ἀπόδημοι ("Apódemoi" Els viatgers).
* Βοιωτία ("Boiotía" Beòcia).
* Ἐπιδαυριος ("Epidaurios" Epidaure).
* Ἰατρός ("Iatrós" El metge).
* Κιθαρῳδός ("Kizrodós" El citarista).
* Νεοπτόλεμος ("Neoptólemos" Neoptòlem).
* Παγκρατιαστής ("Pankratiastes", Els que lluiten al Pancraci).
* Προιτίδες, ("Proitídes").
* Φιλαυλος ("Philaulos" El que li agrada l'aulos)
Fabricius l'inclou a la Bibliotheca Graeca.

## Referències

* ↑ 1.Theophilus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 1084
# Tempesta de neu al mar

Tempesta de neu al mar (títol complet en anglès: Snow Storm - Steam-Boat off a Harbour's Bouth, fent senyals a Shallow Water). Quadre a l'oli sobre llenç de 91.5 x 122 cm. propietat de la "Tate Collection London".
El quadre representa un vaixell de rodes amb paletes situades generalment a banda i banda del buc, o a la popa, atrapat en una tempesta de neu. Aquesta pintura marina mostra el pintor de l'època romàntica d'una tempesta de neu sobre l'aigua en el seu millor moment, desenvolupant plenament la audàcia i atrevida fantasia romàntica de Turner. Turner era inigualable en representar el món natural sense dominar per la humanitat i en explorar els efectes dels elements i la batalla de les forces de la naturalesa. Turner va treballar primer com a aquarel·lista, i va començar a treballar molt després amb olis. Posteriorment va aplicar les tècniques que va aprendre en aquarel·la a les pintures a l'oli.
És típic de l'estil tardà de Turner. Les tonalitats i tons de torner es pinten en diferents capes de color, les pinzellades afegint textura a la pintura. Els colors són monocromàtics, només hi ha algunes tonalitats de gris, verd i marró, que tenen el mateix to de colors. La llum pàl·lida i platejada que envolta el vaixell crea un punt focal, atraient l'espectador al quadre. El fum de la barca de vapor s'escampa sobre el cel, creant formes abstractes de la mateixa qualitat que les ones.
El quadre és molt subjectiu per la seva època: La paleta, força limitada, i la fusió embogida de massa d'aigua i llum evoquen un estat quasi oníric. El cert, malgrat tot, és que Turner observa al detall i control tots els elements. Nomes algú amb els seus coneixements del color i de la llum podia adonar-se que s'havia de plasmar les flames de sota coberta amb el to groc llimona que neix d'esguardar per una cortina de neu. El vaixell que es sacseja perillosament en l'epicentre del remolí té una funció simbòlica, que reflecteix la convicció de Turner de què l'home resta a mercès de les forces poderoses de la natura. Turner comentà:
| « | <<No la vaig pintar perquè s'entengués, però volia mostrar com era aquesta escena; Vaig aconseguir que els mariners em fixessin al pal per observar-lo; Vaig quedar-me atordit quatre hores i no esperava escapar, però em sentia obligat a enregistrar-ho si ho fes. | » |

## Referències

* ↑ Beckett (1994)page 194, 263–268
* ↑ The Art Book, 1994 Phaidon Press Limited, ISBN 9780714829845 page 465-467 -
* ↑ Bockemühl (2015), p. 71.
# Tian Qing

Tian Qing (n. 19 ago 1986) és una esportista xinesa que competeix en bàdminton en la categoria de dobles.

## Referències

* ↑ «田卿 Tian Qing» (en chinese). [Consulta: 8 setembre 2015].

## Enllaços externs

* Tian Qing al BWF.tournamentsoftware.com
* TIAN Qing a la BWFbadminton.com
* Asian Games Badminton Biography Arxivat 2012-01-04 a Wayback Machine.
* Thomas and Uber Cup Selected Squad
# Tim Paterson

Tim Paterson (1956) és un enginyer informàtic, que va escriure el sistema operatiu QDOS.

## Història

El 1980 quan tenia 24 anys, treballava a l'empresa Seattle Computer Products on va crear un sistema operatiu anomenat 86-DOS. No obstant això, durant les fases de desenvolupament, el sistema era conegut com a Quick and Dirty Operating System. QDOS era una adaptació de CP/M al xip 8086 d'Intel, encara que Tim Paterson sempre ha mantingut que el seu codi era original. Aleshores CP /M era el sistema operatiu més comú per als microcomputadors de 8 bits, existint un buit en l'àrea de sistemes operatius per xips de 16 bits. L'empresa que comercialitzava CP/M era Digital Research propietat de Gary Kildall.
IBM va començar a desenvolupar la seu pròpi ordinador personal que batejaria IBM PC al juliol de 1980 i el seu primer prototip de nom codi Acorn el va començar a desenvolupar el mes d'agost. En 1981 IBM, després de fallar les negociacions amb Digital Research per a l'elaboració del sistema operatiu (les raons són discutides però inclouen la tardança de Kildall a signar una clàusula de confidencialitat amb IBM) va acordar amb Microsoft que li proporcionaria un sistema operatiu per l'ordinador.
El veritable èxit de Bill Gates va ser aconseguir que el contracte amb IBM li permetés no només la venda del sistema operatiu propi de la màquina, anomenat PC-DOS, sinó que a més pogués comercialitzar el sistema operatiu per a altres sistemes, amb el nom de MS-DOS.
A Microsoft se li acabava el termini de lliurament estipulat i no disposava encara del programari, per la qual cosa Bill Gates i Paul Allen van decidir comprar els drets (primer una llicència parcial i més tard una llicència completa) del sistema creat per Tim Paterson i contractar a aquest (el maig de 1981) per la seva adaptació al microprocessador usat en l'IBM-PC, el 8088 d'Intel. El resultat va ser venut com PC-DOS a IBM i més tard comercialitzat com MS-DOS als ordinadors clònics que sorgirien després de l'èxit d'IBM-PC.
Tim va ser contractat per Microsoft en diversos períodes de la seva vida i va treballar en el desenvolupament de Visual Basic. Algun temps després també va rebre algunes accions d'aquesta.
Actualment té una companyia de maquinari Paterson Tech

## Referències

* ↑ «The Dross of the DOS» (en anglès). [Consulta: 6 juny 2014].
* ↑ «Origins of DOS > Articles > Encyclopedia: DOS» (en anglès). Arxivat de l'original el 2018-07-23. [Consulta: 6 juny 2014].

## Bibliografia

* Manes, Stephen and Paul Andrews (1994). Gates. Touchstone Book. ISSN 0-671-88074-8.
# Torre de Vinaixa

El castell de Vinaixa és un edifici de Vinaixa (Garrigues) declarat bé cultural d'interès nacional.

## Descripció

Es tracta de les restes d'un casal renaixentista, conegut amb el malnom del castell que molt possiblement ocupa el lloc de la primitiva fortificació medieval. De l'antic nucli en resta a la zona nord un portal mig adovellat, que devia formar part d'una vila closa que seria la protecció perfecta per a la població nascuda al voltant de la fortalesa al segle xii.
Destaca una torre de planta semicircular a migjorn de l'església. Es recolza sobre la mateixa pedra pinyolenca damunt la que s'aixeca l'església parroquial de la població, resta adossada a les dependències de la casa parroquial. L'accés es fa per les estances de l'abadia ubicades darrere l'absis de l'església, a nivell d'un segon pis. És una balconada o terra, pavimentat, envoltat d'habitatges.

## Història

L'any 1198 consta com a senyor del castell Berenguer de Puigverd, que es donà al monestir de Poblet i li cedí el castell de Vinaixa amb totes les seves pertinences. El mateix Berenguer de Puigverd donà el 1204 a Poblet la vila de Vinaixa amb els Omellons. El monestir no obtingué la senyoria definitiva del lloc fins al 1210, en virtut d'una permuta feta amb Pere el catòlic. Des de llavors i fins al segle xix, Poblet fou el senyor de Vinaixa.

## Referències

* 1 2 3 «Castell de Vinaixa». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 2 setembre 2015].

## Enllaços externs

* «Castell de Vinaixa». Inventari del Patrimoni Arqueològic i Paleontològic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya.
# Torre de Viladomiu Vell

La Torre de Viladomiu Nou és un edifici inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya, construït com a residència de la família Viladomiu, propietaris de la colònia tèxtil Viladomiu Vell.

## Descripció

Edifici de planta irregular amb un cos central diferenciat en totes les seves proporcions. La façana principal, orientada a ponent, és flanquejada per dos cossos amb grans terrasses. El cos de migdia envoltat de jardins té una entrada secundària que comunica amb una glorieta i una torre de planta quadrada i de considerables proporcions. Aquesta torre té, en el seu interior una gran escala que comunica amb els diversos pisos de la torre. El cos de tramuntana és més massís i està també envoltat de jardins. Els diferents nivells dels cossos estan coberts per una teulada a dues aigües o a quatre vessants a la torre. La decoració centrada principalment en les cornises i les finestres dona un aire totalment romàntic al conjunt.
Els elements decoratius són una barreja de diferents estils històrics: columnetes amb estilitzats capitells, arcs ogivals (recreacions medievals), juntament amb la utilització del maó vermellós en els acabaments dels arcs i les cornises (d'estil mudèjar) que contrasta amb el blanc de l'arrebossat i alguns detalls de mosaics als jardins.

## Història

La torre es va començar a construir el 1878, i al principi s'hi va instal·lar la fusteria de la colònia als baixos. El 1910 es va inaugurar.
Fou concebuda com a segona residència dels propietaris de la colònia, els Viladomiu. Aquesta és l'última gran obra important del conjunt urbanístic de Viladomiu Vell i esdevé símbol del poder econòmic i social dels propietaris, gràcies a l'ús d'un llenguatge arquitectònic historicista.

## Referències

* 1 2 3 «Torre Colònia Viladomiu Vell - Casa Senyorial». pat.mapa. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 novembre 2014].
* ↑ Serra, Rosa; Casals, Lluís (fotografies). Colònies Tèxtils de Catalunya. Barcelona: Angle Editorial i Caixa de Manresa, 2000. ISBN 8488811594.
* Torre de Viladomiu Vell
* Façana
* Entrada
* Façana posterior
# Toimi Alatalo

Toimi Alatalo (Savitaipale, 4 d'abril de 1929 - Savitaipale, 28 d'abril de 2014) fou un esquiador de fons finlandès que va competir durant la dècada de 1950.
El 1960 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Hivern de Squaw Valley, on disputà tres proves del programa d'esquí de fons. Formant equip amb Eero Mäntyranta, Väinö Huhtala i Veikko Hakulinen, guanyà la medalla d'or en el relleu 4x10 km, mentre en la prova dels 30 quilòmetres fou setè i en els 15 quilòmetres vint-i-tresè.
En el seu palmarès també destaquen tres campionats nacionals, el 1956 i 1959 en els 15 quilòmetres i el 1958 en el relleu.

## Referències

* ↑ «Hiihdon olympiavoittaja Toimi Alatalo on kuollut - Maastohiihto - Ilta-Sanomat». Arxivat de l'original el 2014-05-05.
* 1 2 «Olympedia – Toimi Alatalo». [Consulta: 19 febrer 2023].
# Tomáš Satoranský

Tomáš Satoranský (Praga, 30 d'octubre de 1991), és un jugador de bàsquet txec. Mesura 2,01 metres, i juga en la posició de base. Va ser escollit en segona ronda del Draft de l'NBA del 2012 amb el número 32. Pertany a la plantilla del FC Barcelona.

## Carrera esportiva

Després de jugar entre 2009 o 2014 al CB Sevilla, el FC Barcelona el va fitxar el juliol de 2014, per un traspàs d'uns 150.000 euros, per compartir la direcció de l'equip amb Marcelinho Huertas, tenint en compte que ni Víctor Sada ni Jacob Pullen no havien estat renovats.
El juliol de 2016 va comunicar al club català que pagaria la clàusula de rescissió del seu contracte per firmar amb els Washington Wizards de l'NBA, on hi ha jugat en dues etapes (2016–2019 i 2022). També ha estat jugador dels Chicago Bulls (2019–2021), New Orleans Pelicans (2021–2022) i San Antonio Spurs (2022).
L'estiu del 2022, va tornar a fitxar pel FC Barcelona, amb el qual es proclamà campió de la Lliga ACB durant la temporada 2022-2023.

## Internacional

Internacional en categories inferiors per la República Txeca, va ajudar el seu equip a donar el salt de la Divisió B a l'A el 2006 com a campions en categoria cadet. En l'Eurobasket U-16 en Rethimnon'07 va fer de mitjana 15 punts, 12,3 rebots, 4,7 assistències i 1,7 robatoris de pilota.
El 2008 va liderar la selecció júnior a aconseguir la medalla d'argent en l'Europeu B de la categoria disputat a Hongria, essent nomenat MVP mercès dels seus 16,1 punts, 7,3 rebots i 6,4 assistències. També va participar en l'Adidas Nations Camp a Dallas.
Convidat per la selecció txeca absoluta per participar en la classificació per a l'Eurobasket de Polònia, va explotar aconseguint 9 punts, 3 rebots i 2,2 assistències de mitjana en els 5 partits disputats (26,8 minuts de joc). Fiba Europe el va incloure en la llista a nominats com a millor jugador jove de 2008.

## Referències

* ↑ «Fitxa de Thomas Satoransky al web del F.C. Barcelona». FC Barcelona.
* ↑ «El Barça arriba a un acord amb el Sevilla per fitxar Tomás Satoransky». 324.cat, 11-07-2014. [Consulta: 11 agost 2014].
* ↑ «Tomas Satoransky deja de ser jugador del FC Barcelona Lassa» (en castellà). acb.com. Arxivat de l'original el 2016-07-08. [Consulta: 5 juliol 2016].
* ↑ «Tomas Satoransky torna al Barça!». [Consulta: 5 juliol 2022].
* ↑ «El Barça es proclama campió de la Lliga Endesa 2022-23». Federació Catalana de Basquetbol, 21-06-2023. [Consulta: 21 juny 2023].
* ↑ «La promesa txeca Tomas Satoransky finalment jugarà a Sevilla els dos pròxims cursos» (en castellà). solobasket.com.

## Enllaços externs

* Tomáš Satoranský jugador a l'ACB
# Terratrèmols de 2011

Aquesta és una llista dels terratrèmols de 2011. Per evitar que aquesta llista creixi precipitadament, només s'inclouen els terratrèmols de magnitud 7 o més, llevat que el terratrèmol hagi causat danys importants o morts. Totes les dates es mostren segons el Temps Universal Coordinat (UTC).

## Comparació amb anys anteriors

Un augment en el nombre de terratrèmols detectats no representa necessàriament un augment de terratrèmols per temps. L'augment de població, la distribució dels nuclis urbans, i els avenços en la tecnologia de detecció de terratrèmols poden contribuir a un nombre major de terratrèmols registrats en el pas del temps. Vegeu més informació al web del Servei Geològic dels Estats Units.

## Resum
### Per nombre de morts

| Posició | Morts | Magnitud (M$_W$) | Lloc | Data (UTC) |
| 1 | 15.505 | 9,0 | Tōhoku, Japó | 11 de març |
| 2 | 604 | 7,1 | Van, Turquia | 23 d'octubre |
| 3 | 181 | 6,3 | Christchurch, Nova Zelanda | 22 de febrer |
| 4 | 120 | 6,8 | Estats Shan, Myanmar | 24 de març |
| 5 | 26 | 5,4 | Regió fronterera Myanmar-Xina | 10 de març |
* Nota: Inclosos els terratrèmols que van causar almenys 10 morts.

### Per magnitud

| Posició | Magnitud (M$_W$) | Morts | Lloc | Data (UTC) |
| 1 | 9,0 | 15.505 | Regió de Tōhoku, Japó | 11 de març |
| 2 | 7,9 | 0 | Honshū, Japó | 11 de març |
| 3 | 7,7 | 0 | Honshū, Japó | 11 de març |
| 4 | 76,0 | 0 | Illes Kermadec, Nova Zelanda | 6 de juliol |
| 5 | 7,3 | 0 | Honshū, Japó | 9 de març |
| 6 | 7,2 | 2 | Pakistan | 18 de gener |
| 7 | 7,2 | 0 | Illes Aleutianes, Alaska, Estats Units d'Amèrica | 24 de juny |
| 8 | 7,1 | 0 | Regió de l'Araucània, Xile | 2 de gener |
| 8 | 7,1 | 4 | Honshū, Japó | 7 d'abril |
| 10 | 7,0 | 0 | Santiago del Estero, Argentina | 1 de gener |
| 10 | 7,0 | 0 | Illes Loyauté | 13 de gener |
| 10 | 7,0 | 0 | Honshū, Japó | 10 de juliol |
* Nota: Inclosos els terratrèmols d'almenys 7,0 graus de magnitud.
* Nota: Les rèpliques del terratrèmol i tsunami de Tōhoku estan incloses si són d'almenys 7,0 graus de magnitud.

## Vegeu també

* Terratrèmol de Llorca de 2011

## Referències

* 1 2 «Damage Situation and Police Countermeasures associated with 2011 Tohoku district – off the Pacific Ocean Earthquake» (en anglès). Agència Nacional de Policia del Japó, 20-04-2011. Arxivat de l'original el 2017-06-23. [Consulta: 3 juliol 2011]. PDF
* 1 2 «PAGER - M 9.0 - NEAR THE EAST COAST OF HONSHU, JAPAN» (en anglès). Servei Geològic dels Estats Units.
* ↑ «Quake fear claims two lives» (en anglès). Geo TV, 19-01-2011. Arxivat de l'original el 2011-01-22. [Consulta: 3 juliol 2011].

## Enllaços externs

* Terratrèmols dels últims dies (anglès)
# Terratrèmol del mar d'Alborán de 2016

El terratrèmol del mar d'Alborán va ser enregistrat el dia 25 de gener de 2016 a les 04:22 hora local (GMT)

## Detalls i conseqüències immediates

La matinada del 25 de gener de 2016 es va produir un terratrèmol de magnitud 6,1 M$_W$, a 66 quilòmetres de la ciutat marroquí d'Al Hoceima i a 162 quilòmetres al sud-est de Màlaga, al mar d'Alborán. El sisme es va sentir especialment al nord del Marroc i a la ciutat autònoma de Melilla, i en menor mesura, a tota la costa d'Almeria, Granada i Màlaga. A l'interior de la península Ibèrica, la tremolor es va sentir també en altres províncies com Còrdova, Granada i Málaga.

## Desenvolupament

L'Institut Geogràfic Nacional (IGN) havia registrat unes 250 rèpliques cap a les 8:00 hores del 26 de gener següent.

### 1a : 6.3

Aquest mateix sisme va ser enregistrat a les 5.22 hores d'aquella matinada.

### 2a : 4.4

Aquest sisme va ser enregistrat a les 7.10 hores.

## Danys i víctimes

A Espanya només hi ha hagut constància de danys materials i ferits lleus a Melilla, on es van interrompre temporalment les comunicacions telefòniques i el subministrament elèctric. També es van suspendre les classes a l'espera de revisar els possibles danys de les escoles. Els efectes del terratrèmol es van deixar sentir especialment en alguns edificis, on hi va haver constància de l'aparició d'escletxes així que de l'ensorrament d'alguns elements arquitectònics externs.
Al Marroc s'investiga si la mort d'un nen de 12 anys per un infart està relacionat amb el terratrèmol.

## Referències

* ↑ «M6.1 - 62km NNE of Al Hoceima, Morocco» (en anglès). USGS. [Consulta: 26 gener 2016].
* ↑ Alba, Alfonso «Sentido en Córdoba el terremoto de Alhucemas». Cordópolis, 25-01-2016 [Consulta: 25 gener 2016].
* ↑ «Registradas unas 250 réplicas del terremoto del mar de Alborán». Comunicados Prensa, 26-01-2016 [Consulta: 26 gener 2016]. Arxivat 4 de febrer 2016 a Wayback Machine.
* ↑ «Un terremoto de 6,3 en el mar de Alborán sacude Andalucía y Melilla». El País, 25-01-2016 [Consulta: 27 gener 2016].
* ↑ «Muere un niño de un infarto al sentir el terremoto en el norte de Marruecos». 20 minutos, 25-01-2016 [Consulta: 27 gener 2016].
# Torre Martina (Sant Pol de Mar)

La Torre Martina és una obra de Sant Pol de Mar (Maresme) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Torre de planta quadrada, situada al sud-oest del terme municipal. Podria haver funcionat amb una masia, que no s'ha conservat. L'accés a l'interior de la torre s'efectuava mitjançant una porta situada a l'alçada de la primera planta, possiblement comunicada amb la masia. La torre es conserva en pràcticament tota la seva alçada, amb espitlleres a la part superior dels seus murs de tancament. Les restes corresponents a la seva evolució i ús se situen al subsòl.

## Història

La part superior de la torre, la renglera d'espitlleres, sembla un afegit del segle xix, corresponent a les guerres carlines.

## Referències

* 1 2 «Torre Martina». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 4 març 2019].
# Torre Martini

La Torre Martini és la torre més alta de la ciutat de Groningen, amb una alçada de 96,8 metres. Forma part de l'església de Sant Martí. Els stadjers (ciutadans de Groningen) li van donar el sobrenom d'Olle Grieze, que vol dir 'Antiga Grisa' en groninguès. Des de 1798 és propietat del municipi de Groningen.
La Torre Martini té un campanar amb dotze campanes, el més gros dels Països Baixos després del de la Catedral d'Utrecht. El carilló va ser fos els anys 1662 i 1663 per Pieter i François Hemony.
# Torneig d'escacs Al Ain Classic

El Torneig d'escacs Al Ain Classic és un torneig d'escacs obert que té lloc a la ciutat d'Al-Ain, als Emirats Àrabs. El torneig és pel sistema suís a nou rondes amb el ritme de joc de 90 minuts per les primeres 40 jugades més 30 minuts per a la resta de la partida més 30 segon per jugador i jugada des de l'inici de la partida, avaluable per Elo FIDE. L'edició del 2015 es repartiren 57.000 dòlars en premis dels quals 13.000 dòlars eren pel campió del torneig. L'edició del 2013 va coincidir amb el Campionat del món d'escacs de la joventut.

## Quadre d'honor

    #AnyCampiósubcampiótercer 12012 Romain Édouard Maxime Vachier-Lagrave Tigran Kotanjian 22013 Abhijeet Gupta Vasif Durarbayli Martin Kravitsiv 32014 Gaioz Nigalidze Tigran L. Petrossian Vladimir Onischuk 42015 Wang Hao Aleksei Xírov Arman Paixikian

## Referències

* ↑ «AL Ain Classics 2015». fide.com. [Consulta: 1r gener 2016]. (anglès)
* ↑ «Reglament». fide.com. [Consulta: 1r gener 2016].
* ↑ «Al Ain Chess Classic 2013». chessdom.com. [Consulta: 1r gener 2016]. (anglès)
* ↑ «Resultats i classificació edició 2012». chess-results.com. [Consulta: 1r gener 2016].
* ↑ «Abhijeet Gupta wins Al Ain Chess Classic, Juniors win 3 Golds for India». [Consulta: 1r gener 2016].
* ↑ «Al Ain Classic 2014». chess-results.com. [Consulta: 1r gener 2016].
* ↑ «4th Al Ain Chess Classic 2015». http://theweekinchess.com.+[Consulta: 1r gener 2016]. (anglès)

## Enllaços externs

* Torneig d'escacs Al Ain Classic - Lloc web oficial
# Tossal Rodó (Odèn)

El Tossal Rodó és una muntanya de 1.215 metres al municipi d'Odèn, a la comarca catalana del Solsonès.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Tribunal Suprem de Suècia

El Tribunal Suprem de Suècia (suec: Högsta domstolen, abreujat HD) és el tribunal suprem i la tercera i última instància en tots els casos civils i criminals a Suècia. Abans que un cas pugui ser jutjat pel Tribunal Suprem, ha d'obtenir-se una apel·lació, i amb poques excepcions, l'apel·lació pot ser concedida només quan el cas és d'interès com a precedent. El Tribunal Suprem consta de 16 Consellers de justícia (en suec, justitieråd) que són nomenats pel govern, però el tribunal com a institució és independent del Riksdag, i el Govern no pot interferir en les decisions del tribunal.
La Cort Suprema de Suècia va ser fundada pel rei Gustau III el 1789.

## Referències

* ↑ «The Supreme Court» (en anglès). http://www.hogstadomstolen.se, 17-03-2010. Arxivat de l'original el 3 de gener de 2019. [Consulta: 3 gener 2019].
* ↑ «Högsta domstolen». A: Norstedts uppslagsbok (en suec). Estocolmo: Norstedts, 2007-2008, p. 1488. ISBN 9789113017136.
# Thorbastnäsita

La thorbastnäsita és un mineral de la classe dels carbonats, que pertany al grup de la bastnäsita.

## Característiques

La thorbastnäsita és un carbonat de fórmula química ThCa(CO₃)₂F₂·3H₂O, i pot contenir terres rares. Cristal·litza en el sistema hexagonal. Es troba en forma de masses criptocristal·lines. La seva duresa a l'escala de Mohs és 4 a 4,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la thorbastnäsita pertany a «05.BD: Carbonats amb anions addicionals, sense H₂O, amb elements de terres rares (REE)» juntament amb els següents minerals: cordilita-(Ce), lukechangita-(Ce), zhonghuacerita-(Ce), kukharenkoïta-(Ce), kukharenkoïta-(La), cebaïta-(Ce), cebaïta-(Nd), arisita-(Ce), arisita-(La), bastnäsita-(Ce), bastnäsita-(La), bastnäsita-(Y), hidroxilbastnäsita-(Ce), hidroxilbastnäsita-(Nd), hidroxilbastnäsita-(La), parisita-(Ce), parisita-(Nd), röntgenita-(Ce), sinquisita-(Ce), sinquisita-(Nd), sinquisita-(Y), bastnäsita-(Nd), horvathita-(Y), qaqarssukita-(Ce) i huanghoïta-(Ce).

## Formació i jaciments

Es troba en petits filons de quars i moscovita en albita metasomàtica. Sol trobar-se associada a altres minerals com: rinkita, zircó, piroclor, euxenita-(Y) i torita.

## Referències

* ↑ «Thorbastnäsite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 19 maig 2016].
* ↑ «Thorbastnäsite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. [Consulta: 19 maig 2016].