OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Aegon International 2015

El Torneig d'Eastbourne 2015, oficialment conegut com a Aegon International 2015, és una competició tennística jugada sobre gespa dins els Premier Tournaments de la WTA. Fou La 40a edició es va celebrar entre el 20 i el 27 de juny de 2015 al Devonshire Park Lawn Tennis Club d'Eastbourne, Anglaterra.
La tennista suïssa Belinda Bencic va guanyar el primer títol de la seva carrera.

## Quadre individual femení

| 3a ronda | 3a ronda | 3a ronda | 3a ronda | 3a ronda | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Final | Final | Final | Final | Final |
| LL | D. Gavrilova | 6 | 5 | 6 |
| 13 | S. Errani | 1 | 7 | 2 | LL | D. Gavrilova | | | |
| | H. Watson | 2 | 3 | | | S. Stephens | w/o | | |
| | S. Stephens | 6 | 6 | | | | | | | | S. Stephens | 1 | 7 | 2 |
| | D. Cibulková | 7 | 4 | 1 | | | | | | 9 | A. Radwańska | 6 | 6$^3$ | 6 |
| | T. Pironkova | 6$^4$ | 6 | 6 | | T. Pironkova | 2 | 2 | | | | | | |
| 9 | A. Radwańska | 6 | 6 | | 9 | A. Radwańska | 6 | 6 | | | | | | |
| 8 | K. Plíšková | 2 | 1 | | | | | | | | | | | | 9 | A. Radwańska | 4 | 6 | 0 |
| 7 | E. Bouchard | 4 | 0 | r | | | | | | | | | | | | B. Bencic | 6 | 4 | 6 |
| | B. Bencic | 6 | 3 | | | B. Bencic | 2 | 6 | 6 | | | | | |
| 14 | G. Muguruza | 4 | 6 | 3 | WC | J. Konta | 6 | 0 | 3 | | | | | |
| WC | J. Konta | 6 | 4 | 6 | | | | | | | B. Bencic | 3 | | |
| | C. Vandeweghe | 3 | 4 | | | | | | | 2 | C. Wozniacki | 0 | r | |
| 10 | A. Petkovic | 6 | 6 | | 10 | A. Petkovic | 5 | 1 | | | | | | |
| | S. Kuznetsova | 7 | 3 | 1 | 2 | C. Wozniacki | 7 | 6 | |
| 2 | C. Wozniacki | 6$^3$ | 6 | 6 | | | | | |

## Quadre dobles femenins

| Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Final | Final | Final | Final |
| 1 | Martina Hingis Sania Mirza | 4 | 6 | [10] |
| | Chan Hao-ching Flavia Pennetta | 6 | 3 | [6] | 1 | Martina Hingis Sania Mirza | 5 | 4 |
| 4 | Caroline Garcia Katarina Srebotnik | 6 | 0 | | 4 | Caroline Garcia Katarina Srebotnik | 7 | 6 |
| WC | Jocelyn Rae Anna Smith | 1 | 0 | r | | | | | 4 | Caroline Garcia Katarina Srebotnik | 7 | 6 |
| | Julia Görges Lucie Hradecká | 3 | 6 | [9] | | | | | | Chan Yung-jan Zheng Jie | 6⁵ | 2 |
| | Chan Yung-jan Zheng Jie | 6 | 3 | [11] | | Chan Yung-jan Zheng Jie | w/o | |
| | Cara Black Lisa Raymond | 5 | 5 | | 2 | Iekaterina Makàrova Ielena Vesninà | | |
| 2 | Iekaterina Makàrova Ielena Vesninà | 7 | 7 | | | | | |

## Enllaços externs

* Web oficial (anglès)
* Quadre individual femení PDF
* Quadre dobles femenins PDF
Eastbourne :
1974
1975
1976
1978
1979
1980
1981
1982
1983
1984
1985
1986
1987
1988
1989
1990
1991
1992
1993
1994
1995
1996
1997
1998
1999
2000
2001
2002
2003
2004
2005
2006
2007
2008
2009
2010
2011
2012
2013
2014
2015
2016
2017
2018
2019
2021
2022
2023
2024 :
WTA Tour 2015
< 2014
2016 > :
WTA Finals, Singapur  · WTA Elite Trophy, Zhuhai :
# Tindarió

Tindarió (en llatí Tyndarion, en grec antic Τυνδαρίων) fou tirà de Tauromenium a Sicília al segle III aC.
Va convidar el rei Pirros de l'Epir a venir des d'Itàlia el 278 aC. Quan el rei desembarcà a la ciutat, Tindarió va posar les seves forces al seu servei. En parlen Diodor de Sicília i Plutarc.

## Referències

* ↑ Tyndarion a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 1195
# Pechero

Pechero a la Castella de l'Antic Règim, des de la baixa edat mitjana fins al final de l'edat moderna, és la condició social que no ve determinada per la riquesa, sinó exclusivament per l'obligació de contribuir al pagament d'un tipus d'impost personal: els anomenats Servei ordinari i extraordinari, altres impostos, com l'alcabala, al recaure sobre els productes, eren més universals. La definició de pechero implica per oposició la dels exempts: fonamentalment els privilegiats, bé per raó d'estament (noblesa i clergat), bé per raó de fur territorial, o per gràcia reial, acumulant una gran quantitat de casos particulars. Com que està vinculada l'aprovació dels serveis amb el vot de les ciutats en les Corts, els privilegiats van deixar d'estar implicats en aquestes, el que explica en bona part la condició d'aquesta institució i les seves relacions amb la Monarquia Hispànica, a diferència, per exemple, d'altres casos, molt diversos entre si: el parlament anglès o els Estats Generals a França. L'Ordenament d'Alcalá preveia la inscripció dels pecheros en els padrons de les monedes i mesures, a fi d'evitar les nombroses formes d'eludir la seva obligació de pagar. S'entenia per Pechar «pagar impostos», i hi havia impostos amb el nom de pecho o pecha a Navarra i Aragó. Es pot considerar el seu ús estès com a sinònim de plebeu, poble pla, Tercer Estat o comú, i més impròpiament, amb la condició de contribuent, que és la pròpia de l'Estat contemporani.

## Bibliografia

* Artola, Miguel. La Hisenda de l'Antic Règim. Madrid, Alianza Editorial, 1982. ISBN 84-206-8042-7.
# Corporació Municipal de Chennai

La Corporació Municipal de Chennai (abans de 1996 Corporació Municipal de Madras) és el cos governamental que administra la ciutat de Chennai, capital de Tamil Nadu, a l'Índia. És la corporació més antiga de la Commonwealth fora de la Gran Bretanya. Actualment és dirigida per un alcalde escollit entre el 155 consellers o regidors (un per cada secció o ward de la ciutat, vegeu Wards de Chennai).

## Vegeu també

* Distrcite de Chennai

## Enllaços externs

* Greater Chennai Corporation Arxivat 2012-12-02 a Wayback Machine. (anglès)
# Torrent de Lligalbé

El Torrent de Lligalbé és un torrent del barri del Baix Guinardó, a Barcelona. El Torrent de Lligalbé també ha estat conegut com dels Frares, del Notari i també de Faura. De tots els torrents que travessaven el Baix Guinardó és el que millor s'ha conservat, sobretot en una petita part tocant a Lepant on encara una part del carrer porta aquest nom. Lligalbé és la referència topogràfica més antiga del Guinardó, citat en un document des de l'any 1147 fa referència a una masia d'aquesta zona la ubicació de la qual no és coneguda amb exactitud. Altres torrents que passaven pel barri eren el de Torrent de Casanovas, el de Torrent de Delemús que baixava pel Parc de les Aigües i continuava pels passatges del carrer Encarnació i el Torrent de Mariné o de la Partió que resseguia el carrer Sardenya.
El Torrent de Lligalbé correspon a un passatge ubicat entre el carrer de Lepant i el carrer de Padilla, amb entrada des del carrer del Mas Casanovas. Amb motiu de la urbanització de la zona, els anys 1992-1993 es va realitzar un seguiment arqueològic de les obres constructives. La intervenció arqueològica fou motivada per la desapareguda masia Lligalbé documentada, per primera vegada, l'any 1128.

## Referències

* ↑ Rutes històriques pel Districte d'Horta-Guinardó
* ↑ «Torrent de Lligalbé». Carta Arqueològica de Barcelona. Servei d'Arqueologia de Barcelona (CC-BY-SA via OTRS).

## Bibliografia

* Travesset, Magí La Xarxa Hidrogràfica del pla de Barcelona entre la riera de Magoria i la Riera d'Horta

## Vegeu també

* Torrent de Mèlic

## Enllaços externs

* Carta arqueològica de Barcelona amb intervencions al Torrent.
# Adelopeltis angusticeps

Adelopeltis angusticeps és una espècie de peix de la família dels bàgrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Referències

* ↑ BioLib (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Centre Recreatiu de la Bleda

El Centre Recreatiu de la Bleda és un edifici amb elements noucentistes de Sant Martí Sarroca (Alt Penedès) protegit com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edifici d'una sola nau amb teulada a dues vessants i encavallades de fusta, cobertes per un sostre enguixat amb motllures acabades en mènsules.
La façana té un coronament de línies trencades amb semicercle central.
Interiorment, és una cafeteria i sala de ball amb escenari de boca i llinda també motllurada.

## Història

Segons testimoni verbal, el local es va edificar l'any 1911 i és obra de Pau Guasch.

## Referències

* 1 2 3 4 «Centre Recreatiu de la Bleda». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 30 octubre 2018].
# Pechincha

Pechincha és un barri de la Zona Oest del municipi de Rio de Janeiro, conegut per acollir el Retiro Dos Artistes.
Limita amb els barris Freguesia de Jacarepaguá, Cidade de Deus, Taquara i Tanque.
El seu IDH, l'any 2000, era de 0,900, el 29 millor del municipi de Rio.

## Característiques

Té connexió amb Freguesia de Jacarepaguá i Tanque, a través de l'Avinguda Geremário Dantas. És bàsicament un barri residencial.
Molt conegut per abrigar el Retiro dos Artistes, en el carrer del mateix nom. El nom del barri és a causa d'un mercat, que venia productes amb preus més baixos que els establiments comercials dels barris veïns de Freguesia de Jacarepaguá i Taquara, principals pols de comerç de Jacarepaguá fins avui.
Forma part de la regió administrativa de Jacarepaguá, de la qual també formen part:
* Anil
* Curicica
* Freguesia de Jacarepaguá
* Gardênia Azul
* Jacarepaguá
* Praça Seca
* Tanque
* Taquara
* Vila Valqueire

## Referències

* ↑ «Bairros do Rio» (en portuguès). [Consulta: 3 octubre 2020].
* ↑ «Estabelece a denominação, a codificação e a delimitação dos bairros da Cidade do Rio de Janeiro» (en portuguès). Decreto nº 3.158, de 23 de julho de 1981: Prefeitura do Rio de Janeiro - Secretaria Municipal de Urbanismo. [Consulta: 3 octubre 2020].
* ↑ «IDH dos bairros da cidade do Rio de Janeiro - WikiRio» (en portuguès). www.wikirio.com.br. [Consulta: 28 octubre 2020].
* ↑ «IDS RIO BAIRROS 2000» (en portuguès). [Consulta: 28 octubre 2020].
* ↑ «Jacarepaguá, um bairro que se desmembrou em dez» (en portuguès brasiler). [Consulta: 15 desembre 2020].

## Bibliografia

* Coarcy, Vivaldo. Itatiaia. Memória da Cidade do Rio de Janeiro (en portuguès), 1988, p. 401. ISBN 85-319-0221-5.
# Tiranet de Coopmans

El tiranet de Coopmans (Zimmerius minimus) és un ocell de la família dels tirànids (Tyrannidae).

## Hàbitat i distribució

Habita el bosc als turons i muntanyes del nord-est de Colòmbia i nord de Veneçuela.

## Taxonomia

Considerat sovint coespecífic del tiranet camafí (Zimmerius gracilipes), es considera avui una espècie deferenciada, arran els treballs de Rheindt et al. 2013.

## Referències

* ↑ FE Rheindt, AM Cuervo i RT Brumsfeld. 2013. Rampant polyphyly indicates cryptic diversity in a clade of Neotropical flycatchers (Aves: Tyrannidae). Biological Journal of the Linnean Society 108(4): 889–900. DOI: 10.1111/j.1095-8312.2012.02036.x
# Baix Conflent

El Baix Conflent és una comarca natural inscrita a l'est del Conflent, Catalunya Nord, i es constitueix de les hortes de Prada i Vinçà, les quals conformen la conca de la Tet. Se situa entre el Riberal de la Tet rossellonenc a l'est i el Conflent Mitjà a l'oest. Pel nord, fita amb l'Altiplà de Sornià (serra de Madres), i al sud, amb el massís de Canigó. Segons la Gran Enciclopèdia Catalana, el Baix Conflent inclou els municipis de Taurinyà i Rià i Cirac que així constitueixen la fita occidental. No fa referència a la vall de Noedes o la vall de la Castellana, però sol aparèixer als mapes com a part d'aquesta subcomarca i queden excloses de les definicions de les subcomarques adjacents del Conflent Mitjà i les Garrotxes.
L'aspecte geogràfic més singular del Baix Conflent són les terrasses constituïdes al voltant de Prada i Eus, que inclouen el pla de Dalt, el pla de Baix i el pla d'Eus, i que formen uns esgraons que arriben fins a l'Altiplà de Sornià, al qual pertanyen Arboçols i Montalbà del Castell, el límit nord de la subcomarca.

## Municipis del Baix Conflent

| Municipi | Habitants |
| Campome | 106 |
| Catllà de Conflent | 639 |
| Clerà | 161 |
| Codalet | 359 |
| Conat | 45 |
| Espirà de Conflent | 125 |
| Estoer | 134 |
| Eus | 375 |
| Fillols | 141 |
| Finestret | 135 |
| Glorianes | 23 |
| Jóc | 146 |
| Marquixanes | 397 |
| Masos, els | 562 |
| Molig | 207 |
| Mosset | 293 |
| Noedes | 62 |
| Orbanyà | 28 |
| Prada | 5.800 |
| Rià i Cirac | 1.126 |
| Rigardà | 219 |
| Rodès | 509 |
| Taurinyà | 307 |
| Vallestàvia | 58 |
| Vallmanya | 18 |
| Vinçà | 1.666 |

## Referències

* 1 2 3 4 5 GGCC, Arxivat 2015-09-24 a Wayback Machine. Conflent
* ↑ histoireduroussillon.free.fr Mapa del Conflent
* ↑ «Baix Conflent». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
42° 37′ 05″ N, 02° 25′ 22″ E﻿ / ﻿42.61806°N,2.42278°E﻿ / 42.61806; 2.42278
# Acadèmia de les Arts i les Ciències Cinematogràfiques

L'Acadèmia de les Arts i les Ciències Cinematogràfiques de Hollywood (Academy of Motion Picture Arts and Sciences) és una organització estatunidenca inicialment creada per promoure la indústria cinematogràfica dels EUA. Va ser fundada l'11 de maig de 1927 a Los Angeles, Califòrnia.
Aquesta organització és coneguda a nivell internacional pels seus premis anuals dedicats al cinema fet a Hollywood, popularment coneguts com els Oscars.

## Membres fundadors

Actors
* Richard Barthelmess
* Jack Holt
* Conrad Nagel
* Milton Sills
* Douglas Fairbanks
* Harold Lloyd
* Mary Pickford
Directors
* Cecil B. DeMille
* Frank Lloyd
* Henry King
* Fred Niblo
* John M. Stahl
* Raoul Walsh
Guionistes
* Joseph Farnham
* Benjamin F. Glazer
* Jeanie MacPherson
* Bess Meredyth
* Carey Wilson
* Frank Woods
Tècnics
* J. Arthur Ball
* Cedric Gibbons
* Roy J. Pomeroy
Productors
* Fred Beetson
* Charles Christie
* Sid Grauman
* Milton E. Hoffman
* Jesse L. Lasky
* M. C. Levee
* Louis B. Mayer
* Joseph Schenck
* Irving Thalberg
* Harry Warner
* Jack Warner
* Harry Rapf
Advocats
* Edwin Loeb
* George W. Cohen

## Referències

* ↑ «Academy Story» (en anglès). [Consulta: 23 juliol 2022].
* ↑ «The Oscars Were Invented To Break Up Hollywood Unions: The True, Surprising History of the Academy Awards» (en anglès). Vanity Fair, 21-02-2014. [Consulta: 23 juliol 2022].

## Enllaços externs

* Acadèmia de les Arts i les Ciències Cinematogràfiques - Lloc web oficial
# Centre Regionalista de Mallorca (1898)

* No s'ha de confondre amb Centre Regionalista de Mallorca.
El Centre Regionalista de Mallorca fou la primera organització política regionalista creada a Mallorca com reacció a les tendències centralitzadores de l'estat espanyol arran de la guerra hispano-estatunidenca. Fou fundada per Lluís Martí en l'abril de 1898, com a escissió del Partit d'Unió Republicana. El 1900 fou dissolta al tornar-se a integrar a la Unió Republicana, després que acceptessin part dels principis nacionalistes que defensava el Centre Regionalista.
En les eleccions de maig del 1899 a l'Ajuntament de Palma, Lluís Martí fou elegit regidor gràcies a una coalicció republicana convertint, per tant, la primera proposta política del nacionalisme illenc.
Propugnava la descentralització de l'Estat, la regeneració de Mallorca, la promoció del català i la solidaritat amb Catalunya i València. El març de 1899, els seus membres més moderats donaren suport als projectes descentralitzadors del govern conservador de Silvela-Polavieja i demanaren l'extensió a les Balears dels avantatges d'aquests projectes, però els més radicals exigien una estat federal i un pacte de concerts econòmics amb l'estat d'igual a igual.

## Referències

* 1 2 Torrens, Martí Janer. «Projectes frustrats d'Estatut d'Autonomia per a les Illes». Històries d'Europa, 17-10-2020. [Consulta: 19 desembre 2020].
* 1 2 3 4 5 Marimon, Antoni; Riutort «Les repercussions de les Guerres de Cuba i de les Filipines a les Illes Balears». Universitat de les Illes Balears, 1, 01-06-1993, pàg. 827-895.
* 1 2 3 «Centre Regionalista de Mallorca». Gran Enciclopèdia de Mallorca. [Consulta: 19 desembre 2020].
* ↑ «Lluís Martí i Xamena | enciclopèdia.cat». [Consulta: 19 desembre 2020].
# Oulad Ali Toualaa

Oulad Ali Toualaa (àrab أولاد علي الطوالع) és una comuna rural de la província de Benslimane de la regió de Casablanca-Settat. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 5.504 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Colonia Valdense

Colonia Valdense és un poble de l'Uruguai, ubicat al departament de Colonia. La seva població segons el cens de 1996 és de 2.876 habitants.
Es troba sobre la ruta 1, a 121 km a l'oest de Montevideo, 67 km a l'est de Colonia del Sacramento i a menys de 10 km al sud-oest de Nueva Helvecia. Colonia Valdense es troba dins d'una de les zones més desenvolupades del sud del país, coneguda per la seva producció agrícola i ramadera.

## Història

El poble va ser fundat l'any 1856 quan un grup d'11 immigrants del Piemont van arribar a l'Uruguai, provinents de Villar Pellice (en occità, Vilar Pèlis), a la part alta de la vall del Pellice. Pren el seu nom de Pierre Valdo, francès fundador del moviment religiós conegut com "els Valdenses", al qual aquests primers immigrants pertanyien. No obstant això, els primers immigrants no es van establir immediatament al departament de Colonia. El seu primer punt d'arribada va ser el departament de Florida, i des d'allí es traslladen a la zona del Rosario Oriental.
Des d'aquell llavors, els immigrants van seguir arribant des de les valls valdeses, per escapar de les males condicions de vida dels seus països d'origen. L'arribada d'immigrants ha comportat una major ocupació de la terra, amb la fundació d'altres pobles.

## Punts d'interès

* Liceu Daniel Armand Ugón. Fundat el 1888 amb el nom de Liceo Evangélico Valdense, va ser el segon institut d'educació secundària de l'Uruguai.
* Temple valdés, fundat el 1898.
* Museu valdés. Fundat el 1926 per "reunir tots els objectes que tenen un significat o recordar alguna cosa dels costums dels valdesos, així com els documents i escrits que serveixen per millorar el coneixement històric d'aquestes colònies, i tota mena de monedes i medalles que tenen algun significat històric."
* Parc 17 de Febrer. Es troba a la vora del Riu de la Plata, a 14 km del centre de Colonia Valdense. El seu nom complet és "Parc forestal, centre de campament, recreació i rehabilitació 17 de Febrer". El nom recorda la promulgació de les actes del rei Carles Albert I el 17 de febrer de 1848, l'acte pel qual els valdesos del Regne de Sardenya van obtenir els drets plens com a ciutadans.

## Agermanament

* Luserna San Giovanni, Itàlia

## Referències

* 1 2 La Republica, Uruguai - 150 anys de l'arribada dels primers valdesos al Riu de la Plata (castellà)

## Enllaços externs

* Església Evangèlica del Riu de la Plata - història (castellà)
* Turisme a l'Uruguai - Colonia Valdense (castellà)
* guiacolonia.com.uy - Immigració valdesa a l'Uruguai Arxivat 2007-10-17 a Wayback Machine. (castellà)
* Església Evangèlica del Riu de la Plata - parc 17 de febrer (castellà)
# Tiranet de Hellmayr

El tiranet de Hellmayr (Mecocerculus hellmayri) és un ocell de la família dels tirànids (Tyrannidae).

## Hàbitat i distribució

Habita els boscos dels Andes del sud-est del Perú, centre i sud-est de Bolívia i l'extrem nord-oest de l'Argentina.

## Referències

* ↑ «Tiranet de Hellmayr». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/06/2021(català)
# Bal du Moulin de la Galette

Bal du Moulin de la Galette és una pintura a l'oli realitzada per Ramon Casas entre 1890-1891 i actualment exposada al Museu del Cau Ferrat de Sitges.
La tercera estada de Casas a París, que va iniciar a l'hivern de 1890, una vegada clausurada la primera exposició que, juntament amb Rusiñol i Clarasó, va celebrar a la Sala Parés, i que va prolongar fins a 1892, va resultar molt fructífera tant per la quantitat com per la qualitat de les obres que va produir durant aquell període. Bona prova d'això és el fet que només l'any 1891 va presentar tres obres en l'Exposició de Belles Arts de Barcelona; dos en l'Exposició Internacional d'Art de Berlín; una en el Salon des Beaux-Arts de París; vuit en el Salon des Indépendants d'aquesta mateixa ciutat i vint-i-vuit a la Segona Exposició Rusiñol, Cases, Clarassó que es va celebrar a la Sala Parés el novembre d'aquell mateix any. Entre aquestes pintures, la majoria realitzada a París, figuraven tres de les seves obres mestres: Plein air, Retrat d'Erik Satie i aquesta obra.
L'any 1900 es va celebrar en la Sala Parés una important exposició individual de Casas, organitzada per Miquel Utrillo, director del setmanari Pel i Ploma i amic personal del pintor, que va reunir el millor de l'artista. L'obra que ens ocupa no solament va formar part de la mostra esmentada sinó que va ocupar el lloc més destacat de l'exposició.
Quant al tema, és interessant constatar que així com Renoir i Toulouse-Lautrec en les teles que van pintar el 1876 i 1889, respectivament, van captar aquesta mateixa escena en un moment bulliciós, Casas, en canvi, va optar per donar una imatge trista i sòrdida del lloc, en captar una àmplia panoràmica de la sala en penombra, amb tan sols dues figures ballant i altres en primer terme en actitud indiferent. D'alguna manera, Casas, amb una paleta freda, monocroma i amb predomini del clarobscur, va adoptar en aquesta tela una visió pessimista, més en la línia de les obres que en aquell temps pintava el seu company Rusiñol.

## Exposicions rellevants

L'obra forma part de la col·lecció permanent del museu Cau Ferrat, però s'ha exposat a museus de renom com el Metropolitan Museum of Art, com a peça integrant de l'exposició Barcelona & Modernity, que va tenir lloc durant el 2006 al museu de Nova York. En aquesta mostra, també es van poder veure altres obres com La Masia de Joan Miró, Ramon Casas i Pere Romeu en un tàndem de Ramon Casas i el Desconsol de Josep Llimona entre d'altres.
Es va exposar a l'exposició Devorar París que va tenir lloc al Museu Picasso el 2011.

## Referències

* ↑ «Fitxa de l'exposició al web del Metropolitan» (en anglès). [Consulta: 20 agost 2011].

## Vegeu també

* Ball al Moulin de la Galette (Renoir)

## Bibliografia

* Doñate, Mercè; Mendoza, Cristina: Ramon Casas. El pintor del modernismo. MNAC. 2001. ISBN 84-8043-077-X