OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Nubkhesbed

Nubkhesbed (nbw-ḫsbd, "Or i lapislàtzuli") va ser una reina egípcia de la XX Dinastia. Era la Gran esposa reial del faraó Ramsès VI i la mare del faraó Ramsès VII, la princesa Iset (que va ostentar el càrrec sacerdotal d'Esposa del Déu Amon) i dels prínceps Amenherkhepxef i Panebenkemit.
Nubkhesbed en jeroglífic :
Va ostentar els títols deː
* Senyora de les Dues Terres (nb.t-t3.wỉ)
* Mare del Rei (mwt-ntr)
Nubkhesbed apareix esmentada a la tomba del seu fill Amenherkhepxef, la KV13, i en una estela de la seva filla Iset a Coptos.

## Referències

* ↑ Dodson i Hilton, 2004, p. 190.
* ↑ Ranke, 1935, p. 191.
* ↑ Dodson i Hilton, 2004, p. 186.
* ↑ Grajetzki, 2005, p. 74.
* ↑ Grajetzki, 2005, p. 75.
* ↑ Dodson i Hilton, 2004, p. 193.

## Vegeu també

* La dona a l'Antic Egipte.

## Bibliografia

* Dodson, Aidan; Hilton, Dyan. The Complete Royal Families of Ancient Egypt (en anglès). Thames & Hudson, 2004. ISBN 0-500-05128-3.
* Grajetzki, Wolfram. Ancient Egyptian Queens: A Hieroglyphic Dictionary (en anglès). Golden House Publications, 2005. ISBN 978-0954721893.
* Ranke, Hermann. «Part IIː Verzeichnis der Namen». A: Die ägyptischen Personennamen (en alemany). Glückstadt, 1935.
* Tyldesley, Joyce. Chronicle of the Queens of Egypt (en anglès). Thames & Hudson, 2006. ISBN 0-500-05145-3.
# Esteve Valls i Robinson

Esteve Valls i Robinson, nascut el 10 de desembre del 1971 a Arràs (França) és un periodista nord-català vinculat a diversos mitjans de comunicació. Entre ràdio, televisió i internet, explota la seua formació musical i literària en benefici d'una visió actual de la realitat catalana i europea, en llengua catalana i en llengua francesa. Des del 2005 és president de l'associació Catalunya Nord Punt Com / Catalogne Nord Point Com, destinada a la promoció del recursos nord catalans en el marc eurocatalà a través de la xarxa internet.
Des de 1983 a 1991 formà part de Ràdio Arrels. Col·labora amb France Bleu Roussillon des de 1991 i amb France 3 Roussillon, des de 1995. Entre 1998 i 1999 va treballar amb el setmanari La Semaine du Roussillon i entre 2000 i 2001, amb Perpignan Infos TV. Des del 2000 edita la web Catalunya-nord.com i el magazine digital La Clau (2006-2011), que comptava amb l'ajut tecnològic de Tirabol.
El 1993 publicà el recull de poesia Interruptus (Llibreria 22, Girona).

## Referències

* ↑ Gordillo, Saül. Sobirania.cat. Creat, 2014, p. 36.
# Zakutu

Zakutu (fl. 701 - 668 aC) és el nom en accadi de Naqi'a, esposa del rei Sennàquerib d'Assíria, que va regnar entre 705-681 aC. Malgrat no ser inicialment la reina, tingué un fill amb el rei Sennàquerib, Assarhaddon, que el succeí. Va governar com a reina després de la mort del seu fill i va ser àvia del seu successor, el rei Assurbanipal. Els escrits sobre Zakutu provenen principalment del regnat del seu fill Assarhaddon i evidencien una dona forta i intel·ligent que va passar de l'obscuritat a la grandesa.

## Referències

* ↑ «Naqia | queen of Assyria» (en anglès). Encyclopedia Britannica.
* ↑ «Zakutu». Ancient History Encyclopedia.
# Província de Sidi Bel Abbès

La província o wilaya de Sidi Bel Abbes (àrab: ولاية سيدي بلعباس, wilāyat Sīdī Bi-l-ʿAbbās) és una de les províncies o wilayes d'Algèria. La seva capital és Sidi Bel Abbes. Està situada al nord-oest del país. Les ciutats de Tessala, Sidi Ali Benyoub i Sidi-Brahim estan en aquesta província.
# Lupí de Carcassona

Lupí de Carcassona fou un religiós occità, segurament de Carcassona, que va viure a mitjan segle ix. És venerat com a sant per diverses confessions cristianes.
De la seva vida no se sap res del cert. Es diu que fou canonge a la catedral de Carcassona (fet improbable, ja que encara no existia) i sota el bisbe Liuvila. Se'n conserven les relíquies a la mateixa catedral, a un bust reliquiari on, en ésser obert al segle xviii, es trobà un pergamí on situava el sant l'any 851.

## Referències

* ↑ Devic, Claude; Vaissette, Joseph. Histoire générale de Languedoc (en francès). Tolosa: Édouard Privat llibreter editor, 1872 (Vegeu altres edicions a Google Books Vol. 1 (1840), Vol. 2 (1840), Vol. 3 (1841), Vol. 4 (1749), Vol. 5 (1842), Vol. 6 (1843), Vol. 7 (1843), Vol. 8 (1844), Vol. 9 (1845)).
# Juan Barios Ortiz

Juan Barios Ortiz (Lleida, 25 de juliol de 1943) és un enginyer agrònom i polític català, diputat al Parlament de Catalunya en la IV Legislatura.
Es va graduar en l'Escola Tècnica Superior d'Enginyers Agrònoms de Madrid (ETSIAM) i treballà com a funcionari del Ministeri d'Agricultura d'Espanya de 1971 a 1995, i després del Departament d'Agricultura, Ramaderia i Pesca de la Generalitat de Catalunya. Fou elegit paer de Lleida a les eleccions municipals espanyoles de 1995 i diputat a les eleccions al Parlament de Catalunya de 1995. Fou membre de la Comissió del Síndic de Greuges, de la Comissió d'Agricultura, Ramaderia i Pesca i de la Comissió d'Estudi sobre la Problemàtica del Món Rural a Catalunya. El juny de 1996 va renunciar al seu escó al Parlament de Catalunya quan fou nomenat governador civil de la província de Lleida. El juny de 1997 canvià el càrrec de governador civil pel de subdelegat del govern. Va ocupar el càrrec fins a maig de 2004. El març de 2003 el Jutjat d'Instrucció n. 3 de Lleida va obrir diligències contra ell per prevaricació i contra els drets dels treballadors per suposades irregularitats en la tramitació d'expedients per a la regularització d'immigrants. En setembre de 2007 fou jutjat juntament amb l'ex delegat de Treball, Lorenzo Echarri, el policia José María Vieites, i el seu assessor Salvador Puy; se'ls demanava 10 anys d'inhabilitació per ocupar càrrecs públics. Pel novembre del mateix any tots foren absolts per manca de proves.

## Referències

* ↑ Diputats del Parlament de Catalunya en la V Legislatura p. 100
* ↑ Corrección de errores del Real Decreto 1370/1996, de 31 de mayo, por el que se nombra Gobernador civil de la provincia de Lleida a don Juan Barios Ortiz.
* ↑ Resolución de 2 de junio de 1997, de la Delegada del Gobierno en la Comunidad Autónoma de Cataluña, por la que se dispone el nombramiento de don Juan Barios Ortiz, como Subdelegado del Gobierno en Lleida.
* ↑ Resolución de 10 de mayo de 2004, de la Delegación del Gobierno en la Comunidad Autónoma de Cataluña, por la que se dispone el cese de don Juan Barios Ortiz como Subdelegado del Gobierno en Lleida.
* ↑ El juez abre diligencias por presunta prevaricación contra el subdelegado del Gobierno en Lleida, El País, 19 de febrer de 2004
* ↑ Juzgado en Lleida por prevaricación el ex delegado del Gobierno del PP
* ↑ Absueltos 4 altos cargos de Lleida de la época del PP, El Periódico, 8 de novembre de 2007
# Nuclear

«Nuclear» té aquests significats:
* Relatiu al nucli (diverses accepcions).
* Física nuclear, reacció nuclear, força nuclear forta i força nuclear dèbil.
* Energia nuclear, central nuclear.
* Armes nuclears, guerra nuclear, proliferació nuclear.
* Membrana nuclear, porus nuclear (biologia).
# Expedit Duran i Fernández

Expedit Duran i Fernández (Alájar, Huelva, 20 de maig de 1904 – Caracas, 16 de desembre de 1974) fou un xofer i polític català.

## Biografia

Provinent d'Elda, on exercí com a professor racionalista coincidint amb Vicente Galindo Cortés (dit Fontaura), va arribar a la demarcació de Girona en temps de la Segona República. Ràpidament s'integrà en els moviments llibertaris de Salt, on va ser professor de l'Escola Racionalista. Militant i dirigent de la CNT-FAI, va tenir una participació activa tant en els fets del 6 d'octubre de 1934 com en els del 19 de juliol de 1936. A partir de llavors, durant la Guerra Civil, desenvolupà un paper destacat a Girona: hi va presidir el Comité Executiu Antifeixista (juliol-octubre 1936), que es va superposar i assumir una part important de les funcions de l'Ajuntament; i el Consell Municipal de la ciutat com a alcalde (9 d'octubre 1936 - 27 de maig 1937). Arran dels Fets de Maig, però, es va veure forçat a abandonar l'alcaldia, i no trigaria a marxar de l'Ajuntament. Va ser vocal de la secció gironina del Consell de l'Escola Nova Unificada. L'any 1939 es va exiliar, primer a França i després a Mèxic.

## Bibliografia

* Martínez de Sas; Pagès, María Teresa; Pelai. Diccionari biogràfic del moviment obrer als Països Catalans. L'Abadia de Montserrat, 2000, p. 482. ISBN 848415243X, 9788484152439.
* Biografia de Expedit Duran i Fernández Arxivat 2015-02-09 a Wayback Machine., Ajuntament de Girona.
# Zakumi

La mascota oficial de la Copa del Món de Futbol de 2010 és el Zakumi (creat el 16 de juny de 1994) (15 anys), un lleopard antropomòrfic amb els cabells verds. El seu nom ve de "ZA", l'abreviatura internacional de Sud-àfrica, i "kumi", una paraula que significa "deu" en diversos idiomes africans. Els colors de la mascota reflecteixen els de l'equipació del país amfitrió - groc i verd.
La data de creació de Zakumi coincideix amb un dia conegut i celebrat com a Dia de la Joventut a Sud-àfrica i en el seu segon partit. L'any 1994 marca les primeres eleccions no racials nacionals a Sud-àfrica. Complirà 16 anys al 2010.
El lema oficial Zakumi és: "El joc d'en Zakumi és el Fair Play." El lema va ser mostrat en els cartells publicitaris digitals durant la Copa Confederacions 2009, i també apareixeran el proper any a la Copa del Món.

## Enllaços externs

* Zakumi a la pàgina oficial de la FIFA Arxivat 2018-04-21 a Wayback Machine. (anglès)
# Pseituk

Pseituk - Псейтук (rus) - és un aül de la República d'Adiguèsia, a Rússia. Es troba a 27 km a l'oest de Takhtamukai i a 123 km al nord-oest de Maikop, al capital de la república.
Pertany al municipi d'Afipsip.
# Província de Biella

La Provincia de Biella és una província que forma part de la regió del Piemont dins Itàlia. La seva capital és Biella.
Sitiada al nord de la regió, limita a l'oest amb la Vall d'Aosta, mentre que els altres costats estan tancats a la ciutat metropolitana de Torí i la província de Vercelli.
Té una àrea de 914 km², i una població total de 178.870 hab. (2016). Hi ha 82 municipis a la província.
La província de Biella, va néixer 18 febrer 1622, quan Carles Manuel I de Savoia dividi les seves possessions a l'est dels Alps en 12 províncies. Aquesta divisió administrativa fou creada principalment per necessitats funcionals relacionades amb la recaptació dels imposts.
El 1859 la província de Biella es va abolir i va ser substituïda per un territori inclòs en la Província de Novara. Aquesta àrea el 1927 va passar a la nova província de Vercelli.
El 30 de novembre de 2013 es va aprovar la creació de nou de la Província de Biella.

## Municipis més importants

| Comune | Població |
| Biella | 46,182 |
| Cossato | 15,058 |
| Vigliano Biellese | 8,426 |
| Candelo | 8,015 |
| Trivero | 6,617 |
| Mongrando | 4,037 |
| Valle Mosso | 3,981 |
| Occhieppo Inferiore | 3,970 |
| Ponderano | 3,904 |
| Gaglianico | 3,893 |
| Cavaglià | 3,688 |
| Andorno Micca | 3,572 |

## Referències

* ↑ Arxivat 2018-12-16 a Wayback Machine. Dades ISTAT
# Makthar

Makthar o Maktar (àrab: مَكْثَر, Makṯar) és una ciutat de Tunísia situada uns 30 km al sud-oest de Siliana, a la governació de Siliana, a quasi 1.000 metres sobre el nivell del mar. La ciutat té 12.942 habitants i és capçalera d'una delegació amb 34.860 habitants el 2004.

## Patrimoni

A la seva rodalia es troba l'important jaciment arqueològic de Maktaris o Mactaris, amb les restes de la ciutat romana homònima. El jaciment compta amb nombrosos llocs d'interès: Schola Juvenes, fòrum, termes, amfiteatre, temple de Baccus, arc de triomf dedicat a Trajà, basílica i tombes romanes d'Orient…

## Economia

Tot i la proximitat de l'important jaciment de Maktaris, l'activitat turística és limitada, i la majoria de la població viu de l'agricultura. El govern ha establert a la ciutat una zona industrial.

## Història

Ciutat fundada pels númides com a punt de defensa contra els cartaginesos, fou poblada pels púnics després de la conquesta i destrucció de Cartago pels romans (145 aC) i va servir finalment sota els romans i romans d'Orient com a defensa contra els amazics.
Va obtenir l'estatut de ciutat lliure el 46 aC i fou colònia romana el 176, moment en què va arribar al seu punt de màxim desenvolupament. Al segle iii fou seu d'un bisbat. Fou destruïda pels vàndals i després al segle xi pels Banu Hilal.

## Administració

És el centre de la delegació o mutamadiyya homònima, amb codi geogràfic 24 57 (ISO 3166-2:TN-12), dividida en onze sectors o imades:
* Makthar Nord (24 57 51)
* Makthar Sud (24 57 52)
* Sayar (24 57 53)
* El Garâa (24 57 54)
* Bez (24 57 55)
* Beni Hazem (24 57 56)
* Ras El Ouedi (24 57 57)
* Saddine (24 57 58)
* Chouarnia (24 57 59)
* Sened El Haddad (24 57 60)
* Soualem (24 57 61)
Al mateix temps, forma una municipalitat o baladiyya (codi geogràfic 24 16).

## Referències

* ↑ المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] «المصنف الوطني لترميز الوحدات الإدارية» (en àrab i francès). [Publicacions de l'Institut Nacional d'Estadística]. المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] [Tunis], 01-12-2012, pàg. 73-77. ISSN: 1737-7838 [Consulta: 18 agost 2021].
* ↑ المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] «المصنف الوطني لترميز الوحدات الإدارية» (en àrab i francès). [Publicacions de l'Institut Nacional d'Estadística]. المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] [Tunis], 01-12-2012, pàg. 145. ISSN: 1737-7838 [Consulta: 18 agost 2021].

## Enllaços externs

* Makthar - Lloc web oficial
# Jélnino

Jélnino (en rus: Желнино) és un poble del krai de Perm, a Rússia, que pertany al districte rural de Bolxessosnovski. El 2010 tenia 44 habitants.

## Referències

* ↑ «ВПН-2010. Численность и размещение населения Пермского края» (en rus). Arxivat de l'original el 2013-07-10. [Consulta: 26 agost 2023].
# Niederhaslach

Niederhaslach (en alsacià Íngerhosle) és un municipi francès, situat a la regió del Gran Est, al departament del Baix Rin. L'any 1999 tenia 1.182 habitants. Limita amb Oberhaslach i Still al nord, Muhlbach-sur-Bruche i Mollkirch al sud, Heiligenberg a l'est i Urmatt a l'oest.
Forma part del cantó de Mutzig, del districte de Molsheim i de la Comunitat de comunes de la Regió de Molsheim-Mutzig.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 1.022 | 1.048 | 1.103 | 1.055 | 1.088 | 1.182 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Prosper Moritz | |
# Eusebi Nomen Calvet

Eusebi Nomen Calvet (Barcelona, 31 d'agost de 1957) és un empresari, acadèmic i polític andorrà.

## Biografia

Durant la dècada dels 80 es va instal·lar a Andorra i el 2008 aconseguí la nacionalitat després de 20 anys de residència, havent renunciat al passaport espanyol. Durant la legislatura 2009-2011 va exercir de portaveu del grup parlamentari d'Andorra pel Canvi, una plataforma ciutadana liderada per ell mateix que concorria per primera vegada a les eleccions generals i que va assolir tres consellers. Eusebi Nomen és doctor, màster i llicenciat en Ciències empresarials per ESADE a més d'enginyer tècnic agrícola. També posseeix un postgrau en Microbiologia aplicada expedit per l'Institut Pasteur de París i un altre en Dret de la Propietat intel·lectual expedit pel Franklin Pierce Law Center de Concord (EUA). Fins que va entrar en política dirigia la càtedra d'ESADE en Anàlisi d'actius intangibles.
Abans d'instal·lar-se a Andorra la seva carrera professional es va desenvolupar a cavall entre Chicago (EUA) i Ginebra (Suïssa). Als 21 anys liderava un equip a la multinacional Continental Grain Company encarregat d'operacions d'enginyeria financera. Set anys després va fundar la seva pròpia empresa i es va dedicar a l'assessoria financera mundial. Durant aquesta etapa va col·laborar amb l'estudi de Xavier Mariscal en la creació de la mascota Cobi per als Jocs Olímpics d'Estiu de 1992, va participar en la creació d'un parc d'atraccions al Japó i va col·laborar en la reforma del sistema de propietat industrial de l'antiga URSS.
El gener de 2019 va anunciar que tornaria a la política amb Andorra Sobirana, formació que es presentarà a les eleccions al Consell General d'Andorra de 2019. Tot i això, no va aclarir si es presentaria com a candidat a Cap de Govern.

## Referències

* ↑ «Eusebi Nomen Calvet». [Consulta: 27 abril 2021].
* ↑ «Eusebi Nomen Calvet — Consell General Principat d'Andorra». [Consulta: 27 abril 2021].
* 1 2 «Eusebi Nomen Calvet, el candidat forà enamorat d’Andorra» (en espanyol europeu), 17-02-2013. [Consulta: 27 abril 2021].
* ↑ Gallardo, Carlos. «Nomen fa llista nacional i no descarta presència territorial». Diari Andorra, 21-01-2019. [Consulta: 10 febrer 2019].
# Nervi olfactori

* Parells cranials
* I – Olfactori
* II – Òptic
* III – MOC
* IV – Patètic
* V – Trigemin
* VI – MOE
* VII – Facial
* VIII – Vestibulococlear
* IX – Glossofaringi
* X – Vague
* XI – Accessori
* XII – Hipoglòs
El nervi olfactori, primer parell cranial o nervi cranial I, situat a la part alta de la cabitat nasal, és fonamental en el sentit de l'olfacte. Derivat de la placoda nasal embrionària, el nervi olfactori és capaç de regenerar-se.
# Rafael Bert i Fàbregas

Rafael Bert i Fàbregas (Barcelona, 20 de maig de 1901 - el Masnou, Maresme, 14 d'agost de 1987) fou un músic català.
De molt petit es traslladà amb els seus pares a viure al Masnou, d'on era la seva mare. Va treballar d'electricista però la seva afició era la música. Es dedicà, especialment, al cant coral. Va dirigir diverses corals masnovins: la coral del Casinet del Masnou, el cor infantil de la parròquia i el cor de La Calàndria. Tocava l'orgue i acompanyava els oficis de la parròquia de Sant Pere i de la Casa Benèfica. Va cantar a l'Orfeó Masnoví i al grup Els Gafarrons, pel qual va compondre caramelles. També va participar, com a actor, a diverses obres de teatre locals, com El Ferrer de Tall o Els Pastorets, al grup de teatre del Casino.
Va compondre diverses cançons amb lletres de poetes catalans per a cant coral. Entre les seves composicions destaquen l'Himne del Club Esportiu Masnou, de l'any 1970.
L'any 1984 l'Ajuntament del Masnou li va concedir la medalla de plata de la vila. L'any 1997 també posà el seu nom a un carrer (carrer de Rafael Bert i Fàbregas), que antigament era una extensió del carrer de Sant Josep.

## Referències

* ↑ Muray, Joan «Biografies de masnovins o vinculats». Històries de la Vila... del Masnou. Oikos-Tau [Mataró], 1999, pàg. 367-368.
* ↑ Grau, Lluís «Rafael Bert recibe hoy la persea de plata del Masnou». El Correo del Maresme (Suplement d'El Correo Catalán), 03-11-1984, p. 5.
* ↑ Muray, Joan «Aniversaris masnovins del 2001». Històries de la Vila... del Masnou II. Da Vinci [Mataró], 2005, pàg. 250-251.
# Raipur Bichaur

Raipur Bichaur fou un estat tributari protegit, un dels talukdaris d'Oudh governat per una nissaga Bachgoti l'ancestre de la qual fou Diwan Hirda Singh de Patti Saifabad, el fill del qual Agar Sen va fundar Raipur Bichaur.

## Llista de talukdars

* Rai Agar Sen
* Rai Zorawar Singh
* Rai Jabar Singh
* Rai Prithipal Singh ?-1866
* Thakurani Sultan Kunwar 1866-?

## Referències

* Genealogia
# Lluís Caelles Garreta

Lluís Caelles Garreta (Isona, Pallars Jussà, 1966) és un periodista català. Treballa actualment com a redactor a la secció d'Internacional de TV3 i és professor associat de Televisió a la facultat de Periodisme de la Universitat Pompeu Fabra. Ha dirigit i presentat els Telenotícies Nit, Matí i Vespre a TV3. Ha estat també editor del canal de notícies 3/24 i corresponsal a Brussel·les de la televisió de Catalunya. Col·laborador del programa 30 minuts. Va rebre el premi Unicef 2002 pel reportatge Els nens dels camions. Ha treballat també al circuit català de TVE, al diari Segre de Lleida i a la ràdio (COPE Barcelona i Cadena Catalana). És coautor, juntament amb Sergi Vicente, del llibre Fukushima, crònica d'un tsunami nuclear (Viena Edicions, 2012), que recull la cobertura informativa de les conseqüències del tsunami i la consegüent crisi nuclear que el Japó va patir l'any 2011.
També ha estat enviat especial de TV3 a Kíiv per cobrir els primers dies de la invasió russa d'Ucraïna. Per la seva labor periodística, va ser guardonat el 2022 amb el Reconeixement Ànima Ciutat de Mollerussa.

## Referències

* ↑ «Caelles Garreta, Lluís». UPF. Arxivat de l'original el 14 de novembre 2017. [Consulta: 16 juny 2018].
* ↑ «Lluís Caelles». web. Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CC-BY-SA via OTRS). [Consulta: 23 març 2016].
* ↑ «Què hem de saber els periodistes sobre la guerra entre Rússia i Ucraïna? | Col·legi de Periodistes de Catalunya». [Consulta: 2 març 2022].
* ↑ «El periodista Lluís Caelles, guardonat amb el premi Ànima de Mollerussa». CCMA, 04-10-2022. [Consulta: 4 octubre 2022].
# Jordan Henderson

Jordan Brian Henderson (Sunderland, Anglaterra, 17 de juny de 1990) és un jugador professional de futbol anglès que juga com a migcampista a l'AFC Ajax i l'equip nacional d'Anglaterra.

## Palmarès
### Liverpool FC

* 1 Campionat del Món de Clubs: 2019.
* 1 Lliga de Campions de la UEFA: 2018-19.
* 1 Supercopa d'Europa: 2019.
* 1 Premier League: 2019-20.
* 1 Copa anglesa: 2021-22
* 2 Copes de la Lliga anglesa: 2011-12, 2021-22.
* 1 Community Shield: 2022.

## Referències

* 1 2

## Enllaços externs

* Jordan Henderson, Fitxa a Soccerway (castellà)
Jordan Henderson amb la selecció anglesa - Plantilles de navegació :
Selecció de futbol d'Anglaterra – Eurocopa 2012
1 Hart •
2 Johnson •
3 A. Cole •
4 Gerrard •
5 Kelly •
6 Terry •
7 Walcott •
8 Henderson •
9 Carroll •
10 Rooney •
11 Young •
12 Baines •
13 Green •
14 Jones •
15 Lescott •
16 Milner •
17 Parker •
18 Jagielka •
19 Downing •
20 Chamberlain •
21 Defoe •
22 Welbeck •
23 Butland •
Entrenador: Hodgson
Selecció de futbol d'Anglaterra – Copa del Món de Futbol 2014
1 Hart •
2 Johnson •
3 Baines •
4 Gerrard  •
5 Cahill •
6 Jagielka •
7 Wilshere •
8 Lampard •
9 Sturridge •
10 Rooney •
11 Welbeck •
12 Smalling •
13 Foster •
14 Henderson •
15 Chamberlain •
16 Jones •
17 Milner •
18 Lambert •
19 Sterling •
20 Lallana •
21 Barkley •
22 Forster •
23 Shaw •
Entrenador: Hodgson
Selecció de futbol d'Anglaterra – Eurocopa 2016
1 Hart •
2 Walker •
3 Rose •
4 Milner •
5 Cahill •
6 Smalling •
7 Sterling •
8 Lallana •
9 Kane •
10 Rooney  •
11 Vardy •
12 Clyne •
13 Forster •
14 Henderson •
15 Sturridge •
16 Stones •
17 Dier •
18 Wilshere •
19 Barkley •
20 Alli •
21 Bertrand •
22 Rashford •
23 Heaton •
Entrenador: Hodgson
Selecció de futbol d'Anglaterra – Copa del Món de Futbol 2018
1 Pickford •
2 Walker •
3 Rose •
4 Dier •
5 Stones •
6 Maguire •
7 Lingard •
8 Henderson •
9 Kane  •
10 Sterling •
11 Vardy •
12 Trippier •
13 Butland •
14 Welbeck •
15 Cahill •
16 Jones •
17 Delph •
18 Young •
19 Rashford •
20 Alli •
21 Loftus-Cheek •
22 Alexander-Arnold •
23 Pope •
Entrenador: Southgate
Selecció de futbol d'Anglaterra – Eurocopa 2020
1 Pickford •
2 Walker •
3 Shaw •
4 Rice •
5 Stones •
6 Maguire •
7 J. Henderson •
8 Lallana •
9 Kane  •
10 Sterling •
11 Rashford •
12 Trippier •
13 D. Henderson (primer partit) / Ramsdale (partits restants) •
14 Phillips •
15 Mings •
16 Coady •
17 Sancho •
18 Calvert-Lewin •
19 Mount •
20 Foden •
21 Chilwell •
22 White •
23 Johnstone •
24 James •
25 Saka •
26 Bellingham •
Entrenador: Southgate
Selecció de futbol d'Anglaterra – Copa del Món de Futbol 2022
1 Pickford •
2 Walker •
3 Shaw •
4 Rice •
5 Stones •
6 Maguire •
7 Grealish •
8 Henderson •
9 Kane  •
10 Sterling •
11 Rashford •
12 Trippier •
13 Pope •
14 Phillips •
15 Dier •
16 Coady •
17 Saka •
18 Alexander-Arnold •
19 Mount •
20 Foden •
21 White •
22 Bellingham •
23 Ramsdale •
24 Wilson •
25 Maddison •
26 Gallagher •
Entrenador: Southgate :