OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Achnatherum

Achnatherum és un gènere de plantes de la família de les poàcies.

## Característiques

El gènere Achnatherum inclou plantes herbàcies. Antigament l'herba Achnatherum hymenoides era utilitzades per alguns pobles indígenes d'Amèrica del Nord com a aliment.
Segons algunes classificacions aquest gènere forma part del gènere Stipa i taxonòmicament la divisió entre els dos gèneres no està clara.

## Taxonomia

* Achnatherum acutum (Swallen) Valdés-Reyna i Barkworth
* Achnatherum altum (Swallen) Hoge i Barkworth
* Achnatherum argenteum (Lam.) P. Beauv.
* Achnatherum aridum (M.E. Jones) Barkworth
* Achnatherum avenoides (Honda) Y. L. Chang
* Achnatherum botschantzevii Tzvelev
* Achnatherum brachychaetum (Godron) Barkworth
* Achnatherum bracteatum (Swallen) Valdés-Reyna i Barkworth
* Achnatherum breviaristatum Keng i P. C. Kuo (1976)
* Achnatherum bromoides (L.)P. Beauv.
* Achnatherum capense (L.)P. Beauv.
* Achnatherum caragana (L.) Nevski
* Achnatherum caudatum (Trin.) S.W.L. Jacobs i J. Everett
* Achnatherum chinense (Hitchc.) Tzvelev
* Achnatherum chingii (Hitchc.) Keng.
** Achnatherum chingii var. chingii
* Achnatherum clandestinum (Hark.) Barkworth
* Achnatherum conspicuum (G.Forst.) P.Beauv.
* Achnatherum constrictum (Hitchc.) Valdés-Reyna i Barkworth
* Achnatherum contractum B. L. Johson
* Achnatherum coreanum (Honda ex Nakai) Ohwi
* Achnatherum coronatum Thurb.
* Achnatherum curvifolium Swallen
* Achnatherum diegoense Swallen
* Achnatherum eminens (Cav.) Barkworth
* Achnaterum hallerii (Willd.) P. Beauv.
* Achnatherum hendersonii Vasey
* Achnatherum hymenoides (Roemer i J.A. Schultes) Barkworth
* Achnatherum latiglume (Swallen) Barlworth.
* Achnatherum lemmonii Vasey
** Achnatherum lemmonii var. lemmonii
** Achnatherum lemmonii var. pubescensCrampton
* Achnatherum lettermanii Vasey
* Achnatherum lobatum (Swallen)
* Achnatherum mattheiu F. Rojas ex Remvoize
* Achnatherum miliaceum (L.) P. Beauv.
* Achnatherum nelsonii
* Achnatherum nevadense
* Achnatherum occidentale
** Achnatherum occidentale ssp. californicum
** Achnatherum occidentale ssp. occidentale
** Achnatherum occidentale ssp. pubescens
* Achnatherum papposum
* Achnatherum parishii
** Achnatherum parishii var. depauperatum
** Achnatherum parishii var. parishii
* Achnatherum perplexum
* Achnatherum pinetorum
* Achnatherum richardsonii
* Achnatherum robustum
* Achnatherum scribneri
* Achnatherum speciosum
* Achnatherum splendens (Roshevits)Tzvelev
* Achnatherum stillmanii
* Achnatherum swallenii
* Achnatherum thurberianum
* Achnatherum Turcomanicum (Roshevits)Tzvelev
* Achnatherum webberi

## Referències

* ↑ «Germplasm Resources Information Network, consultada 26.06.08». Arxivat de l'original el 2008-10-11. [Consulta: 26 juny 2008].
* ↑ Watson L, Dallwitz MJ. «Còpia arxivada». The Grass Genera of the World, 2008. Arxivat de l'original el 2008-10-14. [Consulta: 29 juny 2010].
# Achoerodus gouldii

Achoerodus gouldii és una espècie de peix de la família dels làbrids i de l'ordre dels perciformes present al sud d'Austràlia (des del sud d'Austràlia Occidental fins a Austràlia Meridional). Els mascles poden assolir els 175 cm de longitud total.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
# Acritochaete

Acritochaete és un gènere de plantes de la família de les poàcies, ordre de les poals, subclasse de les commelínides, classe de les liliòpsides, divisió dels magnoliofitins.

## Taxonomia

* Acritochaete volkensii Pilg.
# Acadèmia d'Esperanto

L'Acadèmia d'Esperanto (esperanto: Akademio de Esperanto; francès: Académie d'Espéranto) fou creada el 1905 pel primer Congrés Mundial d'Esperanto. Seguint una proposta de Ludwik Lejzer Zamenhof es creà el Comité Lingüístic (Lingva Komitato).

## Membres

Segons els seus estatuts, els membres són escollits per un període de 9 anys i es renoven per terços cada 3 anys. Des de febrer de 2019 l'Acadèmia d'Esperanto està formada per 44 membres i 11 corresponents. Entre els primers, hi ha el politòleg català Xavier Alcalde, el psicopedagog italià Renato Corsetti, el lexicògraf indi i membre honorífic de la societat lingüística dels Estats Units Probal Dasgupta, l'especialista rus en història de la filosofia Nikolao Gudskov, el lingüista finès Jouko Lindstedt, l'escriptora anglesa Anna Löwenstein, l'hispanista noruec Otto Prytz, el químic cubà Orlando E. Raola, l'astrobiòleg israelià Amri Wandel, l'expert en fonètica i expresident de l'Associació Fonètica Internacional John C. Wells i el músic suec Bertilo Wennergren. Entre els corresponents hi ha Federico Gobbo de la universitat d'Amsterdam, Ingrid Maier de la universitat d'Uppsala i Esther Schor de la universitat de Princeton.
Abans de la Guerra Civil espanyola hi va haver diversos catalans membres del Comitè Lingüístic o de l'Acadèmia d'Esperanto, com Alfons Sabadell, Delfí Dalmau, Jacint Bremon Masgrau, Frederic Pujulà i Vallès o els germans Josep i Jaume Grau Casas, així com el valencià Vicente Inglada Ors.

## Publicacions

Té, com a òrgans oficials:
* Oficialaj Informoj de la Akademio de Esperanto
* Oficiala Bulteno de la Akademio de Esperanto

## Referències

* ↑ «Nikolao Guskov» (en esperanto). Editorial Impeto. [Consulta: 6 desembre 2016].
* ↑ «Entrevista con Otto Prytz» (en castellà). ONCE, 2013. [Consulta: 4 desembre 2016].
* ↑ «Esperantista y químico de origen cubano visita Suecia: Entrevista con Orlando Raola» (en castellà). Revista Cuba Nuestra, 08-07-2002. [Consulta: 6 desembre 2016].
* ↑ «Intervjuo al Amri Wandel, prezidanto de Esperanto-Ligo en Israelo» (en esperanto). China Radio International, 25-12-2013. Arxivat de l'original el 2016-12-20. [Consulta: 6 desembre 2016].
* ↑ Tonkin, Humphrey. Esperanto, Interlinguistics, and Planned Language (en anglès). Lanham, Maryland: University Press of America, 1997, p. 86.
* ↑ «The Jewish Roots of Esperanto» (en anglès). New York Times, 11-11-2016. [Consulta: 6 desembre 2016].

## Vegeu també

* Llista d'acadèmies de la llengua
* Kazimierz Bein

## Enllaços externs

* Lloc oficial de l'Akademio de Esperanto
# Acadèmia d'Art de Letònia

L'Acadèmia d'Art de Letònia (en letó: Latvijas Mākslas akadēmija) és una institució d'educació superior i recerca científica sobre l'art, que es troba a Riga, capital de Letònia.

## Programa

L'Acadèmia ofereix cinc camps d'estudi:
* L'art visual amb pintura, art gràfic, tèxtil;
* Arts plàstiques visuals - escultura, ceràmica, art en vidre;
* Disseny - disseny funcional, disseny de metall, art ambiental, art de moda;
* Audiovisual medi art - comunicació visual, escenografia;
* Història de l'Art - Arts Visuals i Història i Teoria de l'Art, restauració.

## Vegeu també

* Llista de Universitats de Letònia

## Referències

* ↑ «Par Latvijas Mākslas akadēmiju» (en letó). [Consulta: 15 gener 2015].
# 590

El 590 (DXC) fou un any comú començat en diumenge del calendari julià.

## Esdeveniments

* Inici del regnat de Cosroes II.
* Arribada a França de Columbà per evangelitzar-la.
* Gregori I és nomenat Papa.

## Referències

* ↑ Pourshariati, Parvaneh. Decline and fall of the Sasanian empire : the Sasanian-Parthian confederacy and the Arab conquest of Iran. Londres: I.B. Tauris, 2008, p. 106-108. ISBN 978-1-4356-9176-6.
* ↑ Eren: Gal, Autierne, Cominin, Eunoch, Eogain, Potentí, Colum (Columbà el Jove), Deslo, Luan, Aide, Leobard i Caldwald
* ↑ «Pope St. Gregory I ("the Great")» (en anglès). Catholic Encyclopedia, Volume 6, 1913.
# Abrèt

Abrèt (Abrest en francès) és un municipi francès situat al departament de l'Alier, a la regió d'Alvèrnia-Roine-Alps.
# Agoudi N'Lkhair

Agoudi N'Lkhair (en àrab أڭودي نلخير, Agūdī N-Lẖayr; en amazic ⴰⴳⵓⴷⵉ ⵏ ⵍⵅⵉⵔ) és una comuna rural de la província d'Azilal, a la regió de Béni Mellal-Khénifra, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 11.752 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Agota Kristof

Agota Kristof (en hongarès Kristóf Ágota) (Köszeg, Hongria, 30 d'octubre de 1935 - Neuchâtel, 27 de juliol de 2011), fou una escriptora hongaresa, que va viure a Suïssa i escrivia en francès. El 2001 va guanyar el premi Gottfried Keller a Suïssa i el Premi austríac de literatura europea el 2008.

## Biografia

Als 21 anys Agota Kristof abandonà el seu país, Hongria, quan l'exèrcit soviètic reprimí la insurrecció de Budapest. Ella, amb el seu marit i la filla de 4 mesos, fugiren cap a Suïssa, a Neuchâtel, localitat on va residir a partir de 1956. La seva obra està marcada per aquesta immigració forçada. Abans de començar a escriure en francès, la seva llengua d'adopció, va treballar en una fàbrica.
En els seus inicis com a dramaturga va aconseguir un gran èxit amb la seva trilogia sobre la història de dos bessons, que s'ha traduït a moltes llengües. Va rebre el Prix du Livre européen pel primer llibre, Le Grand Cahier, el 1987, i el Prix du Livre Inter, pel tercer, Le Troisième Mensonge, el 1992.
Va morir el 27 de juliol de 2011 a casa seva, a Neuchâtel (Suïssa).

## Obra
### Teatre

* John et Joe (1972)
* La clé de l'ascenseur (1977)
* Un rat qui passe (1972, versió definitiva 1984)
* L'heure grise ou le dernier client (1975, versió definitiva 1984)
* Le monstre et autres pièces (2007)

### Novel·la

* Le Grand Cahier (1986), Prix du Livre européen, trad. al català com a El gran quadern (dins de Trilogia de Claus i Lucas).
* La Preuve (1990), trad. al català com a La prova (dins de Trilogia de Claus i Lucas).
* Le Troisième Mensonge (1992), Prix du Livre Inter, trad. al català com a La tercera mentida (dins de Trilogia de Claus i Lucas).
* Hier (1995), trad. al català com a Ahir.
* L'Analphabète (2004), trad. al català com a L'analfabeta.
* C'est égal (2005)
* Où es-tu Mathias ? (2006)

## Traduccions al català

* El Gran quadern, traducció de Sergi Pàmies. Barcelona: La Magrana, 1989. ISBN 978-84-7410-416-5.
* La Prova, traducció de Sergi Pàmies. Barcelona: La Magrana, 1990. ISBN 978-84-7410-503-2.
* L'Hora grisa, o, L'últim client ; John i Joe, traducció de Sergi Pàmies. Barcelona: La Magrana, 2000. ISBN 978-84-8264-243-7.
* L'analfabeta, traducció de Montserrat Solé Serra. Barcelona: Laertes, 2005. ISBN 978-84-7584-553-1.
* Trilogia de Claus i Lucas, traducció de Sergi Pàmies. Barcelona: La Magrana, 2007. ISBN 978-84-8966-285-8.
* Ahir, traducció de Jordi Rourera Peret. Barcelona: Empúries, 2009. ISBN 978-84-9787-403-8.

## Premis i reconeixements

* Premi austríac de literatura europea

## Referències

* ↑ Tagesschau.sf.tv - Austrian State Prize for European Literature in 2008
* ↑ Dictionnaire de la litterature francaise du XXe siecle.. France: Encyclopædia Universalis, [2016]. ISBN 2-85229-147-9.
* ↑ Meghalt Agota Kristof írónő
* ↑ «Es mor Agota Kristof, l'autora de 'El Gran Quadern'». Vilaweb.cat, 28-07-2011. [Consulta: 29 juliol 2011].

## Enllaços externs

* Entrevista a Agota Kristof
# Ai Fen

Ai Fen (en xinès: 艾芬) és una metgessa i reveladora d'informació xinesa. Directora del departament d'urgències de l'Hospital Central de Wuhan, fou una de les primeres entre el personal mèdic que va revelar l'aparició de l'epidèmia de coronavirus a tot el món al final del desembre de 2019. De fet va ser gràcies al seu col·lega Li Wenliang, que va morir posteriorment de la malaltia, que la informació va assolir més ressò.

## Referències

* ↑ «Ai Fen, l'autre lanceuse d'alerte de Wuhan» (en francès). Libération [Consulta: 14 març 2020].
# Ala romana

Ala era el nom que donaven els romans a les parts laterals dels exèrcits en una batalla. Cada legió anava acompanyada d'un cos de 300 equites, segons diu Polibi que se situaven als flancs de la infanteria i, per tant, s'anomenaven alae. Segons Aulus Gel·li, que cita a Luci Cinci Aliment, s'anomenaven així perquè estaven situades al costat de les legions, a dreta i esquerra, com les ales d'un ocell.
Més tard, els socii o aliats de Roma, van ser obligats a contribuir amb homes per l'exèrcit, i es situaven al costat (a les ales) de les legions, que ocupaven el centre de la línia de batalla. Les tropes aliades eren anomenades alae o alarii, tant si eren d'infanteria com de cavalleria. Segons Titus Livi s'anomenaven dextera ala i sinistra ala, encara que el nom no sempre corresponia a la seva situació.
Quan la ciutadania romana es va estendre a tota Itàlia, l'exèrcit el formaven tots els reclutats al país, i la paraula alarii es va reservar per les tropes aliades estrangeres (auxilia) que servien amb l'exèrcit romà. Aportaven normalment deu mil infants i 1800 cavallers en cada exèrcit consular format per dues legions. Ala era doncs sinònim de contingent aliat.
En època imperial el nom es va donar a les divisions de cavalleria de 500 o 1000 cavallers, dividida la primera en 16 turmes (turmae) i cada turma estava dirigida per tres decurions. Posteriorment l'ala era miliaria o quingenaria. En el primer cas hi havia 24 turmae i en el segon 16, a més dels oficials corresponents.

## Referències

* ↑ Aulus Gel·li. Les Nits Àtiques, XVI, 4, 6
* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita, X, 40, 8; 41, 5; 43, 3
* ↑ Smith, William (ed.). «Ala». A Dictionary of Greek and Roman Antiquities (1890). [Consulta: 17 octubre 2022].

## Bibliografia

* Y. Le Bohec, El ejército romano: instrumento para la conquista de un imperio. Barcelona: Ariel, 2004, ISBN 84-344-6723-2 978-84-344-6723-1
* A. Goldsworthy, El ejército romano, Tres Cantos: Akal, 2005, ISBN 84-460-2234-6, 978-84-460-2234-6
# Aldehorno

Aldehorno és un municipi de la província de Segòvia, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 98 | 84 | 71 | 62 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Segovia (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 12 març 2021].
# Al·lòtrops de l'oxigen

Es coneixen diversos al·lòtrops de l'oxigen. L'al·lòtrop més familiar és l'oxigen molecular (O₂), que es presenta a nivells significatius a l'atmosfera de la Terra i que també és conegut com a dioxigen o oxigen triplet. Un altre al·lòtrop és l'ozó. S'inclouen entre els altres:
* Oxigen atòmic (O$_1$), un radical lliure
* Oxigen singlet (O₂), qualsevol dels dos estats metaestables de l'oxigen molecular
* Tetraoxigen (O₄), una altra forma metaestable
* Oxigen sòlid, que existeix en 6 fases diversament acolorides, de la qual una és O 8 i l'altra metàl·lica

## Oxigen atòmic

L'oxigen atòmic és molt reactiu; sobre la superfície de la Terra no existeix naturalment durant un llarg temps, però en l'espai la presència de molta radiació ultraviolada dona com a resultat en les òrbites baixes de l'atmosfera fins un 96% d'oxigen atòmic.

## Dioxigen

És l'al·lòtrop més comú d'oxigen elemental sobre la Terra, O 2, generalment es coneix com a oxigen, però pot ser anomenat dioxigen per a distingir-lo del mateix element. Es troba en aquesta forma en un 21% del volum de l'atmosfera terrestre. Es pot trobar en l'estadi metaestable de singlet o bé en el de triplet.

## Ozó

L'ozó és oxigen triatòmic (O₃). És un al·lòtrop d'oxigen molt reactiu i destrueix materials com la goma i els teixits (la roba) i a més danya els teixits del pulmó.

## Tetraoxigen

A partir de principis del segle XX es va sospitar de l'existència del tetraoxigen però no va ser identificat fins a l'any 2001 per un equip de la Universitat de Roma dirigit per F. Cacace. La seva molècula és O 4.

## Fases de l'oxigen sòlid

Hi ha fases conegudes de l'oxigen sòlid. Una d'elles és un grup vermell fosc O 8. Quan l'oxigen està subjecte a una pressió de 96 GPa, esdevé metàl·lic de manera similar a com ho fa l'hidrogen, i esdevé més similar als calcogens pesants com el tel·luri i el poloni, tots dos de caràcter metàl·lic significatiu. A temperatures molt baixes aquesta fase presenta a més superconductivitat.

## Referències

* ↑ Out of Thin Air Arxivat 2017-06-23 a Wayback Machine., a February 17, 2011 article from the NASA website
* ↑ Stwertka 1998, p.48
* ↑ Peter P. Edwards and Friedrich Hensel «Metallic Oxygen». ChemPhysChem, 3, 1, 14-01-2002, pàg. 53–56. Arxivat de l'original el 2020-08-22. DOI: 10.1002/1439-7641(20020118)3:1<53::AID-CPHC53>3.0.CO;2-2. PMID: 12465476 [Consulta: 16 desembre 2007]. Arxivat 2020-08-22 a Wayback Machine.

## Bibliografia

* Parks, G. D.; Mellor, J. W.. Mellor's Modern Inorganic Chemistry. 6th. Londres: Longmans, Green and Co, 1939.
* Stwertka, Albert. Guide to the Elements. Revised. Oxford University Press, 1998. ISBN 0-19-508083-1.
# Amanida de kereviz

Kereviz salatası (amanida d'api en turc) o Kereviz kökü salatası (amanida de bulb o d'arrel d'api) és una amanida d'api a la cuina turca feta amb bulb d'api (cru) ratllat, maionesa, iogurt, oli d'oliva, nous, all, sal i espècies. També pot ser amb pastanaga (com a la imatge).
A la cuina turca hi ha altres plats de bulb d'api com kereviz calye (similar a kabak kalye), zeytinyağlı kereviz (similar a zeytinyağlı enginar) i kereviz dolma.

## Vegeu també

* Çoban salata
* Patlıcan salata

## Referències

* ↑ Özcan Ozan. The sultan's kitchen: a Turkish cookbook. Periplus Editions, 15 desembre 1998.
* ↑ Clifford A. Wright. Little Foods of the Mediterranean: 500 Fabulous Recipes for Antipasti, Tapas, Hors D'Oeuvre, Meze, and More. Harvard Common Press, 1 gener 2003, p. 245–. ISBN 978-1-55832-227-1.
* ↑ http://www.milliyet.com.tr/cevizli-kereviz-salatasi-pembenar-detay-salatalarvemezeler-1785188/
* ↑ http://www.kadinca.com/yemek-tarifleri/cevizli-kereviz-salatasi-tarifi.html
* ↑ http://oktayusta.samanyoluhaber.com/oktay-ustadan-havuclu-kereviz-salatasi-tarifi/ Arxivat 2016-02-04 a Wayback Machine.
* ↑ http://www.aksam.com.tr/yazarlar/bahcelerde-kereviz-biz-kerevizi-cok-severiz-e2-80-a6/haber-365160

## Enllaços externs

* Recepta d'amanida de kereviz (anglès)
* Recepta d'amanida d'arrel d'api, col lombarda i poma
# Ambulància

Una ambulància és un vehicle destinat al transport adequat, de persones malaltes o ferides, que es troben lluny d'un centre d'assistència sanitària (Centre de Salut o Centre d'Atenció Primària, hospital), o bé per transportar-les entre aquests centres.
Disposa d'uns tècnics i, a vegades, depenent de la natura del trasllat, de personal sanitari (diplomat d'infermeria, metge).
A nivell de Catalunya estan integrades dins del Sistema d'Emergències Mèdiques (SEM), el 061.

## Referències

* ↑ Skinner, Henry Alan. The Origin of Medical Terms (en anglès). Williams & Wilkins Company, 1949.
* ↑ «Transport sanitari urgent». [Consulta: 5 juny 2022].
* ↑ «Certificació tecnicosanitària de vehicles de transport sanitari». [Consulta: 5 juny 2022].
* ↑ «El Sistema d'Emergències Mèdiques renova part de la flota d'ambulàncies de Barcelona ciutat» (en anglès). [Consulta: 5 juny 2022].
# Ambulacraris

Els ambulacraris (Ambulacraria) són un clade d'invertebrats deuteròstoms que inclou els embrancaments dels equinoderms i els hemicordats; Xenoturbellida, que havia estat classificat aquí, es considera actualment un bilateral basal. El grup germà dels ambulacraris són els cordats.

## Filogènia

Cladograma dels deuteròstoms actuals d'acord amb les anàlisis genètiques:
| Deuterostomia | Ambulacraria  Echinodermata  Hemichordata  Chordata   Cephalochordata  Olfactores   Urochordata  Vertebrata |

## Taxonomia

Els ambulacraris inclouen dos fílums vivents i dos d'extints:
* Echinodermata (estrelles de mar, eriçons de mars, ofiuroïdeus, cogombres de mar, crinoïdeus)
* Hemichordata (enteropneusts, pterobranquis, i possiblement graptòlits)
* Vetulicola † (fòssils del Cambrià)
* Cambroernida † (fòssils del Cambrià)

## Referències

* ↑ Perseke, M.; Hankeln, T.; Weich, B.; Fritzsch, G.; Stadler, P.F.; Israelsson, O.; Bernhard, D.; Schlegel, M. «The mitochondrial DNA of Xenoturbella bocki: genomic architecture and phylogenetic analysis». Theory Biosci, 126, 1, 01-08-2007, pàg. 35–42. Arxivat de l'original el 2019-04-24. DOI: 10.1007/s12064-007-0007-7. PMID: 18087755 [Consulta: 12 març 2020].
* ↑ Cannon, J.T.; Vellutini, B.C.; Smith, J.; Ronquist, F.; Jondelius, U.; Hejnol, A. «Xenacoelomorpha is the sister group to Nephrozoa». Nature, 530, 7588, 04-02-2016, pàg. 89–93. Bibcode: 2016Natur.530...89C. DOI: 10.1038/nature16520. PMID: 26842059.
* ↑ Tassia, Michael G.; Cannon, Johanna T.; Konikoff, Charlotte E.; Shenkar, Noa; Halanych, Kenneth M.; Swalla, Billie J. «The Global Diversity of Hemichordata». PLoS ONE, 11, 10, 04-10-2016, pàg. e0162564. Bibcode: 2016PLoSO..1162564T. DOI: 10.1371/journal.pone.0162564. PMC: 5049775. PMID: 27701429.
* ↑ Han, Jian; Morris, Simon Conway; Ou, Qian; Shu, Degan; Huang, Hai «Meiofaunal deuterostomes from the basal Cambrian of Shaanxi (China)». Nature, 542, 7640, 2017, pàg. 228–231. Bibcode: 2017Natur.542..228H. DOI: 10.1038/nature21072. PMID: 28135722.
* ↑ Caron, J.; Conway Morris, S.; Shu, D. «Tentaculate fossils from the Cambrian of Canada (British Columbia) and China (Yunnan) interpreted as primitive deuterostomes». PLoS ONE, 5, 3, 2010, pàg. e9586. DOI: 10.1371/journal.pone.0009586. PMC: 2833208. PMID: 20221405.
# Alfred Vail

Alfred Lewis Vail (Morristown, Nova Jersey, 25 de setembre de 1807 – 18 de gener de 1859) fou un maquinista i inventor. Fou crucial, amb Samuel F.B. Morse, per desenvolupar i comercialitzar el telègraf entre 1837 i 1844. Vail i Morse foren els dos primers operadors en el primer experiment de Morse entre la línia de Washington DC, i la de Baltimore, i Vail agafà la responsabilitat de desenvolupar diverses línies de telègrafs entre 1845 i 1848. També fou el responsable de diverses innovacions tècniques en el sistema de Morse, particularment manant claus i millorant els registres de gravació i les cintes magnètiques de transmissió.

## Referències

* ↑ «Invention of the Telegraph». Arxivat de l'original el 2007-09-28. [Consulta: 24 maig 2009].
# Alivardi Khan

Ali Vardi Khan, Alivardi Khan o Ali Werdi Khan (10 de maig de 1671 - 9 d'abril de 1756) va ser nabab de Bengala entre 1740 i 1756. El nabab (nawab) era una mena de virrei; portava el títol de Mahabat Djang.

## Biografia

Alivardi Era fill del turcman Shah Quli Khan Mirza Muhammad Madani i la filla del nabab Aqil Khan Afshar rebrent el nom de Mirza Muhammad Ali.
Va ser xiïta i el seu pare Mirza Muhammad Madani va estar al servei de Azam Shah, fill de l'emperador Aurangzeb. Azam Shah també va prendre al seu servei els fills de Mirza Muhammad, però després de la mort d'Azam Shah, la seva família va caure en la pobresa.
Els seus dos fills, Muhammad Ali i Mirza Ahmed, van aconseguir trobar feina entrant al servei de Suza-ud-Din, subahdar d'Orissa. Després que Suza-ud-Din fos ascendit a Nabab, les perspectives de futur dels dos germans van millorar. El 1728, Suza-ud-Din va promoure a Muhammad Ali al rang de fawjdar (general) i li va donar el títol d'Ali Vardi. Muhammad Ali va ser nomenat assistent del subahdar de Bihar el 1733.
Alivardi Khan, que volia arribar a ser el governador de Bengala, va derrotar el 29 d'abril de 1740 a Sarfaraz Khan, successor de Shuja-ud-Din, a Giria i va ocupar Murshidabad el 12 de maig de 1740 assolint el càrrec de virrei de Bengala, Bihar i Orissa i aconseguint al mateix temps el reconeixement de l'emperador mogol Muhammad Shah de Delhi.
Durant el seu govern, Bengala va ser atacada en dues ocasions pels marathes de Nagpur amb forces comandades per Raghuji I Bhonsle el 1746 i el 1750. Això va provocar la pèrdua de Calcuta, que va caure en mans del Regne de Nagpur el 1750 i de la major part d'Orissa el 1755. A la seva mort el va succeir el seu net Siraj ud-Daulah com a nabab de Bengala l'abril de 1756 a l'edat de 23 anys.

## Vegeu també

* Laur.

## Nota

* ↑ The Cambrigde History of India

## Bibliografia

* K.K. Dutt AliVardi Khan and his times (anglès)
* G.B. Malleson, Decisive Battle of India,, Books For All, 2002 (anglès)ISBN 81-7536-291-X