OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Teòfil Eròtic (general)

* Per a altres significats, vegeu «Tèofil Eròtic (segle X)».
Teòfil Eròtic (grec medieval: Θεόφιλος Ἐρωτικός) fou un general romà d'Orient del segle xi. Fou governador del tema de Sírmium i posteriorment del de Xipre, on el 1042 encapçalà una revolta que fou esclafada ràpidament.
Segons Joan Escilitzes, els serbis intentaren alliberar-se del domini romà d'Orient cap al 1034. Stefan Vojislav, un senyor serbi que controlava Zeta i Ston, s'alçà en rebel·lió mentre els romans d'Orient gestionaven la successió al tron. Vojislav fou derrotat i empresonat a Constantinoble, mentre que les seves possessions foren restaurades a l'Imperi sota el control d'Eròtic, que fou nomenat estrateg de Sèrbia. Tanmateix, Vojislav aconseguí fugir de la capital romana d'Orient i impulsà una nova revolta a finals del 1037 o principis del 1038, atacant els senyors pro-romans d'Orient de les regions adjacents a Dioclea: Travúnia i Zaclúmia. Vojislav fou capaç d'expulsar Eròtic i s'establí com a «príncep dels serbis».
De totes maneres, Eròtic fou nomenat governador de Xipre. El 1042, intentà aprofitar-se de l'agitació política posterior a la mort de Miquel V incitant la població local a revoltar-se, especialment contra el kritís (jutge i recol·lector d'impostos), que fou acusat d'exigir massa impostos i mort pels rebels. El nou emperador, Constantí IX Monòmac, envià una flota sota el comandament de Constantí Cage, que ràpidament sufocà la rebel·lió i arrestà Eròtic. El rebel fou dut a Constantinoble, on fou passejat a cavall per l'Hipòdrom vestit de dona. Després d'aquesta humiliació pública, li foren confiscades les seves terres i altres possessions, però fou posat en llibertat.

## Referències

* ↑ Fine, 1991, p. 206.
* ↑ Escilitzes, 408.74–76
* 1 2 3 Finlay, 1853, p. 506.
* ↑ Escilitzes, 429.4–12; Zonaràs XVII.22.20–21
* ↑ Escilitzes, 429.12–17; Zonaràs XVII.22.22

## Bibliografia

* Ioannis Scylitzae Synopsis historiarum (en grec). Berlín i Nova York: De Gruyter, 1973.
* Zonaràs, Joan. Cròniques.
* Finlay, George. History of the Byzantine Empire, Volume 1 (en anglès). Blackwood, 1853.
# Tian Zhuangzhuang

Tian Zhuangzhuang (en xinès tradicional: 田壯壯; en xinès simplificat: 田壮壮; en pinyin: Tián Zhuàngzhuàng) (Pequín, 1952) és un productor i director de cinema de la Xina.
Tian Zhuangzhuang és fill de Tian Fang, un actor famós a la Xina durant els anys 1930, més tard convertit en director de l'Estudi Cinematogràfic de Pequín i de Yu Lan, actriu que més tard dirigiria l'Estudi Cinematogràfic Infantil. Tian va començar com a fotògraf i documentalista en el Beijing Agricultural Film Studio. Es va graduar en l'Acadèmia de Cinema de Pequín en 1982 al costat d'altres directors de la Cinquena generació com Chen Kaige o Zhang Yimou. Va rebre un Premi Príncep Claus en 1998.

## Filmografia

* Hong xiang, The Red Elephant (1982)
* Lie chang zha sha, September (1984)
* Lie chang zha sha, On the Hunting Ground (1984)
* El lladre de Caballs (Dao ma zei, 1986)
* Gushu Yiren, The Street Players (1987)
* Yaogun Qingnian, Rock 'n' Roll Kids (1988)
* Te bie shou shu shi, Unforgettable Life (1988)
* Da taijian Li Lianying, Li Lianying: The Imperial Eunuch (1991)
* Estel blau (Lan feng zheng, 1993)
* Primavera en un lloc petit (Xiao cheng zhi chun 2002)
* Cha ma gu dao xi lie, Delamu (2004)
* Wu Qingyuan, The Go Master (2006)

## Referències

* ↑ Planas Penadés, Ricard,. Historia del cine chino. Primera edició: febrer 2019. ISBN 978-84-17418-45-8.

## Enllaços externs

* Tian Zhuangzhuang en Chinese Movie Database (en anglès)
* Tian Zhuangzhuang en Sinoflicker (en anglès)
* Tian Zhuangzhuang en Film Reference (en anglès)
* Article en Chinaculture.org Arxivat 2008-12-03 a Wayback Machine. (en anglès)
* Article en Chinatoday
# Tim Phillipps

Tim Phillipps (Adelaida, Austràlia Meridional, 16 de febrer del 1989) és un actor australià. Després de la secundària, va anar a la Universitat per estudiar Economia, però només durà 7 mesos abans que es donés compte que anava en direcció oposada a ho que volia fer realment, per això entrà a un concurs de talents, en el que fou descobert.

## Filmografia
### Cinema

| Any | Títol | Paper |
| 2010 | Animal Kingdom | Const. Daniel Horden |
| 2012 | Liars All | Billy |
| 2013 | Lemon Tree Passage | Geordie Whittle |
| 2014 | Chasing the Devil | |

### Televisió

| Any | Títol | Paper | Notes |
| 2007 | Neighbours | Fox Cameron | 7 episodis |
| 2008 | Underbelly | Damien | 1 episodi |
| 2008-2009 | Rush | Aden Geddes/Ben | 2 episodis |
| 2008-2010 | Bed of Roses | Sean Smithwick | 14 episodis |
| 2009 | Home and Away | Archie Maddocks | 1 episodi |
| 2011-2012 | Once Upon a Time | Príncep Thomas/Sean Herman | 2 episodis |
| 2011-2012 | Chopper | Eric | mini-sèrie |
| 2012 | The Secret Circle | Grant | 5 episodis |
| 2013 | The Cheerleader Diaries | Harrison Simmons | Sèrie web Elenc principal |
| 2014 | Neighbours | Daniel Robinson | Elenc principal |

### Videojocs

| Any | Títol | Paper | Notes |
| 2012 | PlayStation All-Stars Battle Royale | Dant | Veu |
| 2013 | DmC: Devil May Cry | Dant | Veu |

## Referències

* ↑ «Tim Phillipps» (en anglès). [Consulta: 26 abril 2012].
* ↑ «Tim Phillipps Bio» (en anglès). [Consulta: 26 abril 2012].
* ↑ «Tim Phillipps Fan Page» (en anglès). Facebook. [Consulta: 26 abril 2012].
# Termes romanes de Sant Boi

Les termes romanes de Sant Boi són un conjunt de cambres de bany dotades d'un sofisticat sistema de calefacció. A les termes públiques hi tenien lloc, a banda del bany, activitats com l'esport, tractaments d'estètica, el joc o negocis. Les termes romanes de Sant Boi eren privades i formaven part de l'àmbit domèstic d'una vila romana.
Aquestes termes situades a l'actual municipi de Sant Boi de Llobregat estaven formades per dos cossos d'edificació paral·lels: L'un contenia les cambres fredes: l'apodyterium o el vestidor, el frigidarium o sala freda i la cella piscinalis (piscina d'aigua freda). L'altre albergava les cambres calentes: tepidarium o sala tèbia, sudatorium o sala de bany de vapor i caldarium o sala de bany calent.
Amb el descobriment dels banys també es va localitzar un centre de producció d'àmfores sobre el frigidarium.

## Restauració de les Termes Romanes

L'11 de setembre de 1998 s'inauguren les obres de restauració de les Termes de Sant Boi de Llobregat, un dels equipaments més emblemàtics del Museu Municipal.
Poc després del seu descobriment, el 1953, es duen a terme diverses intervencions per part de la Diputació de Barcelona, ja que havien sigut demanades per l'Ajuntament. És aleshores quan es fan les primeres consolidacions i restauracions a l'edifici, dutes a terme entre el 1956 i el 1975 pel Servei de Catalogació i Conservació de Monuments.
Hi ha una segona fase de treballs, iniciada el 1989, els quals van desvetllar la data de fundació del monument, cap al 200 dC, que la podem relacionar amb conjunts termals coetanis dels Balcans i del curs baix del Danubi, cosa que va demostrar, una vegada més, l'extraordinària fluïdesa de la circulació d'homes i d'idees a través de l'Imperi Romà.
# Timothy Schmalz

Timothy Schmalz és un escultor canadenc amb seu a St. Jacobs, Ontario, Canadà. Se centra en figures religioses i també té moltes peces públiques. Schmalz és més conegut pel seu Jesús sense llar que va crear en reacció a les moltes persones sense llar que vivien als carrers. Schmalz concep les seves escultures amb una gran devoció al catolicisme i dedica el seu temps a cada peça, de vegades fins a 10 anys formant la idea i esculpint-la. Algunes de les seves obres estan creades en sèrie i d'altres, de peces senzilles. Shmalz ha dit: "Si les meves escultures són utilitzades per la gent com a eina per pensar, llavors estic molt content". Les instal·lacions de la seva obra han portat el seu missatge visual a molts llocs de tot tot el món amb Jesús sense sostre, inclosa la basílica de Sant Pere.

## Referències

* ↑ Taylor, Emily. «Sculptor Timothy Schmalz on the story behind his "Homeless Jesus" | Visual Arts | NUVO News | Indianapolis, IN». [Consulta: 29 novembre 2016].
* ↑ «'Homeless Jesus' sculptor Timothy Schmalz on controversy and compassion». CBC Arts. CBC, 23-10-2015 [Consulta: 17 novembre 2016].
* 1 2 «Toronto Anglican parish welcomes Schmalz's latest Christ sculpture». [Consulta: 29 novembre 2016].
* ↑ Donovan Vincent. «Ontario artist's Homeless Jesus installed at Vatican | Toronto Star», 01-04-2016. [Consulta: 29 novembre 2016].
# Tombes reials de la dinastia Joseon

Les Tombes Reials de la Dinastia Joseon són un conjunt de 40 tombes dels membres de la dinastia Joseon de Corea (1392-1910). Aquestes tombes es troben dispersos en més de 18 localitzacions a través de Corea del Sud. Van ser construïts per honrar i respectar els avantpassats i els seus èxits, i afirmar la seva autoritat real. Les tombes estan inscrites a la llista del Patrimoni de la Humanitat de la UNESCO des de 2009.

## Referències

* ↑ Centre, UNESCO World Heritage. «Royal Tombs of the Joseon Dynasty» (en anglès). [Consulta: 13 març 2021].
# Torre de Vilanoveta

La Torre de Vilanoveta és un edifici del municipi de Sant Pere de Ribes (Garraf) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

La torre de Vilanoveta està situada al punt més alt d'aquest petit nucli. És de planta rectangular lleugerament atalussada i consta de planta i dos pisos amb un coronament de merlets. Diverses obertures es distribueixen de forma irregular per les quatre façanes.
A l'altura del primer pis, un pont uneix la torre amb l'edifici de Can Vidal. La torre està arrebossada i emblanquinada.

## Història

Els documents que aporten dades sobre el lloc de Vilanoveta són del segle xvii i ens indiquen que el nucli s'havia anat formant a l'entorn del mas Vidal, propietat d'Antoni Vidal, pagès i batlle del lloc.
La torre de Vilanoveta formava part d'aquest conjunt.

## Referències

* 1 2 3 4 «Torre de Vilanoveta». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 15 desembre 2015].
* ↑ «Vilanoveta (Sant Pere de Ribes - Garraf)». Pobles de Catalunya. [Consulta: 15 desembre 2015].
# Torre de Vilarmau

La Torre de Vilarmau és una construcció al terme d'Arbúcies (la Selva), prop del límit amb el municipi de Viladrau (Osona), al cim del turó del mateix nom. És una torre de guaita o de senyals, de planta quadrangular, molt malmesa, amb restes d'un fossar al seu entorn. Degut a la vegetació que l'envolta es fa difícil visualitzar-la. A finals dels anys noranta es conservava una alçada d'entre un i dos metres i mig, però en els seus orígens possiblement era de dues o tres plantes. Es trobava construïda en pedra i morter de calç i presentava espitlleres al seu voltant. No se sap del cert la seva funció; podria ser un assentament defensiu d'època medieval, que més tard va aprofitar-se per a torre de comunicacions pertanyent a les línies de telegrafia òptica de mitjans del segle xix.
Possiblement és d'origen medieval, tot i que la trobem citada i documentada el 1582. El lloc de Vilarmau apareix documentat l'any 1082, com a de «Villare Malum». Prop de la torre es trobava el mas Castell de la parròquia de Lliors, llogaret del municipi d'Arbúcies, documentat el 1217. S'han realitzat troballes de material neolític final-calcolític a la zona de la torre de Vilarmau.
L'any 1862 consta la Torre de Vilarmau com a torre de telègrafs. La línia militar de telegrafia òptica, a la comarca de la Selva ja estava en funcionament el 1849, la línia general s'estava construint en aquells moments i sembla que no entrà en funcionament fins al 1850. La Torre es troba datada de 1845 com a torre de vigilància d'època carlina, però no es pot descartar un origen més antic en l'època medieval com a punt de control del sector nord-oriental del massís del Montseny.

## Vegeu també

* Llista de les torres de telegrafia òptica de Catalunya

## Referències

* 1 2 «Torre de Vilarmau». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya.
* ↑ Bolòs i Masclans, Jordi. «Torre de Vilarmau». A: El Gironès La Selva El Pla de l'Estany. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1991, p. 232 (Catalunya romànica,V). ISBN 84-7739-262-5.
# Torre de Vilaseca

* Aquest article tracta sobre l'edifici al terme de Tortosa. Si cerqueu l'edifici al municipi de Palafrugell (Baix Empordà), vegeu «Torre de Vila-seca».
La Torre de Mingana, Torre de Vilaseca o Torre del Capità o és una torre al terme de Tortosa (Baix Ebre) declarada bé cultural d'interès nacional. La torre situada vora la carretera Tortosa-Santa Bàrbara, a uns 4,5 km de Tortosa. Venint des de Santa Bàrbara, una vegada passat el desviament a Amposta per la Ctra. de la Carroba, cal prendre el segon dels camins a mà esquerra i després de passar una masada i corrals abandonats, a uns 500 metres de la carretera, cal deixar el cotxe i pujar el turó de mà dreta a peu. La torre no té accés directe amb camí, sinó que es troba enmig d'una propietat conreada. És visible des de la carretera. És una torre quadrada i molt malmesa. L'estat de conservació és ruïnós. Es mantenen dempeus només quatre murs exteriors, força alterats i en algun sector enderrocat. Ha desaparegut la coberta, és a dir tot el sector superior de remat, i la distribució interior. L'accés a l'interior es realitza per un forat obert en el mur a nivell de planta. Sembla que la porta original seria la que es conserva alterada a nivell del primer pis en la façana que mira el riu. Es conserva també alguna resta d'edificacions posteriors adossades a la torre. Per les restes deixades a el mur, sembla que en el darrer període fou utilitzada com a habitatge i constava de planta baixa i un pis cobert, amb teulada d'una sola vessant. El material emprat per la construcció és la maçoneria, tot i que hi ha sectors arrebossats.
La primera notícia coneguda de la torre data del 1158, quan és citada com a torre de "Vila-cechia". La seva funció era possiblement protegir l'antic nucli de poblament d'Arenys i tot el marge dret del riu en aquest sector. Òpticament domina també tot el marge esquerre del riu des de Campredó fins a Tortosa. En documentació medieval, posterior el segle xii, es troben algunes referències més de la torre, però posteriorment aquestes desapareixen. Amb tot, l'ocupació ha continuat fins al segle xx, quan la fou abandonada per la família que hi habitava.

## Notes

* ↑ Apareixen vacil·lantment els noms de "Torre de Mingana" i "Torre de Vilaseca" en aquest document de l'Aj. de Tortosa: CATÀLEG D'EDIFICIS I CONJUNTS URBANS I RURALS DE CARÀCTER HISTÒRIC, ARTÍSTIC I AMBIENTAL DE LA CIUTAT I MUNICIPI DE TORTOSA- 2003
* ↑ Apareix amb el nom de Torre del Capità al plànol de l'ICGC [Consulta 18/4/2020]
* 1 2 3 «Torre de Vilaseca». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 agost 2014].

## Enllaços externs

* «TORRE DE VILA SECA». Inventari del Patrimoni Arqueològic i Paleontològic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya.
# Toirigo

«Toirigo» té aquests significats:
* Serrat de Toirigo, serra situada al municipi de la Vall de Boí.
* Bony de Toirigo, muntanya situada al municipi de la Vall de Boí.
# Terratrèmol i tsunami de Sumatra de 2010

El 25 d'octubre de 2010 l'illa de Sumatra i l'arxipèlag de Mentawai patiren un terratrèmol i un tsunami. El terratrèmol fou de 7,7 $M_{\mathrm {w} }$ i el tsunami tingué onades de fins a 3 metres d'alçada i penetrà 600 metres terra endins.

## Referències

Plantilla:Terratrèmol
# Torrent del Capellà

El Torrent del Capellà és un afluent per la dreta de l'Aigua d'Ora que neix i desguassa al terme municipal de Guixers (Solsonès).

## Descripció

Neix a 994 metres d'altitud a 340 metre al NW de la masia de Bancells al peu (banda est) de la carretera que duu a Sisquer (en una corba pronunciada que es troba a 830 metres de l'inici d'aquesta carretera a la LV-4241. D'orientació predominant E-W, desguassa a l'Aigua de Llinars a 884 metres d'altitud i a uns 160 m. al sud la Caseta.

## Municipis que travessa

Fa tot el seu recorregut pel municipi de Guixers.

## Xarxa hidrogràfica

No té cap afluent.

## Referències

* ↑ Aquest topònim no figura al Nomenclàtor oficial de toponímia major de Catalunya, però sí a l'edició digital del mapa de Catalunya de l'ICC (escales 1:10.000 i 1:5.000).
* 1 2 3 Mapa de l'ICC
# Torquata (cràter)

Torquata és un cràter amb coordenades planetocèntriques de 50.11 ° de latitud nord i 149.45 ° de longitud est, sobre la superfície de l'asteroide del cinturó principal (4) Vesta. Fa 34.73 km de diàmetre. El nom adoptat com a oficial per la UAI el 21 de novembre de 2012 fa referència a Torquata, verge vestal romana.

## Referències

* ↑ "Torquata (cràter)". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Sir William Smith. I.B. Tauris. A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology, 2007.
# Torre Campderà

La Torre Campderà o Torre Llunàtica era un edifici de Lloret de Mar (Selva), actualment enderrocat, que formava part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Història

Es tractava d'un edifici on Francesc Campderà i Camins fundà el 1844 un dels primers centres hospitalaris dedicats al tractament científic dels malalts mentals, que funcionà fins al 1988. Disposava de grans jardins i intentava donar als pacients un tracte millor que el que es donava en centres similars. A l'Arxiu Municipal de Lloret es conserven llibres d'historials clínics, els més antics del 1910, quan eren freqüents els casos d'esquizofrènia i paranoia. A partir de l'any 1984 hi ha toxicomanies de nois menors de 30 anys, psicosi, psiconeurosi, brots psicòtics, demència senil, esquizofrènia paranoide, trastorns de personalitat, alcoholisme crònic, crisis depressives profundes, deliris persecutoris crònics, depressions nervioses, esquizofrènia juvenil, intents d'autòlisi, depressions endògenes i, específicament en dones, nombrosos casos d'oligofrènia i anorèxia nerviosa. Els pacients marxaven del centre “per fuga”, “per trasllat”, “per defunció”, “per sortida sense avís previ” o “per sortida voluntària”.

## Referències

* ↑ «Torre Campderà». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 3 Bertran Fonserè, Laura «De Torre Llunàtica a Torre Campderà». Sesmond, 3, Segle XX, pàg. 10-11 [Consulta: 10 novembre 2014].

## Enllaços externs

* Més informació
# Tumacacori-Carmen

Tumacacori-Carmen és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat d'Arizona. Segons el cens del 2000 tenia 569 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Tumacacori-Carmen tenia 569 habitants, 223 habitatges, i 152 famílies La densitat de població era de 35,4 habitants/km².
Dels 223 habitatges en un 26,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 52,9% hi vivien parelles casades, en un 9,9% dones solteres, i en un 31,8% no eren unitats familiars. En el 27,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 9,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,55 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,13.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,7% tenia menys de 18 anys, un 7,7% entre 18 i 24, un 26% entre 25 i 44, un 28,6% de 45 a 60 i un 13,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 41 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 96,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 35.938 $ i la renda mediana per família de 36.250 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.806 $ mentre que les dones 18.594 $. La renda per capita de la població era de 18.607 $. Aproximadament el 10,1% de les famílies i el 10,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més a prop

El següent diagrama mostra les poblacions més a prop.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Tumacacori-Carmen». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 17 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Tumacacori-Carmen». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Tuman

«Tuman» té aquests significats:
* Tuman, unitat de 10.000 homes a l'exèrcit mongol (segles XIII-XIV)
* Tuman, districte administratiu dels mongols, especialment al Il-kanat
* Tuman, unitat de mesura comptable de Pèrsia, l'Àsia central i l'Índia
* Tuman, moneda dels qadjars de Pèrsia.
# Toshihiko Okimune

Toshihiko Okimune (Prefectura d'Hiroshima, Japó, 7 de setembre de 1959) és un exfutbolista japonès.

## Selecció japonesa

Toshihiko Okimune va disputar 2 partits amb la selecció japonesa.

## Enllaços externs

* National Football Teams
* Japan National Football Team Database
# Toxocampins

Els toxocampins (Toxocampinae) són una subfamília de lepidòpters ditrisis de la família dels erèbids (Erebidae).
Les papallones d'aquesta subfamília tenen una forma primitiva d'apèndixs genitals similars als d'algunes subfamílies de Noctuidae.

## Taxonomia

L'anàlisi morfològic classificava prèviament aquesta subfamília dins de la tribu Toxocampini de l'antiga subfamília Catocalinae, dins Erebidae. L'anàlisi filogenètic dona suport a considerar la subfamília com un clade dins Erebidae, però fora de Catocalinae (ara anamenada Erebinae).

## Gèneres

* Anumeta
* Apopestes
* Autophila
* Lygephila
* Tathorhynchus

## Referències

* 1 2 Fibiger, Michael; Lafontaine, J. Donald (June 29, 2005). "A review of the higher classification of the Noctuoidea (Lepidoptera) with special reference to the Holarctic fauna". Esperiana 11: 27–28.
* ↑ Lafontaine, Donald; Schmidt, Christian (19 Mar 2010). "Annotated check list of the Noctuoidea (Insecta, Lepidoptera) of North America north of Mexico". ZooKeys 40: 26. doi:10.3897/zookeys.40.414.
* ↑ Zahiri, Reza; et al. (2011). "Molecular phylogenetics of Erebidae (Lepidoptera, Noctuoidea)". Systematic Entomology 37: 102–124. doi:10.1111/j.1365-3113.2011.00607.x.
# Tossal de Roses

El Tossal de Roses és una muntanya de 491 metres que es troba entre els municipis de la Sénia i de Mas de Barberans, a la comarca catalana del Montsià.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Torrefaves

El Torrefaves és una muntanya de 687 metres que es troba al municipi de Rocafort de Queralt, a la comarca de la Conca de Barberà. Hi predomina un paisatge agrícola de sembrats amb clapes de bosc.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
* ↑ «3. Vallbona de les Monges - Santes Creus» Arxivat 2014-02-02 a Wayback Machine., GR175 La ruta del Cister
# Trial de Sant Llorenç 1996

L'edició de 1996 del Trial de Sant Llorenç fou la 30a d'aquesta prova, organitzada pel Motor Club Terrassa. El trial era la cinquena prova del Campionat d'Espanya d'aquell any i tingué lloc el 30 de juny a Vandellòs, Baix Camp. Hi participaren diversos pilots, els quals hagueren de superar 18 zones repartides al llarg d'un recorregut que calia completar 2 vegades.
En aquella ocasió, el Motor Club Terrassa comptà amb la col·laboració del Moto Club Vandellós per a l'organització de l'esdeveniment. Per segon any consecutiu, el trial no puntuava per al mundial de la disciplina i s'havia de conformar a fer-ho per a l'estatal, ja que aquella temporada, el Gran Premi d'Espanya se celebrà a Navacerrada (Castella).
El guanyador en fou Amós Bilbao, mentre Marc Colomer es lesionà durant la prova i acabà sisè.

## Classificació

| Posició | Pilot | Motocicleta | Punts |
| 1 | Amós Bilbao | Gas Gas | ? |
| 6 | Marc Colomer | Montesa | ? |

## Referències

* ↑ Regidoria d'Esports. Ajuntament de Terrassa. El Motor Club Terrassa (PDF). Terrassa: Copisteria Unió, 14 abril 2000 (Homenatges).
* ↑ «Nacional de Trial» (PDF) (en castellà). Hemeroteca. El Mundo Deportivo, 29-06-1996. [Consulta: 20 juliol 2014].
* ↑ «Colomer y Tarrés, en Sant Llorenç» (PDF) (en castellà). Hemeroteca. El Mundo Deportivo, 30-06-1996. [Consulta: 20 juliol 2014].
* ↑ «Marc Colomer, lesionado» (PDF) (en castellà). Hemeroteca. El Mundo Deportivo, 01-07-1996. [Consulta: 20 juliol 2014].