OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Amador de Guarda

* Per a altres significats, vegeu «Sant Amador (desambiguació)».
Amador de Guarda o de Portugal (Monsanto, Idanha-a-Nova, Districte de Castelo Branco, data indeterminada durant l'Edat mitjana) fou un eremita portuguès. És venerat com a sant per l'Església catòlica.
No s'ha de confondre amb Amador d'Auxerre, Amador de Martos ni amb el llegendari Amador de Ròcamador.

## Vida

Fou natural de Monsanto, al límit del bisbat de Guarda. Es retirà a fer vida eremítica a l'ermita de São Pedro de Vir-a-Corça, on visqué virtuosament durant molts anys. Un dia hi recollí un nounat abandonat, al que crià i educà, i que esdevingué sacerdot i també eremita al mateix lloc. Amb el temps, a la cova on vivien s'edificà una ermita.

### Llegenda

Ricarda era una dona de Monsanto de molt mal caràcter, que ja s'havia barallat amb tothom, menys amb l'ermità Amador. Ningú no sabia d'on havia vingut ni el seu nom, però per la seva benvolença era anomenat Amador. Ricarda conversava amb Amador i, a canvi de la seva companyia, li portava pa i aigua fresca. No obstant això, ella no canvià el seu caràcter. Un dia que la dona marxà lluny, en tornà amb un nen petit, fill seu. Amador li demanà que deixés batejar el nen, però Ricarda no en volia; cridà al nen dient-li que era un ploraner i que no tindria amics, sinó que se l'emportarien els dimonis. Només dir-ho, un grup de dimonis aparegueren i agaferen el nen, portant-lo als aires, mentre el terra s'obria i empassava Ricarda.
Amador pregà per salvar el nen i feu que el nen caigués, sense rebre cap mal, als seus peus. L'eremita el crià; demanà ajut a Déu, que l'envià una daina que cada dia nodria el nen amb la seva llet. El nen, en créixer, es feu sacerdot a la mateixa ermita, i Amador l'ajudava en els oficis. Un dia li fou revelat que el pare del jove sacerdot era mort i patia al purgatori, i Amador li digué al jove per tal que pregués i digués misses per la seva salvació, cosa que assolí, ja que una nova revelació feu saber a Amador que ja era salvat. El jove assistí Amador quan morí, en llaor de santedat, i el sebollí sota l'altar de l'església.
Ell mateix continuà tenint cura de l'ermita, seguint la manera de viure del seu mestre i, en morir, fou enterrat amb Amador.

## Veneració

L'ermita es convertí en comptes de pelegrinatge, i s'atribuïen miracles a la intercessió del sant, com també la protecció contra les plagues de pugó i llangardaixos als camps. Algunes esglésies, sobretot a la diòcesi de Guarda, li són dedicades. La festivitat litúrgica el dia 27 de març.

## Bibliografia

* Jorge Cardoso. Agiológio lusitano dos sanctos varoems illustres em virtude do reino de Portugal e suas conquistas. Lisboa: Officina Craesbeekiana, 1652, vol. 2, p. 320-321.
# Andrew Johnson

Andrew Johnson (Raleigh, Carolina del Nord, (EUA) 29 de desembre de 1808 - Elizabethton, Tennessee (EUA) 31 de juliol de 1875) fou el dissetè president dels Estats Units, succeint el difunt Abraham Lincoln.
Johnson era del Sud dels Estats Units i del Partit Demòcrata mantenint-se al costat de la Unió durant la Guerra Civil dels Estats Units i això el va ajudar a assegurar un lloc al costat del president republicà Abraham Lincoln el 1864, quan Lincoln va acostar-se als demòcrates que havien estat lleials a la Unió.

## Presidència

Va facilitar que els estats del Sud reingressessin a la Unió i va perdonar el vicepresident de la Confederació, ajudant a cosir la nació, però va fer poc per abordar la difícil situació dels afroamericans del sud. Va ser un racista que es va oposar a la Proclamació d'Emancipació i va bloquejar els esforços per ajudar els negres del Sud a trobar la seva post-esclavitud. Destacà per l'expansionisme, fent efectiva la comprar Alaska que va negociar William H. Seward i va intentar sense èxit evitar la Intervenció francesa a Mèxic per incrementar la influència al centre del continent.

## Impeachment a Andrew Johnson

La reclamació d'Andrew Johnson es va iniciar el 24 de febrer de 1868, quan la Cambra de Representants dels Estats Units per violació de la Llei sobre la tinença de càrrecs. Havia retirat del càrrec Edwin M. Stanton, el secretari de guerra i va intentar substituir-lo pel general Lorenzo Thomas. Johnson es va convertir en el primer president nord-americà en ser sotmès a un judici de destitució (impeachment) del 2 al 3 de març de 1868, quan la Cambra el va remetre al Senat dels Estats Units per a la seva adjudicació. El judici al senat va començar tres dies després, amb el jutge cap de ministre Salmon P. Chase. El 16 de maig, el Senat no va condemnar Johnson per un dels articles, amb el vot de 35 a 19 a favor de la condemna, per sota dels dos terços necessaris en votació. Es va cridar un recés de 10 dies abans d'intentar condemnar-lo per articles addicionals però no va canviar el resultat el 26 de maig quan el Senat no va condemnar el president en dos articles, tots dos pel mateix marge.

## Referències

* 1 2 Wolf, Zachary B. «How post-Civil War Republicans set an impeachment trap for Andrew Johnson» (en anglès). CNN, 17-12-2019. [Consulta: 6 febrer 2020].
* ↑ Aira, Toni. «Per quants dòlars van comprar Alaska els Estats Units?». Sapiens, 03-01-2020. [Consulta: 6 febrer 2020].
* ↑ «William H. Seward» (en anglès). Encyclopaedia Britannica. [Consulta: 6 febrer 2020].

## Vegeu també

* Lloc Històric Nacional d'Andrew Johnson
# Amatepec (municipi)

Amatepec és un municipi mexicà, capital de l'estat de Mèxic. És també el cap de municipi i de la municipalitat homònima. Se situa a la part nord-occidental de l'estat i limita al nord amb els municipis de Tejupilco, al sud amb Tlatlaya, a l'oest amb Michoacán i a l'est amb Guerrero.

## Referències

* ↑ Monografia municipal de Amatepec Arxivat 2017-04-30 a Wayback Machine. (castellà)

## Vegeu també

* Municipis de l'estat de Mèxic

## Enllaços externs

* Portal de l'estat de Mèxic (castellà)
# Amanda Aizpuriete

Amanda Aizpuriete (Jūrmala, 28 de març de 1956 - Jūrmala, 22 d'octubre de 2023) fou una poetessa i traductora letona.

## Biografia

Va estudiar filologia i filosofia a la Universitat de Letònia i els anys 1980/1984 a l'Institut Gorki de Moscou va treballar-hi traduint obres de prosa i poesia de diverses llengües com l'alemany, rus, anglès i ucraïnès dels autors Anna Akhmàtova, Virginia Woolf, Franz Kafka, John Updike i del premi Nobel de Literatura Joseph Brodsky i d'altres escriptors. Va publicar set poemaris en letó i les seves obres s'han traduït a una quinzena de llengües. Eric Funk va compondre una simfonia per a contralt i orquestra amb la seva poesia, titulada This Eventide Seems Spoiled. Va fer col·laboracions amb revistes literarias com Avots, Aspazija, Vides Vēstis i Karogs.

## Premis

Ha rebut diversos premis:
* 1999- Premi de Poesia Bienek Horst per l'Acadèmia d'Art de Baviera
* 2000- Premi de Poesia Days' a Letònia
* 2003- Premi Anual de Literatura a la millor traducció de poesia
* 2013- Premi Literari Ojāra Vācieša

## Obra

* Nāks dārzā māte. Rīga: Liesma, 1980
* Kāpu iela. Rīga: Liesma, 1986
* Nākamais autobuss [arī atdzeja]. Rīga: Liesma, 1990
* Pēdējā vasara. Rīga: Preses nams, 1995
* Bābeles nomalē. Rīga: Enigma, 1999
* Sārtu baložu bars [pastkaršu komplekts ar dzejoļiem]. Rīga, 1999
* Vēstuļu vējš. Rīga: Atēna, 2004
* ledusskapja šūpuļdziesma [dzeja un proza]. Rīga: Mansards, 2011

### Traduccions

* Die Untiefen des Verrats. Reinbek: Rowohlt, 1993.
* Lass mir das Meer. Reinbek: Rowohlt, 1996.
* Babylonischer Kiez. Reinbek: Rowohlt, 2000.
* Så som skymningen älskar dig. Lund Ariel Ellerström, 2002.
* Сумерки тебя любят. Riga: ALIS, 2005.
* Vihreäsilmäinen yö. Turku: Sammakko, 2006.
* Plaukiotoja naktimis. Šiauliai University, 2009.

## Referències

* 1 2 «Amanda Aizpuriete. Biography» (en anglès). Riga: Latvian Literature Centre. [Consulta: 7 abril 2015].
* ↑ «Ojāra Vācieša literārā prēmija dzejā piešķirta Amandai Aizpurietei» (en letó). Satori, 14-11-2013. Arxivat de l'original el 2014-08-26. [Consulta: 7 abril 2015].
# Amanda Cuesta Hernández

Amanda Cuesta Hernández (1974) és una crítica d'art, comissària i editora independent catalana. Va ser membre de l'equip de comissariat experimental Creatures (1996-2002) i va desenvolupar diversos projectes que qüestionaven el format expositiu tradicional. També ha dut a terme una intensa activitat com a editora en paral·lel al seu treball de comissària. Entre els seus projectes expositius destaquen Quinquis dels vuitanta. Cinema, premsa i carrer (CCCB, 2009), amb Mery Cuesta, i Llegendes del centre. Mite, pla, cos, poder (Espai Cultural Caja Madrid, 2012). Des de 2013 codirigeix la llibreria La Caníbal.

## Referències

* ↑ «Amanda Cuesta | CCCB». CCCB. [Consulta: 12 setembre 2016].
# Anna Dorotea de Hohenlohe-Waldenburg

Anna Dorotea de Hohenlohe-Waldenburg -en alemany Anna Dorothea Christina von Hohenlohe-Waldenburg - (Waldenburg, Alemanya, 22 de febrer de 1656 - castell de Schönberg, 28 d'octubre de 1724) era filla del comte Felip Gottfried (1618 — 1679) i d'Anna Cristina de Limpurg-Sontheim (1618 — 1685). El 3 de novembre de 1671 es va casar a Waldenburg amb Jordi Albert II d'Erbach-Fürstenau (1648 — 1717), fill del comte d'Erbach Jordi Albert I (1597 — 1649) i de la comtessa Elisabet Dorotea de Hohenlohe-Waldenburg-Schillingsfürst (1617 — 1655). El matrimoni va tenir tretze fills:
* Cristina (1673 — 1732)
* Felip Enric (1676 — 1776)
* Felip Carles (1677 — 1736), casat amb Carlota Amàlia de Kunowitz (1677-1722).
* Dorotea Elisabet (1679-?)
* Carles Guillem (1680 — 1714)
* Frederic (1681 — 1709)
* Frederica Albertina (1683 — 1709)
* Un fill nascut i mort el (1685)
* Jordi Guillem (1686 — 1757)
* Jordi Albert (1687 — 1706)
* Enriqueta Juliana (1689 — 1718)
* Jordi August (1691 — 1758), casat amb la comtessa Ferrandina Enriqueta de Stolberg-Gedern (1699 — 1750)
* Cristià Carles (1694 — 1701)

## Referències

* ↑ Nedopil, Leopold. Deutsche Adelsproben (en alemany), 1868, p. 223.
* ↑ Kneschke, Ernst Heinrich. Deutsche Grafen-Haeuser der Gegenwart in heraldischer, historischer und genealogischer Beziehung (en alemany). vol.1. T.O. Weigel, 1852, p. 222.

## Enllaços externs

* Anna Dorotea de Hohenlohe-Waldenburg
# Andrés Dorantes de Carranza

Andrés Dorantes de Carranza (Béjar, Salamanca, ca. 1500 - ca. 1550) fou un dels integrants de la fracassada expedició de Pánfilo de Narváez i un dels quatre nàufrags que sobrevisqueren i acompanyà a Álvar Núñez Cabeza de Vaca en el seu recorregut a peu pel sud-est dels actuals Estats Units i nord de Mèxic. Els altres dos foren Alonso del Castillo Maldonado i l'esclau Estebanico.

## Biografia

Nascut a Béjar, era fill de Pablo Dorantes. De la mateixa manera com altres joves de la seva època va tractar de buscar fortuna al Nou Món i amb aquesta finalitat s'allistà el 1527, amb el grau de capità, en la fracassada expedició de Pánfilo de Narváez rumb a la Florida.
La flota, formada per cinc vaixells i sis-cents homes, va salpar de Sanlúcar de Barrameda el 17 de juny de 1527 sota el comandament de Pánfilo de Narváez. Després de setmanes de navegació i una vegada al golf de Mèxic es va veure afectat per una gran tempesta que va fer que naufragués prop de Galveston (Texas).
Entre els supervivents del naufragi hi havia el mateix Dorantes, el seu esclau Estebanico, Alonso del Castillo Maldonado i Álvar Núñez Cabeza de Vaca. Després d'una llarga ruta a peu, que Núñez Cabeza de Vaca va narrar al seu llibre Naufragios, van arribar el març de 1536 a Culiacán, des d'on es van traslladar fins a Ciutat de Mèxic.
Allà van explicar els fets ocorreguts al virrei Antonio de Mendoza y Pacheco, el qual va demanar a Dorantes que l'ajudés en una expedició cap aquells territoris. Dorantes va declinar l'oferiment, però va recomanar al seu esclau Estebanico perquè participés en l'exploració.
Posteriorment Dorantes va intentar tornar a Espanya però les males condicions del vaixell i del temps van obligar el vaixell a tornar al Port de Veracruz. Després de les experiències viscudes Dorantes va decidir romandre a Nova Espanya, on es casà amb Maria de la Torre, vídua de Francisco de Valdés, i propietària de diverses encomiendas, passant a dedicar-se a la seva explotació. En morir la seva muller es va casar novament amb Paula Dorantes, vídua d'Antonio Gómez de Corona.
Va morir al voltant de 1550.

## Enllaços externs

* Naufragios Arxivat 2009-03-25 a Wayback Machine. Llibre "Naufragios" per Álvar Núñez Cabeza de Vaca (pdf)
* Article sobre Andrés Dorantes

## Bibliografia

* Sumaria relación de las cosas de Nueva España, por Baltasar Dorantes de Carranza, (Ciutat de Mèxic: Imprenta del Museo Nacional, 1902).
* Historia general y natural de las Indias per Gonzalo Fernández de Oviedo y Valdés.
# Alícia Ramírez Gomis

Alícia Ramírez Gomis (Canes, França, 1970) és una actriu i presentadora de televisió valenciana d'origen francès.
Naix l'1 de gener de 1970 a Canes (Occitània) i passa la infància entre Benidorm i el llogaret de l'Abdet a casa del seus avis, a la Marina Baixa. Realitza els estudis d'informàtica a València, on pren contacte amb el món de la comunicació i realitza diversos cursos d'interpretació, veu, doblatge, expressió corporal, etc. El 1990 apareix per primera vegada a Canal 9 al concurs presentat per Ximo Rovira Tria tres com a hostessa.
El 2000 fitxa per la cadena estatal Tele 5 per tal de formar part del programa d'humor El informal amb Florentino Fernández i Javier Capitán. A finals de 2001 abandona Tele 5 i torna a Canal 9 per substituir Eduard Forés al programa Queda't amb Eduard rebatejat en Queda't amb mi. Després de tres anys a la televisió valenciana torna a Antena 3 per presentar el programa-debat del reality Aventura en África. El 2020 va presentar el concurs Jo en sé més que tu per a À Punt.

## Referències

* ↑ Lluesma, Chelo «Alicia Ramírez» (en castellà). Las Provincias, 20-04-2008.
* ↑ Arrastia, Diana «Alicia Ramírez» (en castellà). El Mundo, 04-03-2005.
* ↑ «À Punt estrena el concurso "Jo en sé més que tu" conducido por Alicia Ramírez» (en castellà). Mundoplus, 01-02-2020 [Consulta: 7 novembre 2020].
# Anna Solà

«Anna Solà» té aquests significats:
* Anna Solà Sardans, activista, militant del PSUC
* Anna Solà (professora), professora i promotora cultural catalana
* Anna Solà Galí, pintora, col·leccionista i mecenes
# Ansonia inthanon

Ansonia inthanon és una espècie de gripau de la família Bufònids.
És un petit gripau de rierol, que només mesura 22-26 mm de llarg. El seu hàbitat natural és a prop de torrents en bosc subtropical en terrenys inclinats. Està amenaçat per la pèrdua d'hàbitat per a l'agricultura, l'ús per la investigació mèdica (tot i que això no és una amenaça significativa) i per la granota toro americana que s'ha introduït. Tot i que només es coneix al parc nacional de Doi Inthanon i de Thongphaphum a la província de Kanchanaburi, no és estrany trobar-lo en un hàbitat adequat. L'espècie va ser descoberta recentment en una tercera localitat, el parc nacional de Doi Suthep a la província de Chiang Mai, i també pot existir en un hàbitat similar al nord de Tailàndia i al costat de Myanmar.

## Referències

* 1 2 Matsui 1998
* 1 2 van Dijk 2004
* ↑ Hakim 2016

## Bibliografia

* Hakim, Jonathan. «Inthanon Stream Toad». Bangkok Herps, 2016. [Consulta: 30 abril 2017].
* Matsui, Masafumi; Nabhitabhata, Jarujin; Panha, Somsak «A New Ansonia from Northern Thailand (Anura: Bufonidae)». Herpetologica, vol. 54, 4, 1998, pàg. 448–454.
* van Dijk, P.P. & Khonsue, W. 2004. Ansonia inthanon. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 10 d'abril del 2008.
# Angola (Indiana)

Angola és una població dels Estats Units a l'estat d'Indiana. Segons el cens del 2000 tenia 7.344 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Angola tenia 7.344 habitants, 2.769 habitatges, i 1.578 famílies. La densitat de població era de 670,3 habitants per km².
Dels 2.769 habitatges en un 30,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 41% hi vivien parelles casades, en un 11,8% dones solteres, i en un 43% no eren unitats familiars. En el 34,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 13,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,32 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,99.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,7% tenia menys de 18 anys, un 20,7% entre 18 i 24, un 26,7% entre 25 i 44, un 17% de 45 a 60 i un 12,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 29 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 107,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 34.925 $ i la renda mediana per família de 43.848 $. Els homes tenien una renda mediana de 32.031 $ mentre que les dones 23.258 $. La renda per capita de la població era de 16.750 $. Entorn del 8,1% de les famílies i el 10,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Angola». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 5 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Angola». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
Viccionari
# Antoni Maria Peña Gelabert

Antoni Maria Peña Gelabert (Palma, Mallorca, 1863 - Palma, Mallorca, 1948) va ser un poeta, arxiver, bibliotecari i professor mallorquí.
Era fill de Pere d'Alcantara Peña. Estudià filosofia i lletres, ingressà al Cos d'Arxivers, Bibliotecaris i Arqueòlegs, i fou director de l'Arxiu Provincial d'Hisenda de les Balears. Va treballar com a professor a l'Institut Balear de Palma. Va col·laborar en diverses publicacions com “La Ignorància”, “Museo Balear”, “El Felanigense”, i, amb el pseudònim "Harley", al “Diario de Mallorca”. Per encàrrec de l'arxiduc Lluís Salvador, recollí tradicions i cants populars, que foren publicats al volum Märchen aus Mallorca (1895). Publicà també Gloses (1896), Cançons populars mallorquines (1896), Prou de guerra o Polvos per fé enamorar. Les seves poesies, d'un valor literari escàs, han restat disperses, excepte les recollides a “Lectura Popular” (1918) i a Marina. Idil·li mallorquí, publicada el 1924 per la Tipografia de Bartolomé Reus de Felanitx. Aquell mateix any també va publicar, al Bolletí de la Societat Arqueològica Lul·liana, conjuntament amb Pedro A. Sancho y Vicenç, la Memoria sobre los Archivos de Baleares no incorporados. També va publicar diversos articles a la revista Mallorca Dominical.

## Referències

* 1 2 «.xml Antoni Maria Peña Gelabert». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Antoni Maria Peña i Gelabert». Diccionari enciclopèdic de la literatura catalana.
* ↑ Massot i Muntaner, Josep. «Maria Antònia Salvà, els germans Peña i Jacint Verdaguer». A: Escriptors i erudits contemporanis: desena sèrie. L'Abadia de Montserrat, 2011, p. 55–65. ISBN 978-84-9883-409-3 [Consulta: 25 agost 2018].
* ↑ Garau Llompart, Isabel; Riera Vayreda, Francesc «Arxius de la Administració Local a Mallorca: deu anys d'actuació». Bolletí de la Societat Arqueològica Lul·liana: Revista d'estudis històrics, Núm. 48, 1992, pàg. 253-262. ISSN: 0212-7458 [Consulta: 25 agost 2018].
* ↑ Vidal Reynés, Jordi «El setmanari "Mallorca Dominical" (1897-1901)». Bolletí de la Societat Arqueològica Lul·liana: Revista d'estudis, Núm. 58, 2002, pàg. 197-226 [Consulta: 23 agost 2018].
# Andrea Chiesa

Andrea Chiesa és un pilot de curses suís que va arribar a disputar curses de Fórmula 1.
Va néixer el 6 de maig del 1964 a Milà, Llombardia, Itàlia.
Andrea Chiesa va debutar a la primera cursa de la temporada 1992 (la 43a temporada de la història) del campionat del món de la Fórmula 1, disputant l'1 de març del 1992 el G.P. de Sud-àfrica al circuit de Kyalami.
Va participar en un total de deu curses puntuables pel campionat de la F1, disputades totes a la temporada 1992, no aconseguint finalitzar cap cursa i no assolí cap punt pel campionat del món de pilots.

## Resultats a la Fórmula 1

| Any | Equip | Xassís | Motor | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | Posició | Punts |
| 1992 | Fondmetal F1 SpA | Fondmetal | Ford | SUD NVQ | MEX Ret | BRA NVQ | ESP Ret | SMR NVQ | MON NVQ | CAN NVQ | | | ALE NVQ | HUN | BEL | ITA | POR | JAP | AUS | - | 0 |
| 1992 | Fondmetal F1 SpA | Fondmetal | Ford | | | | | | | | FRA Ret | GBR NVQ | | | | | | | | - | 0 |

### Resum

| Curses: | Victòries: | Pòdiums: | Poles: | Voltes ràpides: | Punts: |
| 10 (3) | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |

## Referències

* ↑ Perfil a F1 rejects
# Henri-Joseph Taskin

Henri-Joseph Taskin (Versalles, 24 d'agost, 1779 - París, 4 de maig, 1852), fou un músic francès.
Fou deixeble de Antoinette-Victorie Couperin, la seva tia, notable organista, i durant alguns anys patge-músic de Lluís XVI.
Va compondre molta música per a clave, més tres òperes que foren molt celebrades en el seu temps.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa, vol. 58, pàg. 844. (ISBN-84-239-4559-6)
# Plouguerneau

Plouguerneau (en bretó Plouguerne) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament de Finisterre. L'any 2006 tenia 6.094 habitants. A l'inici del curs 2007 l'11,8% dels alumnes del municipi eren matriculats a la primària bilingüe. El consell municipal ha aprovat la carta Ya d'ar brezhoneg.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 6.066 | 5.750 | 5.467 | 5.317 | 5.225 | 5.628 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | André Lesven | Divers droite, després MoDem |

## Referències

* ↑ (francès) Ofis ar Brezhoneg: Enseignement bilingue
# Malveira

Malveira és una freguesia portuguesa del municipi de Mafra amb 9,92 km² d'àrea. El 2007 tenia 5.574 habitants i una densitat de població de 449,3 hab/km².

## Enllaços externs

* Malveira en freguesiasdeportugal.com (portuguès)
* Mafra Gobierno civil e información administrativa de Mafra (portuguès)
# Histiotus mochica

Histiotus mochica és una espècie de ratpenat de la família dels vespertiliònids. És endèmic del Perú. Es diferencia d'altres espècies del gènere Histiotus pel seu pelatge dorsal monocolor, els lòbuls medials de les orelles de més de 9,5 mm d'amplada i una banda de pell ben desenvolupada que fa de pont entre les dues orelles. Les dades obtingudes mitjançant la seqüenciació del citocrom b en fan el tàxon germà de H. humboldti, una espècie que viu a Colòmbia i l'Equador.
Tot i que no fou descrit científicament fins al 2021, els indicis arqueològics demostren que la cultura mochica, una civilització precolombina que ocupà la costa nord del Perú durant el mil·lenni I, ja el coneixia. Així doncs, fou anomenat en honor dels mochiques.

## Referències

* ↑ Velazco, P. M.; Cunha Almeida, F.; Cláudio, V. C.; Giménez, A. L.; Giannini, N. P. «A New Species of Histiotus Gervais, 1856 (Chiroptera, Vespertilionidae), from the Pacific Coast of Northern Peru» (en anglès). American Museum Novitates, 3.979, 2021, pàg. 1–30. DOI: 10.1206/3979.1.
* ↑ «"New" Bat Species Appears in Ancient Andean Ceramic» (en anglès). Museu Americà d'Història Natural, 28-10-2021. [Consulta: 1r novembre 2011].
Espècies vivents de vespertiliònids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera · Superfamília: Vespertilionoidea :
Subfamília Antrozoinae :
Subfamília Kerivoulinae :
Subfamília Murininae :
Subfamília Myotinae :
Subfamília Vespertilioninae :