OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Baltasar Sans i Pàmies

Baltasar Sans i Pàmies (Barcelona, 30 de maig de 1882 - Montcada i Reixac, 19 de juliol de 1957) fou un pintor català.

## Biografia

Va néixer a la Ronda de Sant Pere de Barcelona, fill de Baltasar Sans i Garcia i d'Emília Pàmies i Subirà. Va cursar estudis a la Real Academia de Bellas Artes de San Fernando i de tornada a Barcelona va ser deixeble d'Enric Monserdà i Vidal i posteriorment de Modest Urgell. Durant el 1904 va ampliar els seus estudis a París i Roma, on va treballar junt a Marià Benlliure i altres artistes espanyols pensionats.
Al retornar a Barcelona es va establir a Montcada i Reixac, dedicant-se a la pintura d'objectes, bodegons i retrats, exposant a sales i galeries de Barcelona, com les conegudes Galerías Layetanas, punt de trobada d'artistes i intel·lectuals noucentistes.
En paral·lel, Sans va desenvolupar una passió per la fotografia, oferint-li explorar altres tècniques de pintura, prenent imatges fotogràfiques que posteriorment pintava en quadres a l'oli.
A principis dels anys quaranta, Sans va ser mestre de dibuix i pintura del pintor montcadenc Joan Capella.
Es va casar amb Montserrat Artès de Miguel.

## Referències

* ↑ També escrit com a Pamias.
* ↑ Registre de Naixements de l'Ajuntament de Barcelona, any 1882, número de registre 2847.
* 1 2 «Esquela de defunció de la mare». La Veu de Catalunya, 14-06-1910, pàg. 3.
* ↑ Sans Pàmies, Baltasar. «Arxiu Històric de Montcada i Reixac» (en català). Arxivat de l'original el 2019-03-06. [Consulta: 3 març 2019].
* ↑ Gómez-Ballesta. Ajuntament de Montcada i Reixac. De tu parte. Biografía de Joan Capella. 1.ª, 2004, p. 165-168. B-162456-2004.
* ↑ «Esquela de defunció de la mare de l'esposa». La Vanguardia, 02-01-1924, pàg. 2.
# Atilogwu

Atilogwu és una dansa pròpia del poble Igbo, a l'estat d'Anambra, originària de les muntanyes d'Udi, a l'estat d'Enugu, però present a totes les comunitats de llengua igbo. Consisteix en torres humanes acrobàtiques realitzades pels homes d'este grup ètnic, i se sol celebrar entre finals d'agost i principis de setembre. Per la calor i l'esforç físic, es destaca la necessitat de tindre bones condicions físiques per a realitzar-la, ja que la durada total pot ser de diverses hores.
A Occident, no fou fins 1940 quan es divulguen, arran d'una missió de recerca etnològica. En la difusió de l'Atilogwu hi destaca el paper del grup de danses Nkpokiti, qui guanyaren un concurs folklòric celebrat a Lagos el 1970 per a celebrar el final de la Guerra de Biafra, i qui foren adoptats pel govern de l'estat d'Anambra com representants institucionals als concursos de dansa. El 1978, el govern federal nigerià els convertí en ambaixadors d'abast mundial.
Cada grup de danses consta de balladors i músics, que toquen uns sis instruments, l'ogene, gedegwu, ekwe, osha, alo i oja. Les torres humanes estan compostes per cinc o sis persones, tot i que darrerament s'han vist formacions més nombroses. Els balladors realitzen acrobàcies, que inclouen volantins i figures humanes. Els integrants vesteixen amb faldilles i amb uns ornaments al cap, més elaborats conforme major és el nivell del participant. Ocasionalment, també porten màscares.
Des de la dècada del 2020, alguns investigadors han vist en l'Atilogwu l'origen de la Muixeranga.

## Referències

* 1 2 3 4 5 Bertran Luengo, 2019, p. 244.
* 1 2 3 4 Mackay, Mercedes; Ene, Augustine «The Atilogwu Dance». African Music, 1, 4, 1957, pàg. 20–22. ISSN: 0065-4019.
* ↑ Nwafor, O. «The development of indigenous African dance: A paradigmatic appraisal of Nkpokiti of Umunze» (en anglès). Creative Artist: A Journal of Theatre and Media Studies, 7, 1, 05-08-2013, pàg. 188-192. ISSN: 2006-6910.
* 1 2 3 Bertran Luengo, 2019, p. 245.
* ↑ Ukaegbu, Victor Ikechukwu «The composite scene: the aesthetics of Igbo mask theatre». University of Plymouth Research Theses, 1996, pàg. 155.
* ↑ Bofarull, Joan. «"Els orígens remots de la muixeranga poden tindre relació amb els esclaus negres"». El Temps, 20-02-2021. [Consulta: 3 maig 2021].
* ↑ Pertegaz Saragossà, Pau. «Les arrels negres de la muixeranga». Revista Saó, 23-01-2021. [Consulta: 4 octubre 2021].

## Bibliografia

* Bertran Luengo, Jordi. «Les danses acrobàtiques Aitlogwu de Nigèria». A: Enciclopèdia Castellera. 5. Valls: Cossetània, 2019, p. 244-245. ISBN 978-84-9034-886-4.
# Bandera de Flaçà

La bandera oficial de Flaçà (Gironès) té la següent descripció
    Bandera apaïsada, de proporcions dos d'alt per tres de llarg, bicolor vertical, de color blau clar i blanc, amb una mitra d'alçària 2/3 de la del drap i amplària 5/12 de la llargària del mateix drap, al centre, blanca a la primera meitat i de color blau clar a la segona.
Va ser aprovada en el Ple de l'Ajuntament de Flaçà del 30 de maig de 2002, i publicada en el DOGC l'1 d'agost de 2002 amb el número 3690.

## Vegeu també

* Escuts i banderes del Gironès

## Referències

* ↑ «RESOLUCIÓ GRI/2191/2002, de 16 de juliol, per la qual es dóna conformitat a l'adopció de la bandera del municipi de Flaçà.». DOGC num. 3690, 01-08-2002. Arxivat de l'original el 14 de maig 2005. [Consulta: 12 octubre 2009].
# Badhan

* Per a altres significats, vegeu «Badhan (desambiguació)».
Badhan és una ciutat de l'antiga regió de Sanaag a Somàlia i capital actual de l'estat autònom de Maakhir i de la regió de Madar. La seva població és d'uns 150.000 habitants. El 1991 la seva població era de 15.000 habitants. Estat de Khaatumo la reclama com a part del seu territori.
Pertanyé a Somalilàndia del 1991 al 1999, i al Puntland des de 1999 al 2007, sent en aquest temps declarada capital de la regió de Sanaag sota el seu control. El juliol de 2007 es va proclamar a Badhan l'estat de Maakhir, del que fou declarada capital, i convertida tanmateix en capital de la nova regió de Madar. La ciutat, que ha crescut després del 1991 al rebre refugiats d'altres llocs, disposa d'un hospital, tres escoles, i una universitat. Està dividida en quatre barris: Horseed, Iftin, Furqan i Nour.
A la vora de la ciutat hi ha les muntanyes Cal Madow, de gran bellesa, amb dipòsits minerals (podria haver-hi petroli) i gran riquesa ecològica. En aquestes muntanyes algun puig de roca, zones de pastures amb arbres únics i una gran panoràmica.
Al segle xiv s'hi van establir els warsangeli com a lloc on obtenir aigua però no va passar de ser un pou i estació. L'antiga Badhan fou un establiment creat a la meitat del segle xix. En estar en terres baixes corria perill d'inundacions que sovint la van afectar. Fou un dels quatre fortins dels daraawiish el 1918, en la zona elegida com a residència pel Diiriye Guure. El fortí, mancat de restauració es troba avui dia en molt mal estat.
Finalment sota Siad Barre es va traslladar al seu emplaçament actual. La vella Badhan està al lloc on avui dia hi ha el llogaret de Hubeera.

## Enllaços externs

* LaasqorayNET
* Maakhir.com
* Dhahar Online
* Badhan Online
# Az-Zawayda

Az-Zawayda o Zawaida (àrab: الزوايده, az-Zawāydah) és un municipi palestí de la governació de Deir al-Balah, situat a uns 3 km al nord-est de la ciutat de Deir al-Balah i a l'oest del camp de refugiats de Maghazi. Segons estimacions de l'Oficina Central d'Estadístiques de Palestina (PCBS) en 2006 hi havia 15.483 residents.

## Referències

* ↑ «Az-Zawayda». ésAdir. [Consulta: 15 octubre 2023].
* ↑ Oficina Central d'Estadístiques de Palestina (PCBS).
# BEP

BEP té els següents significats:
* The Black Eyed Peas, grup musical de hip-hop dels Estats Units
* Bloc Electoral Pàtria - Rodina, partit polític històric de la República de Moldàvia
* Oficina de Gravat i Impressió dels Estats Units (del seu nom en anglès Bureau of Engraving and Printing), agència del Departament del Tresor dels Estats Units encarregada de la impressió de paper moneda
* Batalló de paracaigudistes de la Legió Estrangera (del seu nom en francès Batailon Étranger de Parachutistes), cos de paracaigudistes de la Legió estrangera francesa
* Brevet d'estudis professionals, diploma de formació professional del sistema educatiu de França
* Clade BEP (de l'acrònim de Bambusòidies-Ehrhartòidies-Poòidies), clade de plantes de la família de les poàcies
* Punt d'equilibri (del seu nom en anglès Break-Even Point), situació econòmica on els ingressos igualen els costos
* Barril equivalent de petroli, unitat d'energia
* Hiperplàsia benigna de pròstata (del seu nom en anglès Benign Enlargement of the Prostate), creixement excessiu en la mida de la pròstata
# BFG

BFG té els següents significats:
* El gran amic gegant (del seu nom en anglès Big Friendly Giant), llibre de l'escriptor anglès Roald Dahl
* El gegant gran i bo, adaptació en pel·lícula de 1989 del llibre anterior
* El meu amic el gegant, adaptació en pel·lícula de 2016 del llibre anterior
* Big Fish Games, portal d'Internet que ofereix videojocs
* BFG (arma) (de l'acrònim en anglès de Big Fucking Gun), arma futurista que apareix a la sèrie de videojocs Doom
# Baga de Saladic

La Baga de Saladic, és una obaga del terme municipal de Monistrol de Calders, a la comarca del Moianès.
És a prop a l'est del poble de Monistrol de Calders, a l'esquerra de la riera de Sant Joan i al sud de la masia de Saladic. És tot el vessant nord-est del Serrat de les Serveres, o del Repetidor. La seva continuïtat cap al nord-est la forma la Baga del Solà. Pel costat de llevant, la Baga de Saladic s'endinsa en el Sot de l'Arç, del qual constitueix el límit meridional.

## Bibliografia

* ERILL I PINYOT, Gustau, GUAL I PURTÍ, Jordi (fotografies) i MANENT I ORISTRELL, Llibert (cartografia). Monistrol de Calders: El poble dels pagesos enginyers. Moià-Monistrol de Calders: Gràfiques Ister. Ajuntament de Monistrol de Calders, 2006. (Col·lecció Pedra i aigua, 1). DL. B-54.339/2006
* PERARNAU I LLORENS, Jaume i PIÑERO I SUBIRANA, Jordi. Monistrol de Calders. La seva història i el seu patrimoni. Monistrol de Calders: Ajuntament de Monistrol de Calders, 1993. Sense ISBN.
# Baga de Bellveí

La Baga de Bellveí és una obaga a cavall dels termes municipals de Calders i de Monistrol de Calders, al Moianès.
Està situada al vessant nord de la serra de Mas Pujol, a ponent de l'extrem meridional de la serra de les Abrines, al nord de la masia del Bosc. Al nord de la baga hi discorre el torrent de la Baga de Bellveí.

## Bibliografia

* ERILL I PINYOT, Gustau, GUAL I PURTÍ, Jordi (fotografies) i MANENT I ORISTRELL, Llibert (cartografia). Monistrol de Calders: El poble dels pagesos enginyers. Moià-Monistrol de Calders: Gràfiques Ister. Ajuntament de Monistrol de Calders, 2006. (Col·lecció Pedra i aigua, 1). DL. B-54.339/2006
* PERARNAU I LLORENS, Jaume i PIÑERO I SUBIRANA, Jordi. Monistrol de Calders. La seva història i el seu patrimoni. Monistrol de Calders: Ajuntament de Monistrol de Calders, 1993. Sense ISBN.
# Balfour

Balfour és una localitat de l'illa de Shapinsay, a les Òrcades. El poble està situat a la badia d'Elwick, que va ser utilitzada per Haakon IV de Noruega per fondejar abans de navegar cap al sud en direcció a la batalla de Largs el 1263. Avui dia, el poble encara posseeix un port amb murs defensius simulats construïts al mateix temps que el castell. David Balfour fins i tot va afegir a les defenses una pedra marcada amb la data de 1725, presa del castell de Noltland a l'illa de Westray.
Un ferri per a cotxes a Kirkwall, operat per Orkney Ferries, navega des d'un moll del port.
L'antiga ferreria de Balfour és ara la seu del Shapinsay Heritage Centre, una botiga d'artesania i una cafeteria. El poble també té una botiga i l'única gasolinera de l'illa.

## Història

Coneguda originalment com a Shoreside, Balfour va ser fundada a la dècada de 1780 per Thomas Balfour, un antic agricultor arrendatari que va obtenir uns ingressos privats en casar-se amb la germana d'un comte.[2] Amb la seva nova riquesa, Balfour va comprar la finca de Sound, la qual havia estat cremada per venjar-se pel suport de l'aleshores propietari a l'aixecament jacobita de 1745.
El 1782, per donar lloc a una nova residència, Balfour va netejar els cottars (granges) del sud-oest de l'illa, i es va apropiar d'una part del comú, construint així el poble de Shoreside. Per ajudar a finançar les seves obres de construcció, Thomas Balfour va demanar diners prestats al seu germà John, que va fer fortuna servint a la Companyia Britànica de les Índies Orientals.
El 1846 el seu nét, David Balfour, va heretar la finca, que llavors abastava tota l'illa. L'any següent, va reclutar un arquitecte d'Edimburg, David Bryce, per transformar el Cliffdale House en el castell de Balfour d'estil baronial escocès. El 1960 el castell va ser comprat per Tadeusz Zawadzki, un oficial de cavalleria polonès i ara funciona com a hotel.
L'electricitat es va introduir a través d'un cable submarí a la dècada de 1970.

## Referències

* ↑ Haswell-Smith, 2004.
* 1 2 Thomson, 2001.
* 1 2 Smith, 2001.
* ↑ «Balfour Castle» (en anglès). castell de Balfour. Arxivat de l'original el 2007-10-08. [Consulta: 25 maig 2023].

## Bibliografia

* Haswell-Smith, Hamish. The Scottish Islands (en anglès). Edinburgh: Canongate, 2004.
* Smith, Robin. The Making of Scotland (en anglès). Edinburgh: Canongate, 2001.
* Thomson, William PL. The new history of Orkney (en anglès). Edinburgh: Mercat Press, 2001.
# Baleya

Baleya (o Balèya) és una regió de Guinea situada al sud del Tankisso (del que està separada per part de la Dentilia) i al nord del Níger. Té a l'est el Basando i l'Amana (capital Kouroussa), a l'oest l'Oulada; al sud, el Sankaran i al nord la Dentilia. Les terres al sud-est de l'Oulada formen part de la Baleya (però al sud propi de l'Oulada hi ha la regió de Firiya, capital Toumania). Les ciutats principals del Baleya són Saraya i Sãnyèna (Sanguiana).
Part dels dominis d'al-Hadjdj Umar i els seus successors, Baleya fou conquerida per Samori Turé el 1878, des de la seva base de Dugura, que també va servir uns mesos després per conquerir Oulada. A principis de 1891 Samori va abandonar la regió i tota la riba esquerra del Níger als francesos, però no fou possible la pau i el maig de 1891 Samori havia organitzat les seves forces en tres grups manats per Soriba, Bakary i Morefinodian, donant a finals de maig l'ordre d'envair l'Oulada i Baleya. Els habitants no van oposar resistència. Morefinodian va saquejar la zona i va fer un bon botí que va entregar a Samori. Soriba va combinar la seva acció amb la dels guerrers de Bilali, i junts van assaltar Toumania (a la regió de Firiya, al sud de Oulada) on foren rebutjats; i Bakary des de Baleya es va presentar davant Kouroussa on va combatre contra el capità Réjou de la 3ª companyia. Durant la primera quinzena de juny els sofes van operar altre cop a Baleya i a Kouroussa, i els comandants de Siguiri i de Kankan van acordar unir els seus esforços per posar fi als atacs: la tercera companyia els atacaria i els empenyeria cap al sud mentre un columna sortida de Kankan marxaria sobre Bagué i passaria en cas necessari el Níger per tallar la retirada a l'enemic. El 16 de juny el capità Réjou va avançar sobre Banko (a l'Oulada); pel camí va saber que la població havia estat abandonada i que els sofes eren a Nono (uns quilòmetres més al nord-est i ja prop del límit de Baleya), i es va dirigir allí però va arribar tard, doncs els sofes ja havien fugit una part cap a l'altre costat del Níger i la resta cap a Toumania (una població amb aquest mateix nom, però diferent de la Toumania de Firiya, situada a l'altre costat del Tankisso, fora dels dominis francesos). Réjou va haver de retornar a Kouroussa.

## Referències

* Un fils d'El Hadj Omar : Aguibou, roi du Dinguiray et du Macina (1843 ?-1907), per Yves Saint-Martin, Cahiers d'études africaines Année 1968 Volume 8 Numéro 29 mapa
* Histoire de la conquête du Soudan français (1878-1899)" pel Tinent Gatelet
# Bastia Umbra

Bastia Umbra és un comune (municipi) de la Província de Perusa, a la regió italiana d'Úmbria, situat uns 15 km al sud-est de Perusa.
L'1 de gener de 2018 tenia 21.773 habitants.
Bastia Umbra limita amb els municipis de Assisi, Bettona, Perusa i Torgiano.

## Història

Les primeres notícies sobre assentaments a la zona daten del segle xi dC, tot i que la presència de ruïnes romanes testimonia que estava habitada també a l'antiguitat. A l'edat mitjana, Bastia es va enredar en la lluita entre Assís i Perusa; el 1319, després d'un setge de set mesos, les tropes d'aquesta última van destrossar-la. Bastia va ser tanmateix reconstruïda amb un nou castell i 18 torres. De 1300 a 1594 va ser una possessió de Perusa, i posteriorment dels Estats pontificis. El sufixe "Umbra" es va afegir després de l'annexió al nou Regne d'Itàlia el 1860.

## Geografia

* Altitud mitjana: 200 msnm
* Punt més alt: 215 msnm
* Punt més baix: 180 msnm

## Llocs d'interès

* Església de Santa Croce, construïda el 1295 en pedra blanca i rosa. Té una façana gòtica des de 1334.

## Ciutats agermanades

* Höchberg, Alemanya
* Sant Sadurní d'Anoia, Catalunya
* Luz-Saint-Sauveur, França

## Referències

* ↑ «Resident population on 1st January 2018» (en anglès). ISTAT. [Consulta: 8 març 2019].

## Enllaços externs

* Bastia Umbra - Lloc web oficial (italià)
# Ballerus sapa

Ballerus sapa és una espècie de peix de la família dels ciprínids i de l'ordre dels cipriniformes. Viu a les conques dels rius Danubi, Dnièster, Bug, Dnièper, Don, Kuban, Volga, Kama, Viatka, Ural, Terek i Volkhov. És un peix bentopelàgic i de clima temperat (10 °C-25 °C). Menja invertebrats bentònics. Els adults poden assolir 35 cm de longitud.

## Referències

* ↑ Pallas, Peter Simon. Zoographia Rosso-Asiatica, sistens omnium animalium in extenso Imperio Rossico et adjacentibus maribus observatorum recensionem, domicilia, mores et descriptiones anatomen atque icones plurimorum. 3 vols. (1811-1814) (en llatí). v. 3: i-vii + 1-428 + index (I-CXXV), Pls. 1, 13, 14, 15, 20 i 21, 1814.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Berg, L.S., 1964. Freshwater fishes of the U.S.S.R. and adjacent countries. Volum 2, quarta edició. Israel Program for Scientific Translations Ltd, Jerusalem.
* ↑ Hanel, L., 2003. The ichthyofauna of the Czech Republic: development and present state. Matthias Belivs Univ. Proc. 3(1): 41-71.
* ↑ Kamilov, G. i Z.U. Urchinov, 1995. Fish and fisheries in Uzbekistan under the impact of irrigated agriculture. p. 10-41. A: T. Petr (ed.) Inland fisheries under the impact of irrigated agriculture: Central Asia. FAO Fisheries Circular. Núm. 894.
* ↑ Lusk, S., L. Hanel i V. Lusková, 2004. Red list of the ichthyofauna of the Czech Republic: Development and present status. Folia Zool. 53 (2) 215-226.
* ↑ Reshetnikov, Y.S., N.G. Bogutskaya, E.D. Vasil'eva, E.A. Dorofeeva, A.M. Naseka, O.A. Popova, K.A. Savvaitova, V.G. Sideleva i L.I. Sokolov, 1997. An annotated check-list of the freshwater fishes of Russia. J. Ichthyol. 37(9): 687-736.
# Bandel

Bandel (bengali ব্যান্ডেল, derivat de Bandar, port) és una vila del districte d'Hughli o Hoogly a Bengala Occidental (Índia), a la riba dreta del riu Hugli, fundada per colons portugueses. A la rodalia hi ha Debanandapur a 3 km (lloc de naixement de l'autor bengali Sharat Chandra Chattopadhyay), Sahaganj a 4 km, Tribeni a 8 km, Mogra a 7 km i Bansberia a 4 km, entre d'altres. Famosa per les seves cremes de formatge.
L'església catòlica de Bandel fou fundada, segons recorda una inscripció, el 1599 i seria l'església més antiga de Bengala; l'església original fou destruïda pels musulmans el 1629 i després reconstruïda el 1660 per Gómez de Soto i anomenada Convent de Nossa Senhora do Rosario; una gran sala hi fou afegida el 1820. El títol de propietat fou concedit per l'emperador Shah Jahan el 1633 i confirmat el 1646.

## Referències

* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
# Bandera de Fígols

La bandera oficial de Fígols té el següent blasonament:
    Bandera apaïsada, de proporcions dos d'alt per tres de llarg, dividida en dues parts verticals iguals, negra la del pal i blanca la del vol; al centre el sextifoli de l'escut, blanc quan descansa en la part negra i negre quan descansa en la part blanca.
Va ser aprovada el 10 de novembre de 2006 i publicada en el DOGC el 23 de novembre del mateix any amb el número 4767.

## Referències

* ↑ «RESOLUCIÓ GAP/3709/2006, de 10 de novembre, per la qual es dóna conformitat a l'adopció de la bandera del municipi de Fígols.» (pdf). DOGC num. 4767, 23-11-2006. [Consulta: 25 desembre 2009].
# Barri Llatí de París

El Barri Llatí (en francès, Quartier latin) és un barri del centre de París que ocupa el 5è districte i part del 6è districte. Se situa al voltant de la Universitat de La Sorbona, al marge esquerre del Sena.
El barri deu el seu nom al fet que durant l'edat mitjana els estudiants parlaven el llatí com a llengua acadèmica, est era el distintiu del barri parisenc on la població era eminentment estudiantil. Des d'aquest llavors, els seus carrers formiguegen d'estudiants a causa de la presència de diverses universitats i Grandes Écoles (Grans Escoles). La Sorbona es troba en la part alta del barri, sobre l'anomenada Muntanya Santa Genoveva (Montagne Sainte-Geneviève).

## Lloc històric

Des de l'edat mitjana els estudiants residents al barri, van tenir gran influència en la vida de París i en conseqüència de França, destacant a més per la seva militància política els moviments estudiantils dels segles xix i xx. Va ser l'espai central dels esdeveniments del maig francès del 68.
És també un barri turístic que compta amb nombrosos cafès, bars i restaurants. Per la seva tradició estudiantil compta amb una extensa oferta cultural, concentrant la major part dels cinemes d'art i assaig, petites sales de música en viu, i llibreries. Aquí es troba el teatre de l'Odèon (théâtre de l'Odéon), un dels 6 teatres nacionals francesos.
Les obres de renovació realitzades per del baró Haussmann en la segona meitat del segle xix van traçar dos grans eixos en forma de creu que ho travessen de nord a sud i d'est a oest: el boulevard Saint-Michel i el boulevard Saint-Germain.

## Monuments d'interès

El barri compta amb una gran quantitat de llocs on van ocórrer esdeveniments històrics i es destaquen els seus monuments i les obres esculturals i arquitectòniques de gran interès.
* L'École Normale Supérieure
* El Pantéo
* La Sorbonne
* El Palau de Luxemburg
* El Jardí del Luxemburg
* El teatre de l'Odéon
* La biblioteca de Santa Genoveva
* L'Institut del Món Àrab
* El Museu Nacional de l'Edat Mitjana de París (museu Cluny)
* L'església de Saint Étienne du Mont i la de Saint Séverin

## Vegeu també

* Liceu Louis-le-Grand

## Enllaços externs

* El Barri Llatí de París - Actual i fotografies dels anys 1900
# Baïbokoum

Baïbokoum és una sotsprefectura de la regió de Logone Occidental a Txad. Està aproximadament a 30 km de la frontera amb República Centroafricana.

## Demografia

| | Població |
| 1993 | 5 088 |
| 2009 | 9 250 |

## Referències

* ↑ «List of governorates, prefectures, and sub-prefectures of Chad, and associated codes» (PDF) (en francès), 01-04-2008. Arxivat de l'original el 4 març 2011. [Consulta: 5 juny 2018].
* ↑ «Social Statistics». Open Data for Africa. Arxivat de l'original el 11 d’abril 2019. [Consulta: 5 juny 2018].
* ↑ «City Population - Population Statistics in Maps and Charts for Cities, Agglomerations and Administrative Divisions of all Countries of the World». [Consulta: 18 juliol 2020].