OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Teòfil (historiador)

Teòfil (en llatí Teophilus, en grec antic Θεόφιλος) fou un historiador i geògraf grec probablement del segle i.
Amb el nom de Teòfil, sense cap més indicació, diversos autors fan referència a diverses obres que segurament van ser escrites pel mateix personatge. Flavi Josep diu que era un dels escriptors que donaven notícia dels jueus. Plutarc esmenta el llibre tercer d'una obra sobre sobre Itàlia (Ἰταλικα), i el segon llibre d'una altra sobre el Peloponès (Πελοποννησιακά). Claudi Ptolemeu fa referència a l'obra Περιήγησις el llibre onzè de la qual és citat també per Esteve de Bizanci. Plutarc finalment cita el primer llibre d'una altra obra de Teòfil, περὶ λὶγων.

## Referències

* ↑ 2.Theophilus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 1084
# Ornitosúquids

Els ornitosúquids (Ornithosuchidae, gr. 'cocodrils aus') és una família extinta d'arcosaures pseudosuquians (parents llunyans dels cocodrils moderns) del període Triàsic. Els ornitosúquids eren quadrúpedes i facultativament bípedes (per exemple, com els ximpanzés), el que significa que tenien la capacitat de caminar sobre dues cames durant períodes curts de temps. Tenien uns musells característics i inclinats, ossos de turmells únics "invertits en cocodril" i diverses altres característiques que els distingeixen d'altres arcosaures. Els ornitosúquids es van estendre geogràficament durant les etapes carnià i nòria del Triàsic tardà amb membres coneguts de l'Argentina, el Brasil i el Regne Unit. Actualment es coneixen quatre gèneres, que inclouen Ornithosuchus, Venaticosuchus, Dynamosuchus i Riojasuchus. La família va ser erigida per primera vegada pel paleontòleg alemany Friedrich von Huene el 1908.

## Filogènia

Generalment es considera que els ornithosuchidae es troben dins del clade més gran Suchia, que inclou etosaures, rauisuchians i cocodilomorfs. A continuació es mostra un cladograma basat en Nesbitt (2011), que mostra la ubicació d'Ornithosuchidae als Archosauriformes.
| Archosauriformes | †Proterosuchidae †Erythrosuchus †Vancleavea †Proterochampsia †Euparkeria Crurotarsi †Phytosauria  Archosauria  Avemetatarsalia (bird-line archosaurs)  Pseudosuchia †Ornithosuchidae  Suchia  †Gracilisuchus †Turfanosuchus †Revueltosaurus †Aetosauria †Ticinosuchus  Paracrocodylomorpha  †Poposauroidea  Loricata  †Prestosuchus †Saurosuchus †Batrachotomus †Fasolasuchus †Rauisuchidae Crocodylomorpha |

## Referències

* ↑ Müller, Rodrigo T.; Von Baczko, M. Belén; Desojo, Julia B.; Nesbitt, Sterling J. «The first ornithosuchid from Brazil and its macroevolutionary and phylogenetic implications for Late Triassic faunas in Gondwana». Acta Palaeontologica Polonica, vol. 65, 31-01-2020. DOI: 10.4202/app.00652.2019.
* ↑ Baczko, M. Belén von; Ezcurra, Martín D. «Ornithosuchidae: a group of Triassic archosaurs with a unique ankle joint» (en anglès). Geological Society, London, Special Publications, vol. 379, 1, 01-01-2013, pàg. 187–202. DOI: 10.1144/SP379.4. ISSN: 0305-8719.
* ↑ Nesbitt, S.J. «Extreme convergence in the body plans of an early suchian (Archosauria) and ornithomimid dinosaurs (Theropoda)». Proceedings of the Royal Society B, vol. 273, 1590, 2006, pàg. 1045–1048. DOI: 10.1098/rspb.2005.3426. PMC: 1560254. PMID: 16600879.
* ↑ Nesbitt, S.J. «The anatomy of Effigia okeeffeae (Archosauria, Suchia), theropod-like convergence, and the distribution of related taxa». Bulletin of the American Museum of Natural History, vol. 302, 2007, pàg. 1–84. DOI: 10.1206/0003-0090(2007)302[1:TAOEOA]2.0.CO;2.
* ↑ Brusatte, S.L. «The higher-level phylogeny of Archosauria (Tetrapoda: Diapsida)». Journal of Systematic Palaeontology, vol. 8, 1, 2010, pàg. 3–47. DOI: 10.1080/14772010903537732.
* ↑ Nesbitt, S.J. «The early evolution of archosaurs: relationships and the origin of major clades». Bulletin of the American Museum of Natural History, vol. 352, 2011, pàg. 1–292. DOI: 10.1206/352.1.
# Radiointerferòmetre

Un radiointerferòmetre és la combinació de radiotelescopis més petits per formar l'equivalent a un de major grandària, la qual cosa permet l'observació d'una radiofont amb major resolució.
En general es combinen radiotelescopis de mirall de grandària mitjana, els quals reben de la mateixa font còsmica. D'aquesta manera, mitjançant l'anàlisi de les interferències produïdes pels diferents feixos procedents de cadascuna de les antenes dels radiotelescopis, les observacions són molt més detallades i amb una major resolució que amb els radiotelescopis parabòlics convencionals. De fet, el radiointeferòmetre té la potència d'un radiotelescopi parabòlic el diàmetre del qual fos igual a la separació entre les antenes més allunyades.
Un dels radiointerferòmetres més potents del món és el 1HT, del SETI, i un dels més grans és conegut com a Creu de Mills, situat a Austràlia. Els seus elements estan disposats en forma de creu amb braços de 450 metres de longitud. No obstant això, amb seguretat el radiointerferòmetre més gran és el nostre planeta, ja que mitjançant la tecnologia VLBI es poden connectar radiotelescopis situats en tots els continents, encara que a causa de la impossibilitat de connectar-los físicament mitjançant cables, han de recórrer a gravar els senyals en cintes magnètiques, per ser més tard reproduïdes de forma sincronitzada segons el senyal horari registrat.

## Vegeu també

* Interferometria

## Referències

* ↑ Objetivo: Universo. Astronomía (en castellà). Ediciones Colihue SRL, 1999, p. 665. ISBN 9505816561 [Consulta: 27 febrer 2017].
* ↑ Enciclopedia Microsoft Encarta Online 2009. «[http%3A%2F%2Fes.encarta.msn.com%2Fencnet%2Frefpages%2Fsearch.aspx%3Fq%3DRadiointerfer%25C3%25B3metro&ei=P_ZBS8yUBJT_4Abhw7mqCA&usg=AFQjCNFL0LyxL89mjXj6PfIV2kKRVE15Eg&sig2=QlyppKrDpOIwbSbIGO7E2Q Radiointerferómetro]». [Consulta: 8 setembre 2009].

## Bibliografia

* Rudolf Wohlleben, Helmut Mattes, Thomas Krichbaum: Interferometry in radioastronomy and radar techniques. Kluwer, Dordrecht 1991, ISBN 0-7923-0464-0

## Enllaços externs

* Very Large Array
* Green Bank Telescope
* Max-Planck-Institut für Radioastronomie
# Cúria eclesiàstica

La cúria eclesiàstica és el conjunt dels organismes administratius, judicials i de govern per als afers eclesiàstics. La cúria eclesiàstica que regeix el conjunt de l'església és la Cúria Pontifícia, que està integrada per un grup d'institucions pontifícies, sota la direcció directa del Papa, que realitzen les funcions legislatives, executives i judicials. La potestat de la cúria romana es considera vicària del papa.
És normal també que cada diòcesi catòlica tingui la seva pròpia cúria per a la seva administració. Aquestes cúries són les cúries diocesanes o cúries episcopals.
Els tribunals eclesiàstics són organismes jurídics on es jutja amb dret propi i exclusiu les causes que fan referència a coses espirituals, o que s'hi relacionen, així com la violació de les lleis eclesiàstiques i altres aspectes d'acord amb el dret canònic. A cada diòcesi i per a totes les causes, excepte les indicades de manera expressa pel dret canònic, el jutge de primera instància és el bisbe, que pot exercir aquesta potestat per ell mateix o mitjançant altres. El tribunal eclesiàstic és la instància que ajuda el bisbe en aquesta funció.

## Referències

* ↑ «Cúria eclesiàstica». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Marina Zablith

Marina Zablith (São Paulo, 4 de març de 1987) és una jugadora de waterpolo i entrenadora brasilera. Va formar part de la selecció del Brasil del waterpolo als Jocs Panamericans de 2011, al Campionat del Món de 2015 i als Campionats del Món de 2017. També va participar als Jocs Olímpics d'Estiu de 2016.
Després de jugar dues temporades al Centre Natació Mataró, la temporada 2018-19 es va convertir en l'entrenadora del primer equip, i la temporada següent va guanyar la primera Lliga espanyola de waterpolo femenina del club.

## Referències

* ↑ «Archived copy». Arxivat de l'original el 25 March 2016. [Consulta: 23 febrer 2017].
* ↑ «17th FINA WORLD CHAMPIONSHIPS - Brazil Roster». waterpolo.sportresult.com. Arxivat de l'original el 2020-12-09. [Consulta: 2 juny 2024].
* ↑ Toste, Enrique. «No podría empezar mejor en España que en el Mataró» (en castellà), 25-07-2016. [Consulta: 2 juny 2024].
* ↑ «Marina Zablith serà la nova entrenadora de La Sirena CN Mataró», 26-07-2018. [Consulta: 2 juny 2024].
* ↑ «Si hubiera sido por mi, hubiera seguido» (en castellà), 26-05-2020. [Consulta: 2 juny 2024].
# Josep Ensesa i Pujadas

Josep Ensesa i Pujadas (Sarrià de Ter, 12 d'octubre de 1865 - Barcelona, 28 de febrer de 1940) fou un industrial que va fundar a Girona una fàbrica de farina i assolí que la companyia de ferrocarrils MZA instal·lés a la ciutat els tallers de reparació de màquines. Milità a la Lliga Catalana i fou diputat provincial. Va urbanitzar el sector gironí de l'Eixample de la Mercè, i el 1923, amb l'arquitecte Rafael Masó i Valentí, inicià un centre residencial a S'Agaró.

## Referències

* ↑ Petit, Alfons «La usurpació del llegat de Josep Ensesa». Diari de Girona, 13-08-2015.
* ↑ «Josep Ensesa i Pujadas». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Santa Maria del Vilar

«Santa Maria del Vilar» té aquests significats:
* Santa Maria del Vilar (Castellbell i el Vilar), església parroquial del poble del Vilar, del terme municipal de Castellbell i el Vilar, a la comarca del Bages
* Santa Maria del Vilar (Reiners), església parroquial del poble del Vilar de Reiners, del terme municipal de Reiners, a la comarca del Vallespir (Catalunya del Nord)
* Santa Maria del Vilar (Vilallonga dels Monts), antic priorat del terme comunal de Vilallonga dels Monts, a la comarca del Rosselló (Catalunya del Nord).
# Tony Burton

Anthony "Tony" Burton (Flint, Michigan, Estats Units, 23 de març del 1937 - Califòrnia, 25 de febrer de 2016) va ser un actor conegut pel paper de Tony Duke, l'entrenador d'Apollo Creid en els films de Rocky, Rocky II, Rocky III, Rocky IV, Rocky V i Rocky Balboa, és primer mànager d'Apollo Creed i després de Rocky Balboa, també conegut pel paper de Larry Durkin en The Shining.

## Filmografia

Filmografia:
| Any | Personatge | Pel·lícula |
| 1976 | Assalt a la comissaria del districte 13 | Wells |
| 1976 | Rocky | Tony Duke |
| 1978 | Blackjack | Charles |
| 1979 | Rocky II | Tony Duke |
| 1980 | The Shining | Larry Durkin |
| 1980 | The Hunter | |
| 1982 | Rocky III | Tony Duke |
| 1985 | Rocky IV | Tony Duke |
| 1986 | Armats i perillosos | Cappy |
| 1990 | Rocky V | Tony Duke |
| 2006 | Rocky Balboa | Tony Duke |

## Referències

* ↑ «Rocky Star Tony Burton dies at 78». fightland.vice.com, 26-02-2016 [Consulta: 26 febrer 2016].
* ↑ «biografia de Tony Burton». Imdb.
* ↑ «filmografia de Tony Burton». The New York Times.
# Demetri de Cízic

Demetri de Cízic (en llatí: Demetrius, en grec antic: Δημήτριος), de renom Sincel·le (llatí: Syncellus), fou bisbe de Cízic. En parlen Joan Escilitzes i Jordi Cedrè en la introducció de les seves obres, i es pot situar a la meitat del segle xi.
Va escriure una obra sobre l'heretgia dels jacobites i els catzitzaris (Χατζιτζάριοι), una secta que adorava la imatge de Crist a la creu, però no acceptava cap altra imatge. També va escriure una altra obra sobre els matrimonis prohibits.

## Notes

* ↑ La GEC, el GDLC i la Fundació Bernat Metge empren la forma «Sincel·le». L'hel·lenista Joan Alberich, en canvi, recomana transcriure la terminació grega «-λλος» com a «-l», cosa que donaria «sincel».
* ↑ El sincel·le era el confident i company del patriarca i generalment destinat a ser el seu successor

## Referències

* ↑ Smith, William. «17.Demetrius». A: A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 969.
# Marina Granóvskaia

Marina Granóvskaia (rus: Марина Грановская; Moscou, 13 de gener de 1975) és una directiva russa amb passaport canadenc que actualment és directora del Chelsea FC. Ha estat descrita com La dama de ferro, i és considerada com una de les millors directives esportives del futbol mundial. El 2018, Forbes la va col·locar en número 5 de la llista de "Dones més poderoses en esports internacionals".
Marina Granóvskaia ha estat l'ajudant en cap de Roman Abramóvitx durant més de deu anys. Entre d'altres, ha sigut l'encarregada de negociar l'acord de patrocini del Chelsea amb Nike, que paga 60 milions de lliures esterlines al club fins 2032.
Granóvskaia va estudiar a la Facultat de Llengües Estrangeres de Universitat Estatal de Moscou i es va graduar el 1997. Va començar a treballar com a PA de Roman Abramovich a Sibneft el 1997. El 2003 es va traslladar a Londres, quan Abramovich va comprar el Chelsea. També ha treballat per a Millhouse Capital, una altra empresa propietat d’Abramovich. Més tard es va implicar en transferències i negocis contractuals amb el Chelsea. La seua tasca de gestionar les transferències de vegades la posava en desacord amb els directius que tenien les seues pròpies idees sobre qui calia vendre o comprar durant el període de fitxatges. Granovskaia es va convertir en la representant del propietari del club el 2010, i després es va incorporar a la junta directiva del Chelsea el juny del 2013. Posteriorment va ser ascendida a directora executiva del Chelsea el 2014. Segons The Times, la seua promoció la va convertir en la dona més poderosa del futbol.

## Referències

* ↑ «Chelsea FC's Marina Granovskaia: the most powerful woman in football». de24.news, 25-07-2020.
* ↑ «Chelsea-boss er så skræmmende, at flere ikke tør udtale sig om hende» (en danès). sport.tv2.dk, 19-07-2020.
* 1 2 3 4 5 6 «Marina Granovskaia». ChelseaFC.com. Chelsea FC, 18-01-2018.
* ↑ «Chelsea's Iron Lady Marina Granovskaia lays down law on transfers». , 07-06-2015.
* ↑ Ortego, Enrique. «Marina Granovskaia, el Chelsea es ella». El País, 26-04-2021. [Consulta: 30 juliol 2021].
* ↑ «La maga del Chelsea». La Voz de Galicia, 16-05-2021. [Consulta: 30 juliol 2021].
* ↑ Alana Glass. «The Most Powerful Women In International Sports 2018». Forbes, 27-03-2018.
* ↑ «Chelsea confirm huge £60m-a-year deal with Nike until 2032». , 13-10-2016.
* ↑ «Forget Jose Mourinho. Is Marina Granovskaia the real 'Special One' at Chelsea?». The Telegraph, 14-06-2013.
* ↑ Benjamin Newman "Why Marina Granovskaia & Antonio Conte’s relationship at Chelsea is over" Arxivat 2018-10-20 a Wayback Machine. 101 Great Goals, 26 January 2018
* ↑ «Football's First Lady». Evening Standard, 23-10-2014.
* ↑ «Abramovich's leading lady set to run Chelsea's off-field operations». The Times, 23-10-2014.
# The Disappearance

The Disappearance és una pel·lícula de thriller britànico-canadenca del 1977 dirigida per Stuart Cooper i protagonitzada per Donald Sutherland, Francine Racette i David Hemmings. Està basada en la novel·la Echoes of Celandine de Derek Marlowe.

## Sinopsi

Jay Mallory, un assassí professional, descobreix que la seva esposa Celandine l'ha deixat. Al mateix temps, l'organització criminal per la que treballa li encarrega que dugui a terme una nova missió. Jay encara no decideix si accepta o no, perquè està convençut que la desaparició de la seva dona té alguna cosa a veure amb el nou encàrrec. Amb el temps, decideix supervisar la nova missió que el portarà a Anglaterra.
Les noves instruccions que se li assenyalen indiquen que l'home que haurà d'assassinar no és un altre que Roland Deverell, l'amant de la seva dona. Després de realitzar l'assassinat, Jay torna a casa per trobar la seva dona que li revela que ella mateixa havia encarregat la matança del seu amant.
Jay es contenta d'haver trobat la seva estimada, però a la escena final ell mateix és assassinat per un assassí que continua sent desconegut.

## Repartiment

* Donald Sutherland - Jay Mallory
* Francine Racette - Celandine
* David Hemmings - Edward
* John Hurt - Atkinson
* David Warner - Burbank
* Peter Bowles - Jefferies
* Virginia McKenna - Catherine
* Christopher Plummer - Deverell
* Michèle Magny - Melanie
* Dan Howard - James
* Robin Sachs - Young Man
* Christina Greatrex - Secretària
* Robert Korne - Dominic
* Michael Eric Kramer - Peter
* Maureen Beck - Donzella

## Producció

Jake Eberts va ajudar a recaptar diners per a la pel·lícula quan es van esgotar alguns fons a l'últim minut.
Rodafs el 1977 a Mont-real, aquesta va ser la primera producció del productor Garth Drabinsky. Segons el crític de cinema Jay Scott, Eric Boyd-Perkins va editar originalment la pel·lícula; però la versió llançada als cinemes canadencs el 1983 havia estat retallada per la "metgessa de cinema" Fima Noveck, que "havia salvat qualsevol altra pel·lícula amb problemes".
La pel·lícula va superar el pressupost durant la filmació i el garant final hi va haver de participar.

## Recepció

Jay Scott va despatxar la pel·lícula com a "escombraria irremeiablement desagradable, escombraria extremadament brillant."
La pel·lícula va ser un fracàs en taquilla.

## Referències

* ↑ BFI.org
* ↑ Maslin, Janet. «Sutherland in 'Disappearance'» (en (anglès)). The New York Times, 25-09-1981.
* ↑ Eberts p 24
* 1 2 Scott, Jay «The Disappearance: supremely glossy trash». The Globe and Mail, 01-04-1983, p. E.5.
* ↑ Eberts p 26-27
* ↑ Eberts p 25
# Tim Parnell

Reginald Harold Haslam "Tim" Parnell (Derby, 25 de juny del 1932 - ?, 5 d'abril de 2017) va ser un pilot de curses automobilístiques anglès, que va arribar a disputar curses de Fórmula 1. El seu pare va ser Reg Parnell, qui també va ser pilot de curses automobilístiques.

## A la F1

Va debutar a la cinquena cursa de la temporada 1959 (la desena temporada de la història) del campionat del món de la Fórmula 1, disputant el 18 de juliol del 1959 el GP de la Gran Bretanya al circuit d'Aintree.
Tim Parnell va participar en quatre proves puntuables pel campionat de la F1, aconseguint un desè lloc de la cursa com a millor classificació i no assolí cap punt pel campionat del món de pilots.

## Resultats a la Fórmula 1

| Any | Equip | Xassís | Motor | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | Posició | Punts |
| 1959 | Tim Parnell | Cooper | Climax | MON | 500 | HOL | FRA | GBR NVQ | ALE | POR | ITA | USA | | - | 0 |
| 1961 | Tim Parnell | Lotus | Climax | MON | HOL | BEL | FRA | GBR Ret | ALE | ITA 10 | USA | | | - | 0 |
| 1963 | Tim Parnell | Lotus | Climax | MON | BEL | HOL | FRA | GBR | ALE NVQ | ITA | USA | MEX | SUD | - | 0 |

### Resum

| Curses: | Victòries: | Pòdiums: | Poles: | Voltes ràpides: | Punts: |
| 4 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |

## Referències

* ↑ Jenkins, Richard. «The World Championship drivers - Where are they now?». OldRacingCars.com. [Consulta: 29 juliol 2007].
# Orgosolo

Orgosolo (en sard, Orgòsolo) és un municipi italià, dins de la província de Nuoro. L'any 2007 tenia 4.538 habitants. Es troba a la regió de Barbagia di Ollolai Limita amb els municipis de Dorgali, Fonni, Mamoiada, Nuoro, Oliena, Talana (OG), Urzulei (OG) i Villagrande Strisaili (OG).

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2005- | Francesco Giuseppe Meloni | Llista Cívica |

## Personatges il·lustres

* Peppino Marotto, poeta
* Franco Cagnetta, antropòleg
* Vittorio De Seta, cineasta
* Diego Carpitella, etnomusicòleg
* Franco Pinna, fotògraf
* Graziano Mesina, ex bandit

## Enllaços externs

* Orgosolo: allà on les parets parlen Arxivat 2013-12-03 a Wayback Machine.: I Arxivat 2013-12-03 a Wayback Machine., II Arxivat 2013-12-07 a Wayback Machine. i III Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
# Proceso a Mariana Pineda

Proceso a Mariana Pineda és una minisèrie espanyola de televisió, de cinc episodis, emesa per La 1 de TVE en 1984.

## Sinopsi

Ambientada a la Granada del primer terç del segle xix la sèrie se centra en les peripècies d'un personatge històric, Mariana Pineda, lluitadora per les llibertats en l'apogeu del regnat del monarca absolutista Ferran VII i que finalment seria capturada i ajusticiada mitjançant garrot vil.

## Rodatge

Rodada durant quatre mesos a Madrid, Granada, Boadilla del Monte, Carmona, Sevilla i Huelva, va comptar amb un pressupost de 163 milions de pessetes.

## Repartiment

* Pepa Flores … Mariana Pineda
* Germán Cobos … Jutge Pedrosa
* Juanjo Puigcorbé … Tinent Alba
* Carlos Larrañaga … Capità Álvarez de Sotomayor
* Rafael Alonso … Funcionari
* Tony Isbert … Ferrer
* Manuel Galiana … Il·lustrat
* Antonio Iranzo … Matías
* Valentín Paredes … Pare Saila
* José María Caffarel … Jutge Ceruelo
* Conrado San Martín … Advocat Defensor
* José Vivó … Confessor
* Rosario Flores … Juanita
* Enrique San Francisco … Federico
* Kiti Mánver … La Chispa
* Manuel Torremocha
* Tito García
* José María Tasso
* Tito Valverde

## Equip tècnic

* Direcció
** Rafael Moreno Alba
* Producció
** Carmen Icaza
** Fabián López Tapia
* Música
** Jaime Pérez
* Fotografia
** José García Galisteo
* Muntatge
** Pedro del Rey
* Decorats
** Eduardo Hidalgo
* Disseny de vestuari
** Javier Artiñano
* Maquillatge i perruqueria
** Carmen Martín
** Rosa Martín
** Dolores Merlo
** Antonio Segovia
* Assistència al director
** Jesús Mora
** Pedro Pardo
* So
** José Almaraz
** Luis Castro
** Eduardo Fernández
** Manuel Ferreiro
** Jesús Recuero
* Efectos especiales
** Antonio Molina
* Edició
** Julia Paloma Ardura
** Blanca del Rey
** Blanca Rodríguez
* Assessorament històric
** Antonina Rodrigo
* Coreografia
** Merche Esmeralda

## Referències

* ↑ «Hoy comienza el "proceso" a Mariana Pineda». Diari ABC, 13-11-1984. [Consulta: 24 juny 2019].
* ↑ «La 'Mariana Pineda' de TVE defrauda en Granada». El País, 11-12-1984. [Consulta: 24 juny 2019].
* ↑ «TVE desempolva la serie ´Proceso a Mariana Pineda´». El Periódico de Extremadura, 01-03-2005. [Consulta: 24 juny 2019].
* ↑ «"Mariana Pineda", casi perdida en el esteticismo». Josep Maria Baget Herms, La Vanguardia, 15-11-1984. [Consulta: 24 juny 2019].
# Demetri de Gàdara

Demetri de Gàdara (grec antic: Δημήτριος; llatí: Demetrius) fou un grec de Gàdara a Palestina, llibert de Gneu Pompeu, que el va afavorir tant com va poder i li va permetre acumular riqueses immenses. Després de la conquesta romana de Síria, Demetri va demanar a Pompeu de reconstruir Gàdara, destruïda pels jueus, cosa que aquest va fer.

## Referències

* ↑ 5.Demetrius a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 961
# Masaki Yokotani

Masaki Yokotani (Prefectura de Kyoto, Japó, 10 de maig de 1952), és un exfutbolista japonès.

## Selecció japonesa

Masaki Yokotani va disputar 20 partits amb la selecció japonesa.

## Enllaços externs

* National Football Teams
* Japan National Football Team Database
# Termesinis

Els termesinis (Thermesiini) són una tribu de lepidòpters ditrisis de la família dels erèbids (Erebidae), subfamília Erebinae.

## Gèneres

* Ascalapha
* Hemeroblemma
* Latebraria
* Letis
* Thysania

## Referències

* ↑ Zahiri, Reza «Molecular phylogenetics of Erebidae (Lepidoptera, Noctuoidea)». Systematic Entomology, 37, 2011, pàg. 102–124. DOI: 10.1111/j.1365-3113.2011.00607.x.
* ↑ Lafontaine, Donald; Schmidt, Christian «Annotated check list of the Noctuoidea (Insecta, Lepidoptera) of North America north of Mexico». ZooKeys, 40, 19-03-2010, pàg. 26. DOI: 10.3897/zookeys.40.414.