OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# MEAN (programari)

MEAN, (acrònim de les inicials de MongoDB, Express.js, Angular.js, i Node.js) en ciències de la computació, és una pila de programari codificada en llenguatge JavaScript de codi obert adreçada a desenvolupar pàgines i aplicacions web dinàmiques. MEAN va ser creat per Valeri Karpov qui era un desenvolupador de MongoDB.

## Característiques

MEAN està format pels programaris :
* MongoDB: base de dades del tipus NoSQL.
* Express.js: entorn de treball per a aplicacions web que corre damunt de Node.js.
* Angular.js: és un entorn MVC en JavaScript. (també es pot emprar Ember.js i llavors s'anomena MEEN)
* Node.js: és un entorn d'execució activats per events situat al costat del servidor.

## Referències

* ↑ «home - Mongo Express Angular Node» (en anglès). http://mean.io/.+[Consulta: 13 juny 2017].
* ↑ «The MEAN Stack | Code School» (en anglès). https://www.codeschool.com.+[Consulta: 13 juny 2017].
* ↑ «MEAN.JS - Full-Stack JavaScript Boilerplate From Creators of MEAN.IO.» (en anglès). http://meanjs.org/.+[Consulta: 13 juny 2017].

## Vegeu també

* Entorn de treball per a aplicacions web
# Gaietà Gil i Llagostera

Gaietà Gillet Gil i Llagostera Boguet (Barcelona, 1807 - Barcelona, 1890), va ser un compositor, flautista i violinista català. Va estudiar solfeig i composició amb Andreví, però a més va aprendre a tocar diversos instruments, destacant sobretot al violí que va estudiar amb Francisco Berini i a la flauta, amb Ignacio Cascante. Com a violinista, va sobresortir tant en el gènere concertant com en el de quartets. Com a flautista va ser un dels més importants a la seva època, de qui es deia que a més d'un so ple, rodó i suau posseïa una execució neta, àgil i de bon gust. Va ocupar durant vint-i-dos anys la plaça de primer flauta a l'orquestra del teatre de la Santa Creu de Barcelona, a més de ser flauta solista de la catedral de Barcelona. Va compondre obres religioses, orquestrals i ballables.

## Obres
### Música eclesiàstica

* Dues misses de Glòria per a orquestra
* Rèquiem per a instruments de vent
* Dos Rosaris per a orquestra.

### Música orquestral

* Dues simfonies a gran orquestra
* Gran polca amb variacions

### Música de cambra

* Quatre fantasies per a flauta i piano
* Sonata per a flauta i piano
* Trio per a tres flautes

### Música per a flauta sola

* Nou exercicis

## Referències

* 1 2 SOBRINO, Ramón. «Gil i Llagostera Boguet, Cayetano Gillet [Gilet]», Diccionario de la Música Española e Hispanoamericana. Madrid: SGAE, 1999-2002, vol. 5, p. 609
# Galway City Museum

El Galway City Museum (en gaèlic irlandès, Músaem Cathrach na Gaillimhe) és un museu que es troba a la ciutat de Galway, Comtat de Galway, Irlanda. Va ser fundat el juliol de 2006, i està situat al costat de l'Arc espanyol de Galway.

## Referències

* ↑ «Web Galway City Museum» (en anglès). [Consulta: 8 gener 2013].
* ↑ Gaillimh beo agus briomhar! (en anglès), p. 12. Arxivat 2013-06-01 a Wayback Machine.
# Sant Martí (Carme)

Sant Martí és un temple al nucli de Carme (Anoia) catalogat a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Església de planta rectangular, d'una sola nau amb capelles laterals, està coberta a dues aigües, el campanar situat a la dreta de la porta d'accés és de planta octogonal.
L'actual església està situada en el centre del poble i va substituir l'anterior, esmentada des del 1122. L'escut situat sobre la porta està datat el 1748. L'any 1779 la parròquia assoleix l'autonomia de la Pobla de Claramunt. L'any 1808 s'hi van fer reformes, com ho indica la placa situada dins de temple- el duc de Medinaceli va fer donació a l'església del Carme de XXIIII V. Per la restauració de l'església. Els frescos de les parets van desaparèixer i s'ha pintant fa poc de blanc.

## Notes

* 1 2 3 «Sant Martí». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 agost 2015].
# Jonathan Ive

Jonathan Paul Ive, KBE, HonFREng, RDI (nascut el 27 de febrer de 1967) és un dissenyador industrial anglès que és actualment el director de disseny en cap d'Apple i canceller de la Universitat Reial d'Art a Londres.
Ive va néixer a Chingford, Londes, Anglaterra. El seu pare, Michael Ive, era un artesà de la plata que impartia classe a la Universitat de Middlesex, i el seu avi era un enginyer. Ive va assistir a la Chingford Foundation School, llavors Walton Institut, en Stafford. Durant els seus anys d'institut, Ive era un apassionat dels cotxes i aquest interès el va dirigir cap a la seva carrera posterior com a dissenyador.
Mentre treballava a una empresa de disseny a Londres va ser contactat per Apple, llavors una empresa amb problemes, per crear el disseny d'un nou portàtil. Va presentar el disseny a Apple i va ser contractat immediatament. Ive supervisa el grup de Disseny Industrial d'Apple i també lidera i dirigeix els equips de programari d'interfície d'usuari de l'empresa. Ive és el dissenyador de molts dels productes de maquinari i programari d'Apple.
Ha rebut diversos reconeixements per la seva feina. En 2003 va ser el guanyador inaugural del premi a dissenyador de l'any pel Museu de Disseny de Londres. En 2006, va ser fixat com a membre honorari de la Reial Academia d'enginyeria (HonFREng), i el 2012, se li va concedir l'Ordre de l'Imperi britànic (KBE) al Palau de Buckingham pels "serveis al disseny i a l'empresa". En una enquesta de la BBC el 2014 sobre escriptors culturals, Ive va quedar com la persona més influent de la cultura britànica.

## Referències

* ↑ Lovejoy, Ben. «Jony Ive appointed chancellor of ‘the world's best design school' the Royal College of Art», 25-05-2017. [Consulta: 26 maig 2017].
* ↑ «Sir Jony Ive has been appointed chancellor of the world's number 1 art school». Business Insider, 26-05-2017.
* ↑ Sims, Robert Sullivan, David. «A Rare Look at Design Genius Jony Ive: The Man Behind the Apple Watch». Arxivat de l'original el 2016-06-27. [Consulta: 23 juny 2016].
* 1 2 «iPod's low-profile creator tops cultural chart». The Independent, 18-03-2017.
* ↑ The London Gazette: no. 60009. p. 24. 31 desembre 2011.
* ↑ «Apple creative guru and Walton High School alumni knighted for services to design». Staffordshire Newsletter, 30-05-2012. Arxivat de l'original el 16 de juny 2012 [Consulta: 30 d’agost 2018].
# Tit Veturi Gemin Cicurí (cònsol 462 aC)

Tit Veturi Gemin Cicurí (en llatí: Titus Veturius Geminus Cicurinus) va ser un magistrat romà. Pertanyia a la família patrícia dels Cicurí, una branca de la gens Vetúria. Va ser elegit cònsol l'any 462 aC amb Luci Lucreci Triciptí. Va derrotar els volscs, quan aquests tornaven d'una invasió en territori romà carregats de botí, i quan tornaren a Roma els dos cònsols van obtenir l'honor d'una ovació.

## Referències

* ↑ Fasti Triumphales
* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita III,8,10
# Maes Pils (equip ciclista)

L'equip Maes Pils, conegut anteriorment també com a Okay, Geens o Watney, va ser un equip ciclista belga, de ciclisme en ruta que va competir entre 1966 a 1977.

## Principals resultats

* Tour del Nord: Raf Hooyberghs (1970)
* Omloop Het Volk: Frans Verbeeck (1970, 1972)
* Amstel Gold Race: Frans Verbeeck (1971), Walter Planckaert (1972)
* Volta a Luxemburg: André Dierickx (1971), Frans Verbeeck (1975)
* Circuit de les Ardenes flamenques: Frans Verbeeck (1973)
* A través de Flandes: Roger Loysch (1973), Willy Planckaert (1976), Walter Planckaert (1977)
* Fletxa Valona: Frans Verbeeck (1974)
* Fletxa Brabançona: Willem Peeters (1975)
* E3 Harelbeke: Frans Verbeeck (1975), Walter Planckaert (1976)
* Tour de Flandes: Walter Planckaert (1976)
* Volta a Bèlgica: Walter Planckaert (1977)

### A les grans voltes

* Giro d'Itàlia
** 0 participacions
* Tour de França
** 2 participacions (1972, 1973)
** 2 victòries d'etapa:
*** 2 el 1973: Eddy Verstraeten, CRE
** 0 classificacions secundàries:
* Volta a Espanya
** 1 participacions (1972)
** 1 victòries d'etapa:
*** 1 el 1972: Pieter Nassen
** 0 classificació finals:
** 0 classificacions secundàries:

## Enllaços externs

* Plantilles a firstcycling.com
* Plantilles a memoire-du-cyclisme.eu
# Galway United FC

El Galway United F.C. - Cumann Peile Gaillimh Aontaithe en irlandès - és un club de futbol irlandès de la ciutat de Galway. El club va ser fundat el 1937 com a Galway Rovers. Es va desfer el 1940, essent refundat el 1942. Fou admès a la Lliga d'Irlanda el 1977 i canvià el seu nom pel de Galway United el 1981.

## Palmarès

* Copa irlandesa de futbol: 1
** 1991
* Copa de la Lliga irlandesa de futbol: 2
** 1985-86, 1996-97
* First Division: 1
** 1992-93
* League of Ireland First Division Shield: 2
** 1992-93, 1996-97

## Jugadors destacats

* Eamon Deacy
* Frank Worthington
* Seamus McDonagh

## Enllaços externs

* Web oficial
* Web de seguidors Arxivat 2016-01-09 a Wayback Machine.
* Galway United a FAI.ie Arxivat 2005-11-24 a Wayback Machine.
* Galway United a FAI Eircom League of Ireland Arxivat 2007-11-19 a Wayback Machine.
# Sant Miquel de Vilanova dels Torrents

Sant Miquel de Vilanova dels Torrents és una església romànica de Lladurs (Solsonès), que forma part de la diòcesi de Solsona.
Està situada a la solana de la serra de Vila-seca, a llevant del cap del Pla de Riard, a tocar de la masia de Vilanova d'Isanta. S'hi accedeix des de la carretera LV-4241-b (de Solsona a Sant Llorenç). Al punt quilomètric 12,8 surt la pista que hi mena en 1,9 km. El trencall està ben senyalitzat.

## Descripció

Església d'una nau que segons informació oral, havia tingut un absis rodó. L'absis actual és quadrat amb volta sobre repeu, construït fa uns vint-i-cinc anys. La nau és de coberta modificada amb dos trams de volta de llunetes. L'absis a la banda nord és més estret que la nau i a l'exterior, deixa visible l'antic encaix d'aquesta amb l'absis rodó. A l'interior, es veu una esquerda en el guix que separa la volta de la nau de la de l'absis actual. El parament no és visible sota l'arrebossat. La porta actual llinda al mur sud. Conserva a la fusta ferros romànics de factura molt senzilla. Hi ha una finestra d'una esqueixada al frontis i un altre de similar al mur sud de la nau. Les mides són 5,60x 7 metres.

## Notícies històriques

Església molt modificada, amb estructures romàniques del segle xi i no esmentada a l'Acta del 839

## Referències

* 1 2 «Sant Miquel de Vilanova dels Torrents». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24 setembre2014].

## Enllaços externs

* Sant Miquel de Vilanova dels Torrents, fitxa del catàleg de l'Ajuntament
# Jørgen Vagn Pedersen

Jørgen Vagn Pedersen (Copenhaguen, 8 d'octubre de 1959) és un ciclista danès, que fou professional entre 1984 i 1990. Com a ciclista amateur va prendre part en dues edicions dels Jocs Olímpics d'Estiu. El 1980, a Moscou, fou desè en la prova dels 100 km contrarellotge per equips, mentre el 1984, a Los Angeles, fou cinquè en les proves de persecució individual i persecució per equips del programa de ciclisme. Com a professional els seus èxits més destacats els aconseguí al Tour de França, on guanyà una etapa el 1985 i portà el mallot groc de líder durant cinc etapes el 1986.

## Palmarès

* 1984
** 1r a la Milà-Tortona
* 1985
** Vencedor d'una etapa del Tour de França
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Aragó
* 1986
** Vencedor d'una etapa de la París-Niça
* 1988
** 1r a la Klasika Primavera

### Resultats al Tour de França

* 1985. 50è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 1986. 77è de la classificació general. Porta el mallot groc durant 5 etapes
* 1987. 68è de la classificació general
* 1988. 26è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1988. 43è de la classificació general
* 1990. 67è de la classificació general

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1986. 44è de la classificació general
* 1989. No surt (13a etapa)

## Referències

* ↑ «PEDERSEN Jørgen Vagn». [Consulta: 29 novembre 2022].
* ↑ «Olympedia – Jørgen Pedersen». [Consulta: 29 novembre 2022].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Jorgen Vagn PEDERSEN» (en italià). [Consulta: 29 novembre 2022].

## Enllaços externs

* Fitxa de Jørgen Vagn Pedersen a sitiodeciclismo.net
# Giovanni Stefano Menochio

Giovanni Stefano Menochio (1575 – 4 de febrer de 1655) va ser un jesuïta italià i estudiós bíblic.

## Vida

Menochio va nàixer a Pàdua, i va entrar a la Companyia de Jesús el 25 de maig 1594. Després dels anys habituals de formació i ensenyament dels clàssics, va ser nomenat professor de Sagrada Escriptura i de la teologia moral a Milà; ta partir de llavors va començar la seua llarga vida de superior. Va ser successivament superior de Cremona, Milà i Gènova, rector de la Universitat Romana, provincial de les províncies de Milà i Roma, assistent d'Itàlia, i admonitor per als Frares Generals Carafa i Piccolomini. Va faltar a Roma.

## Referències

* Sommervogel, Bibliothèque de la Compagnie de J., V, IX.
* Este article incorpora text d'una publicació ara en domini públic: Herbermann, Charles, ed. (1913). "Giovanni Stefano Menochio". Catholic Encyclopedia. Robert Appleton Company.
# Cantó de Marsella La Bèla de Mai

El cantó de Marsella La Bèla de Mai és un cantó francès del departament de les Boques del Roine, situat al districte de Marsella. Compta amb part del municipi de Marsella.

## Municipis

Aplega els següents barris de Marsella:
* La Bèla de Mai
* Saint-Lazare
* La Vilette
* Félix Pyat
Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1964-1993 | Roger Donadio | PCF |
| 1993-1994 | Jean Dufour | PCF |
| 1994-1996 | Bernard Tapie | PRG |
| 1996-2001 | Jean Dufour | PCF |
| 2001- | Lisette Narducci | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
# Maeshowe

Maeshowe (també escrit Maes Howe) és un cairn, túmul o apilament de pedres del neolític, i un enterrament subterrani situat a les Òrcades, a Escòcia.
Maeshowe i altres monuments neolítics propers, entre ells el poblat de Skara Brae, van ser declarats Patrimoni de la Humanitat per la UNESCO l'any 1999 sota la denominació de Cor neolític de les Òrcades. El nom de Maeshowe també s'utilitza per a referir-se a aquest tipus d'enterraments en forma de passadissos, que no tenen similitud amb cap altre enterrament, ni a les Òrcades ni en cap altre lloc.
Fou construït emprant 30 tones de gres, pel que sembla pel grup de pobles denominats "de ceràmica estriada", i el seu disseny fa que l'entrada quedi alineada per ser il·luminada durant el solstici d'hivern.
D'acord amb la Saga Orkneyinga, Maeshowe va ser saquejada pels vikings (entre ells Harald Maddadsson i Rognvald Eysteinsson) cap al segle xii. Els vikings van deixar al seu pas una sèrie de més de trenta "grafits" rúnics a les parets de les cambres en què es van protegir, que constitueixen la major col·lecció d'aquest tipus d'inscripcions conservada al món.
Les mènsules del sostre van ser destruïdes l'any 1861 per arqueòlegs excessivament entusiastes però inexperts, que també van despullar el jaciment arqueològic de la majoria dels objectes que pogués haver-hi hagut al lloc. L'estructura del monticle, no obstant això, no va sofrir danys, per la qual cosa el recinte encara manté el disseny de la construcció originària, diferent al que pot trobar-se en qualsevol altre lloc de les Illes Britàniques.

## Vegeu també

* Barnhouse
* Anell de Brodgar
* Skara Brae
* Roques de Stenness

## Referències

* ↑ «Heart of Neolithic Orkney» (en anglès). UNESCO Culture Sector. [Consulta: 25 març 2015].

## Enllaços externs

* Maeshowe Arxivat 2007-08-13 a Wayback Machine. en Historic Scotland Arxivat 2009-04-26 a Wayback Machine..
* Pàgina sobre Maeshowe Arxivat 2017-06-16 a Wayback Machine. en el web del Patrimoni Històric de les Òrcades.
* Webcam en Maeshowe per observar el solstici d'hivern Arxivat 2012-01-22 a Wayback Machine..
# Gaiziņkalns

El Gaiziņkalns és un turó de Letònia, amb una altitud de 312 m sobre el nivell del mar és el punt més alt del país. Es troba a pocs quilòmetres a l'oest de la ciutat de Madona.
Encara que la seva alçada és relativament petita, el Gaiziņkalns s'ha desenvolupat com un gran destí de l'esquí, inclou tres pistes i diversos hotels.Amb la intenció de competir amb el seu rival el Suur Munamägi, el punt més alt de la veïna Estònia de 318 m, es va aixecar una torre per a així aconseguir una major elevació en general. Encara que l'obra no estava acabada del tot, la torre es va convertir ràpidament en una atracció per a molts turistes, però, a causa dels riscos que comportava la construcció es va procedir a la clausura de la torre.
A la part superior del turó, es pot trobar un punt de l'Arc geodèsic de Struve. El punt es va anomenar punt Gaisakalns i es va mesurar el 1824 sota la direcció del famós Friedrich Georg Wilhelm Struve. La longitud total de l'arc geodèsic és de 2822 km. El cercle travessa deu països, des de Noruega fins a Ucraïna. El cercle geodèsic Struve és declarat Patrimoni de la Humanitat per la UNESCO.

## Referències

* ↑ Gaiziņkalna augstuma precizēšana Arxivat 2016-11-24 a Wayback Machine. Latvijas Ģeotelpiskās informācijas aģentūra
* ↑ Madonas novads. «Golgata Recreation Center (Gaiziņkalns)».
* ↑ «GAIZIŅKALNS - LATVIJAS AUGSTĀKAIS KALNS» (en letò). [Consulta: 31 juliol 2021].

## Enllaços externs

* Gaiziņkalns al Portal de Turisme letó
# Gabriel Schütz

Gabriel Schütz (Lübeck, 1 de febrer, 1633 - Nuremberg, 9 d'agost, 1710), fou un compositor, violinista i cornetista alemany.
Va estudiar a Lübeck durant sis anys amb Nicolaus Bleyer, que li va transmetre la tècnica de violí anglès que havia après de William Brade a Gottorf i de Thomas Simpson a Bückeburg. Després de passar un any a Hamburg, on va obtenir la distinció com a instrumentista i professor. Va marxar cap a Itàlia el 1655. Va tornar a Nuremberg el 1658 i, on resta testificat el 1666 com a músic permanent de la ciutat. Va compondre diverses peces per a gamba i entre els seus alumnes tingué a Johann Philipp Krieger.

## Família

Pertanyen a una família de músics alemanya. Gabriel Schütz i els seus quatre fills que van estar actius principalment com a músics de la ciutat de Nuremberg a finals del segle xvii i principis del xviii. Dels fills, el segon, Jacob Balthasar, i el quart, Georg Gabriel; els altres eren Johann Jacob (a Nuremberg, el 24 de desembre de 1659; probablement va morir jove) i Valentin (a Nuremberg, el 6 de març de 1665; a Nuremberg, el 13 de març de 1716).

## Referències

* https://oxfordindex.oup.com/view/10.1093/gmo/9781561592630.article.25169?rskey=NbWPwO&result=12%5BEnllaç+no+actiu%5D
# Sant Pere d'Alós

Sant Pere d'Alós era una capella del poble d'Alós, actualment en el terme municipal d'Alt Àneu, a la comarca del Pallars Sobirà.
Situada dins del nucli de població, en queden tan sols algunes restes, confoses en la construcció d'una casa del poble.
Està documentada des del 1090, és, juntament amb la de Sant Lliser, una de les dues església d'Alós Jussà que van apareixent en els documents medievals i d'època moderna, almenys fins al 1105. Després no torna a ser esmentada en cap document.

## Bibliografia

* Adell i Gisbert, Joan-Albert; Cases i Loscos, Maria-Lluïsa. «Sant Pere d'Alós». A: El Pallars. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1993 (Catalunya romànica, XV). ISBN 84-7739-566-7.
* Gavín, Josep M. Pallars Jussà. Barcelona: Arxiu Gavín, 1981 (Inventari d'esglésies, 8). ISBN 84-85180-25-9.

## Enllaços externs

* Sant Pere d'Alós d'Isil en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Juan Bellod Herrero

Juan Bellod Herrero fou un polític valencià. Membre del Partit Progressista, el 1869 era diputat pel districte de Villena i fou escollit vicepresident de la diputació d'Alacant. Va ocupar la presidència de la diputació d'Alacant fins a l'elecció de Ciro Pérez Payá el juny del mateix any.

## Referències

* ↑ Juan Pérez Bellod, al web de la Diputació d'Alacant
# Giovanni Spezzaferri

Giovanni Spezzaferri (Lecce, 11 de setembre de 1888 - Lodi, 1 de febrer de 1963) fou un compositor, pedagog i publicista italià. Era germà de Gaetano i pare de Laszló Spezzaferri ambdós també músics.
Estudià al Conservatori de Pesaro amb els mestres Zanella, Antonio Cicognani, A. Villanis, Mezio Agostini i d'altres. Es dedicà a la pedagogia: fundà i dirigí una escola de música a Lecce, fou director de 1917 fins 1930 de l'Institut Musical Gaffurio de Lodi i de 1930 a 1954 del «conservatori Nicolini» de Piacenza.
També va desenvolupar càrrecs importants al Sindicat Nacional de Músics i al Sindicat d'Escoles de Música. Va dirigir les revistes Evoluzione musicale, Idee e musiche contemporanee, Arti. Va compondre obres teatrals, un Oratori i música de cambra i per a orquestra.

## Referències

* ↑ Gran enciclopedia de la música clásica.. vol. IV. Madrid: Sarpe, 1980, pàg. 1363. ISBN 84-7291-226-4.

## Bibliografia

* Arxia de la correspondència amb l'editorial Ricordi: «Giovanni Spezzaferri» (en italià). Archivio Storico Ricordi. Ricordi, 15-07-2020.
* Fitxa biogràfica i fotos: «Conosciamo Giovanni Spezzaferri» (docx) (en italià). Istituto Comprensivo Lodi II. Arxivat de l'original el 2020-07-15. [Consulta: 15 juliol 2020].
# Campionat d'Europa de trial 1968

La temporada de 1968 del Campionat d'Europa de trial fou la 1a edició d'aquest campionat (anomenat Challenge Henry Groutards fins a l'edició de 1967), organitzat per la FIM. El calendari oficial constava de 5 proves puntuables, celebrades entre l'1 d'octubre de 1967 i el 28 d'abril de 1968.
Aquella temporada va marcar l'inici del domini dels fabricants catalans en aquesta disciplina: A partir de la victòria de Sammy Miller amb la Bultaco Sherpa T el 1968, pilots equipats amb motocicletes Bultaco, Montesa i OSSA van guanyar aquest campionat (i el seu successor, el Campionat del Món de trial) ininterrompudament fins a la temporada de 1980 inclosa.

## Sistema de puntuació

La primera edició del Campionat d'Europa feia servir un sistema de puntuació en què obtenien punts els 6 primers classificats de cada prova, repartits d'acord amb el següent barem:
| Posició | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| Punts | 8 | 6 | 4 | 3 | 2 | 1 |

## Classificació final

| Posició | Pilot | Motocicleta | Punts |
| 1 | Sammy Miller | Bultaco | 24 |
| 2 | Gustav Franke | Zündapp | 15 |
| 3 | Bill Wilkinson | Greeves | 14 |
| 4 | Gordon Farley | Greeves | 14 |
| 5 | Peter Gaunt | Suzuki | 8 |
| 6 | Don Smith | Montesa | 7 |
| 7 | Christian Rayer | Montesa | 6 |
| 8 | Karl Heinz Atzinger | Zündapp | 3 |
| 9 | Roland Björk | Bultaco | 2 |
| 10 | Jean Crosset | Bultaco | 2 |

## Referències

* «FIM Trial European Championship. 1968» (en anglès). trialonline.org. Arxivat de l'original el 13 de juny 2013. [Consulta: 20 febrer 2011].
# Theerathon Bunmathan

Theerathon Bunmathan (6 de febrer de 1990) és un futbolista tailandès.

## Selecció de Tailàndia

Va debutar amb la selecció de Tailàndia el 2010. Va disputar 62 partits amb la selecció de Tailàndia.

## Estadístiques

Selecció de Tailàndia :
| Anys | Partits | Gols |
| 2010 | 3 | 0 |
| 2011 | 1 | 0 |
| 2012 | 7 | 1 |
| 2013 | 3 | 0 |
| 2014 | 0 | 0 |
| 2015 | 11 | 3 |
| 2016 | 16 | 1 |
| 2017 | 6 | 0 |
| 2018 | 3 | 0 |
| 2019 | 12 | 1 |
| Total | 62 | 6 |

## Referències

* ↑ Theerathon Bunmathan a National-Football-Teams.com (anglès)