OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ca l'Estanyol

Ca l'Estanyol és un casal al nucli de Monells (Baix Empordà) catalogat a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.
Ca l'Estanyol és al nord-est de l'església parroquial de Monells, al veïnat de la Riera. És un casal de grans dimensions, format per la unió de diverses construccions. Hi ha dues parts diferenciades, una de pedra vista, formada per l'annexió de diversos cossos i una altra, arrebossada i pintada exteriorment, que presenta elements de diverses èpoques (segles XVI-XVII-XIX…), el més remarcable dels quals és el pati central, que conserva un gran portal d'arc de mig punt adovellat, amb la data del 1588, el nom de Pauli Papi i l'anagrama IHS, i dues obertures de tipologia renaixentista, allindanades i amb guardapols, que presenten mènsules amb relleus que figuren caps alats. Hi apareix el mateix nom del portal i les dates del 1591 i el 1604. Un altre element digne d'esment és la façana principal, que conserva un escut amb dos peixos a la part baixa, i un ànec nedant i una estrella a la part superior. Les teulades, situades a diverses alçades, són una, dues i quatre vessants.
Aquest edifici fou en l'origen el casal de la família Estanyol, segons indica l'escut conservat a la façana principal. Ca l'Estanyol data del segle xvi, època de la qual es conserven diversos elements (dates 1588 i 1591), encara que ha estat molt reformada en èpoques posteriors, principalment cap a la fi del segle xix, quan va realitzar-s'hi una intervenció important, amb criteris historicistes d'inspiració gòtica i romànica. Aquesta casa va ser cedida el 1922 a la Diputació de Girona pel filantrop Albert de Camps i Armet i des del 1941 ha estat dedicada, juntament amb les dependències i terres annexes, a usos socials. Amb el nom de granja Camps i Armet hi ha una part de la finca dedicada a l'ensenyament de tècniques agrícoles, i el casal va ser inaugurat el 28 de juny de 1984 com a casa de colònies de la Generalitat de Catalunya, cedit per la Diputació de Girona.

## Referències

* 1 2 «Ca l'Estanyol». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 agost 2014].
# Borgo

   * Per l'ètnia del Sudan, vegeu Borgo (grup humà)
Borgo (en cors U Borgu) és un municipi francès, situat a la regió de Còrsega, al departament d'Alta Còrsega. L'any 1999 tenia 5.002 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 726 | 1.600 | 2.650 | 3.413 | 3.773 | 5.002 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2001- | Anne-Marie Natali | UMP | |
# Borgia (Itàlia)

Borgia és un municipi italià, situat a la regió de Calàbria i a la província de Catanzaro. Ocupa una superfície de 42,38 quilòmetre quadrat i tenia 7,158 habitants a l'1 gener 2023.

## Etimologia

El nom del poble deriva del cognom de la família noble Borja, més concretament de Giovan Battista Borgia, príncep de Squillace.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1r gener 2018 | 1r gener 2023 |
| 7.593 | 7.158 |

## Administració

Llista d'alcaldes i alcaldesses :
| Dates mandat | Nom de l'alcalde/ssa | Causa finalització |

## Referències

* ↑ Error: hi ha títol o url, però calen tots dos paràmetres.«».
* ↑ Error: Unable to display the reference properly. See the documentation for details.
# Cal Patet (Golmés)

Cal Patet és un monument del municipi de Golmés (Pla d'Urgell) inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Casa entre mitgeres de planta baixa i dos pisos, amb crugies estretes. La porta és en un lateral a la planta baixa, mentre que al primer pis s'hi obre un balcó corregut de dues portes. El segon pis és un afegit posterior a la resta, de caràcter modernista, amb un balcó central de forma circular amb balustrada i dues columnes de caràcter decoratiu. A banda i banda del balcó hi ha una finestra coronada en arc de mig punt i migpartida a través d'un pilar.
Al capdamunt de la façana hi ha una cornisa acanalada.

## Història

Patet és el renom de la família Gomà. Aquest és conegut a la vila a partir de 1800. El cognom Gomà, però, apareix per primera vegada el 1716: Miquel Gomà.

## Referències

* 1 2 3 «Cal Patet». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 18 setembre 2013].
# Ca l'Alzina Nou

Ca l'Alzina Nou és un edifici de Sant Celoni (Vallès Oriental) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. És un edifici aïllat de tipologia ciutat jardí. Està format per planta baixa i dos pisos. La façana és esglaonada. La coberta és a quatre vessants. Al centre sobresurt una torre a manera de mirador coronada per una coberta piramidal. Tota la façana, que no és única doncs quasi totes les quatre parets es poden considerar com a façanes laterals, tenen moltes obertures, en el pis inferior són quadrades, en el mig són quadrades i amb arcs de mig punt i en el superior són d'arcs de mig punt. Aquest edifici ha estat restaurat i es té notícies de l'any 1952, en el qual es van arrebossar les façanes, cobrint l'obra vista. Al costat mateix de la casa hi ha una capelleta petita.

## Referències

* 1 2 «Ca l'Alzina Nou». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya.
# Briviesca

Briviesca és un municipi de la província de Burgos, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Demografia

| Any | Habitants |
| 1987 | 5.145 |
| 1991 | 5.536 |
| 1995 | 5.937 |
| 1999 | 6.105 |
| 2003 | 6.441 |
| 2006 | 7.146 |

## Administració

Llista d'alcaldes des de les eleccions democràtiques de 1979 :
| Període | Nom de l'alcalde/-essa | Partit polític | Data de possessió |
| 1979 - 1983 | Antonio López Linares | | 19/04/1979 |
| 1983 - 1987 | Victor Gredilla Vesga | UCD | 28/05/1983 |
| 1987 - 1991 | Jose María Martínez González | PP | 30/06/1987 |
| 1991 - 1995 | Jose María Martínez Gonzalez | PP | 15/06/1991 |
| 1995 - 1999 | Jose María Martínez González | PP | 17/06/1995 |
| 1999 - 2003 | Jose María Martínez González | PP | 03/07/1999 |
| 2003 - 2007 | Jose María Martínez González | PP | 14/06/2003 |
| 2007 - 2011 | Jose María Martínez González | PP | 16/06/2007 |
| 2011 - 2015 | n/d | n/d | 11/06/2011 |
| 2015 - 2019 | n/d | n/d | 13/06/2015 |
| 2019 - 2023 | n/d | n/d | 15/06/2019 |
| Des del 2023 | n/d | n/d | 17/06/2023 |

## Personatges il·lustres

* Victorino Pereda Ortega, lluitador antifranquista, originari del poble de Tormes.
# Caborrius (Rivert)

Caborrius és un paratge format per antics camps de conreu actualment abandonats del terme municipal de Conca de Dalt, a l'antic terme de Toralla i Serradell, al Pallars Jussà, en territori que havia estat del poble de Rivert.
Està situat a l'esquerra del barranc de Rivert, prop del límit meridional del terme municipal. És a llevant dels Obacs i al nord-oest de les Planes.

## Etimologia

Segons Joan Coromines, l'origen de Caborrius es troba en caput rivi (cap de riu), passat, en aquest cas, al plural.

## Referències

* ↑ COROMINES, Joan. "Caborriu (Caborreu)". Dins Onomasticon Cataloniae. Els noms de lloc i noms de persona de totes les terres de parla catalana. III BI-C. Barcelona: Curial Edicions Catalanaes i Caixa d'Estalvis i de Pensions de Barcelona "La Caixa", 1995. ISBN 84-7256-902-0.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Campionat britànic de trial 1951

La temporada de 1951 del Campionat britànic de trial fou la 2a edició d'aquest campionat, organitzat per l'ACU. El calendari oficial constava de 31 proves puntuables.

## Classificació final

| Posició | Pilot | Motocicleta | Punts |
| 1 | Bill Nicholson | BSA | 90 |
| 2 | R. Young | ? | 78 |
| 3 | Jim Alves | Triumph | 72 |
| 4 | Bob Ray | Ariel | 68 |
| 5 | Artie Ratcliffe | Matchless | 50 |
| 6 | David Tye | BSA | 47 ½ |
| 7 | Tom Ellis | BSA | 47 |
| 8 | Ted Breffitt | Norton? | 44 |
| 9 | Peter Hammond | Triumph? | 36 ½ |
| 10 | Jeff Smith | BSA | 33 |

## Referències

* «Great Britain - 1951» (en anglès). trialonline.org. [Consulta: 19 març 2023].
# Can Miquel Ibern

Can Miquel Ibern és una obra noucentista de Canet de Mar (Maresme) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edifici gran, casa d'indià, fou reformada posteriorment afectant la façana i afegint la torre i la tribuna. Té planta baixa i tres pisos. Al primer, hi ha una gran balconada i, a un costat, la tribuna introduïda més tard. Al segon pis n'hi ha finestres-balcons. Al tercer pis les finestres són petites. L'edifici està rematat amb una balustrada i la torre al terrat.
L'edifici ha patit transformacions, la balustrada ha estat substituïda per una barana. El balcó corregut amb balustres, també ha estat substituït per una barana i actualment al lloc de la tribuna ara hi ha un balcó.

## Referències

* 1 2 «Can Miquel Ibern». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 28 febrer 2019].
# Cantabrana

Cantabrana és un municipi de la província de Burgos a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Forma part de la comarca de La Bureba.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 70 | 61 | 42 | 39 |
# Camp de gel Columbia

El camp de gel Columbia (en anglès Columbia Icefield) és un dels camps de gel més grans per sota del cercle polar àrtic. Es troba a les Canadian Rockies, a cavall de la divisòria continental i les províncies d'Alberta i la Colúmbia Britànica, Canadà. Es troba dins els Parcs Nacionals de Baff i Parc Nacional de Jasper. La seva superfície és de 325 km², amb un gruix d'entre 100 i 365 metres, a banda de rebre set metres de neu nova cada any. El camp de gel alimenta vuit grans glaceres, entre elles:
* Glacera Athabasca
* Glacera Castleguard
* Glacera Columbia
* Glacera Dome
* Glacera Stutfield
* Glacera Saskatchewan
Algunes de les muntanyes més altes de les Canadian Rockies estan situades al seu voltant:
* Mont Andromeda (3.450 m)
* Mont Athabasca (3.491 m)
* Mont Bryce (3.507 m)
* Mont Castleguard (3.090 m)
* Mont Columbia (3.747 m)
* Mont King Edward (3.490 m)
* Mont Kitchener (3.505 m)
* North Twin Peak (3.684 m)
* South Twin Peak (3.566 m)
* Snow Dome (3.456 m)
* Stutfield Peak (3.450 m)
Parts del camp de gel són visibles des de la Icefields Parkway, una carretera que discorre en paral·lel a la divisòria continental d'aigues. La glacera Athabasca ha retrocedit de manera significativa des de 1844, moment en què va tenir la màxima extensió en temps moderns. Durant els mesos d'estiu es poden realitzar excursions per aquesta glacera en còmodes vehicles adaptats al gel, els "snowcoaches". Durant l'hivern el camp de gel Columbia és una important destinació per a l'esquí de muntanya.
El camp de gel va ser descrit per primera vegada el 1898 per J. Norman Collie i Hermann Woolley després d'haver completat la primera ascensió al Mont Athabasca.
Els rius Athabasca i Saskatchewan Nord tenen les seves font al camp de gel Columbia, així com els afluents que donen lloc al riu Columbia. Les aigües del capdamunt del camp de gel van a parar tres grans conques, cap al nord fins a l'oceà Àrtic, a l'est fins a la badia de Hudson (i d'aquí fins a l'oceà Atlàntic), i al sud i a l'oest cap a l'oceà Pacífic.

## Referències

* ↑ Drainage Basins Arxivat 2008-03-21 a Wayback Machine., The Atlas of Canada.

## Enllaços externs

* Columbia Icefield - Brewster Snocoach Tours i turisme per les Canadian Rockies
* The Icefields Parkway Arxivat 2008-12-22 a Wayback Machine.
* Columbia Icefield a Bivouac
# Can Roure (Vilobí d'Onyar)

Can Roure és una casa orientada a llevant de dues plantes i vessants a laterals, situada al municipi de Vilobí d'Onyar (Selva). Es tracta d'una construcció senzilla que manté l'estructura original i alguns dels element més característics. Forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

El portal és quadrangular amb llinda de fusta i moltes de les obertures són de pedra, però realitzades en la restauració. L'element més destacable és la finestra central amb impostes, de quatre arquets amb uns gravats de motius geomètrics i espitllera sota l'ampit. Aquesta finestra és l'única que pertany a l'edifici original i és d'una tipologia que no es repeteix en cap altre edifici de la zona.
L'interior ha estat totalment reformat i les dependències destinades al bestiar, de la crugia de l'esquerra, s'han incorporat a l'habitatge. Els forjats són nous fets amb bigues de formigó. El paviment és de toves i conserva l'escala de pedra. Al primer pis es manté el festejador de la finestra principal.
El parament és de maçoneria i s'observa la utilització de la pedra tosca del volcà de la Crosa de Sant Dalmai. Les dependències de la dreta fa pocs anys han estat també habilitades com a casa independent. A l'exterior es conserva el pou i un cobert fet de rajols amb coberta de vessants a laterals.

## Història

Can Roure era una masoveria de can Rodó. A finals del segle xx, quan la van deixar els últims masovers, se la va quedar un dels fills del propietari de can Rodó. Fins aquella data no havia estat objecte de cap intervenció. L'any 1989 es va restaurar totalment tot i conservar l'estructura i els elements més característics. El 2003 es va fer un nou habitatge en la part de l'antic graner.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 «Can Roure». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 6 octubre 2014].
# Canal de la Vidarça

La Canal de la Vidarça és un torrent afluent per l'esquerra de l'Aigua de Valls a la Vall de Lord i que realitza tot el seu recorregut dins del terme municipal de Guixers, amb excepció dels seus primers 300 metres que transcorren pel terme de Navés.
Neix sota els cingles de la Serra de Busa, a la canal de Casa Vila, a 1.340 m. d'altitud. El seu recorregut és de 1,98 km fins a abocar les seves aigües al pantà de la Llosa del Cavall 470 m. aigües avall del Molí del Guix.
Tota la seva conca està integrada en el Pla d'Espais d'Interès Natural (PEIN) de la Generalitat de Catalunya i més concretament en l'espai Serres de Busa-Els Bastets-Lord.

## Enllaços externs

   * Taula amb les dades detallades de la xarxa hidrogràfica de l'Aigua de Valls full de càlcul

## Referències

* ↑ Institut Cartogràfic de Catalunya. Edició digital del mapa de Catalunya de l'Institut Cartogràfic de Catalunya.
* ↑ Aquest topònim no figura al Nomenclàtor oficial de toponímia major de Catalunya, però sí a l'edició digital del mapa de Catalunya de l'ICC (escales 1:10.000 i 1:5.000).
# Canal de la riera del Metge

El Canal de la riera del Metge és una obra de Berga protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Es tracta d'una canalització que ressegueix la riera, l'aigua de la qual s'utilitzava històricament per a fer funcionar els diferents molins instal·lats al llarg de la riera del Metge. La presa on s'inicia la riera està situada a la sortida del congost del Metge, aigües a munt de l'hostal de Guiu.

## Història

Les aigües de la riera de Metge transportades per aquest canal facilitaren la força hidràulica necessària per accionar les màquines que es beneficiaven d'aquesta canalització. Aquesta canalització va permetre la industrialització de Berga i el seu progrés econòmic i social.

## Referències

* 1 2 «Canal de la riera del Metge». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 12 febrer 2019].

## Vegeu també

* Pont del Metge
# Cantó de Remolins

El cantó de Remolins és un cantó francès del departament del Gard, a la regió d'Occitània. Està inclòs al districte de Nimes, té 9 municipis i el cap cantonal és Remolins.

## Municipis

* Argiliers
* Castilhon de Gard
* Colhaç
* Fornés
* Posilhac
* Remolins
* Sent Alari d'Ausilhan
* Valaiguièra
* Vèrç

## Vegeu també

* Cantons del Gard
# Cantó de Remusat

El cantó de Remusat és un cantó francès del departament de la Droma, situat al districte de Niom. Té 18 municipis i el cap és Remusat.

## Municipis

* La Charce
* Chauvac-Laux-Montaux
* Cornilhac
* Cornillon-sur-l'Oule
* Lemps
* Montferrand-la-Fare
* Montréal-les-Sources
* Pelonne
* Le Poët-Sigillat
* Pommerol
* Remusat
* Roussieux
* Saüna
* Saint-May
* Verclause
* Vilaperdritz
Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1949-1967 | M. Rolland | RGR, després Divers droite |
| 1967-1979 | M. Latil | Divers droite |
| 1979-2004 | Jean Besson | PS |
| 2004- | Hervé Rasclard | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
# Cal Ferrer

«Cal Ferrer» té aquests significats:
* Cal Ferrer (Bigues), masia del poble de Bigues, comarca del Vallès Oriental
* Cal Ferrer (Biscarri), masia del poble de Biscarri, terme municipal d'Isona i Conca Dellà, comarca del Pallars Jussà
* Cal Ferrer (la Cellera de Ter), casa a la Selva
* Cal Ferrer (Figuerola d'Orcau), masia convertida en granja del terme municipal d'Isona i Conca Dellà, comarca del Pallars Jussà
* Cal Ferrer (Ginestar), edifici de Ginestar (Ribera d'Ebre)
* Cal Ferrer (Pardines), mas al poble de Pardines (Ripollès)
* Cal Ferrer o Cal Frare (Sant Julià de Ramis), masia del municipi de Sant Julià de Ramis (Gironès)
* Cal Ferrer (la Vall de Bianya), casa al petit nucli de Sant Salvador de Bianya (la Garrotxa)
* Cal Ferrer (Sant Martí de Llémena)
# Cal Feliu (Torrelavit)

Cal Feliu és una casa de Torrelavit (Alt Penedès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici situat a l'interior del nucli urbà de Lavit. El conjunt de Lavit tracta de cases urbanes interessants per la seva composició de façana i per les decoracions florals o pels coronaments (de formes ondulades, esglaonades, amb ràfec o cornisa).

## Referències

* ↑ «Cal Feliu». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 23 octubre 2017].
# Cantó de Saint-Amand-Montrond

El cantó de Saint-Amand-Montrond és un cantó francès del departament del Cher, situat al districte de Saint-Amand-Montrond. Té 13 municipis i el cap és Saint-Amand-Montrond.

## Municipis

* Bouzais
* Bruère-Allichamps
* La Celle
* Colombiers
* Drevant
* Farges-Allichamps
* La Groutte
* Marçais
* Meillant
* Nozières
* Orcenais
* Orval
* Saint-Amand-Montrond

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1949 | Pierre Jobleau | PCF |
| 1949-1961 | René Sadrin | Divers droite |
| 1961-1979 | Jean-Marie Duron | Centrista, després Divers droite |
| 1979-1992 | Pierre Gourier | Divers droite |
| 1992-2007 | Serge Vinçon | RPR |
| 2007- | Patrick Trompeau | Divers droite |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| 15.680 | 16.809 | 17.805 | 18.111 | 17.919 | 17.517 | 17.020 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Cantó de Rennes-Sud-Est

El cantó de Rennes-Sud-Est (bretó Kanton Roazhon-Gevred) és una divisió administrativa francesa situat al departament d'Ille i Vilaine a la regió de Bretanya.

## Composició

El cantó aplega 3 comunes :
| Nom francès | Nom bretó | Població | km² | Codi Postal | Codi INSEE |
| Chantepie | Kantpig | 6.793 | 11,98 | 35135 | 35055 |
| Rennes (quartiers Poterie i Alphonse Guerin) | Roazhon | 19.212 | ? | - | 35238 |
| Vern-sur-Seiche | Gwern-ar-Sec'h | 7.454 | 19,70 | 35770 | 35352 |
| Cantó | Roazhon-Gevred | 33.459 | ? | - | 3546 |

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2004- | Mireille Massot | PS | |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Enllaços externs

* Resultats de les eleccions cantonals de 2007
# Cantó de Requistar

El cantó de Requistar és un cantó francès del departament de l'Avairon, situat al districte de Rodés. Té 7 municipis i el cap cantonal és Requistar.

## Municipis

* Colnac
* Durenca
* Ledèrgas
* Requistar
* Rutlac
* Sent Joan del Nos
* La Selva

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1988-2001 | Dominique Azam | UDF |
| 2001- | Daniel Nespoulous | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 6.404 | 6.920 | 6.478 | 6.085 | 5.491 | 4.982 | 4.997 |
# Cantó de Renwez

El cantó de Renwez és un cantó francès del departament de les Ardenes, situat al districte de Charleville-Mézières. Té 15 municipis i el cap és Renwez.

## Municipis

* Arreux
* Cliron
* Ham-les-Moines
* Harcy
* Haudrecy
* Lonny
* Les Mazures
* Montcornet
* Murtin-et-Bogny
* Remilly-les-Pothées
* Renwez
* Saint-Marcel
* Sécheval
* Sormonne
* Tournes

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1973 | Max Demaugre | SFIO, després PS |
| 1973-1979 | Jean-Raphaël Bourguignon | UDR, després RPR |
| 1979-1985 | Gérard Drumel | PS |
| 1985-1998 | Jeanine Vastine-Diot | RPR |
| 1998- | Gérard Drumel | Divers gauche |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2010 |
| 5.158 | 5.521 | 5.664 | 6.248 | 6.882 | 7.221 | 8.273 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Mosquer menut

El mosquer menut o papamosques americà petit (Empidonax minimus) és una espècie d'ocell de la família dels tirànids (Tyrannidae) que cria als boscos del Canadà i nord dels Estats Units, passant l'hivern a Mèxic i Amèrica central.

## Referències

* ↑ «Mosquer menut». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 15-1-2021 (català)
* ↑ papamosques americà petit«Mosquer menut». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 24/07/2012
# Carl Flügge

Karl Georg Friedrich Wilhelm Flügge (12 de setembre 1847 - 10 de desembre 1923) va ser un bacteriòleg i higienista alemany.

## Biografia

Era originari de Hannover. Va estudiar medicina a Gotinga, Bonn, Leipzig i Múnic, i el 1878 va ser docent d'higiene a Berlín. El 1881, es va convertir en professor de la primera càtedra d'higiene de la Universitat de Göttingen, i més tard de les Universitats de Breslavia i Berlín, on va succeir a Max Rubner (1854-1932) en el Departament d'Higiene. Flügge va ser col·lega del microbiòleg Robert Koch (1843-1910) amb qui va coeditar la revista Zeitschrift für Hygiene und Infektionskrankheiten. Dos dels seus assistents més coneguts de Breslavia van ser Wolfgang Weichardt (1875-1943) i Walther Kruse (1864-1943).

## Obra

Va ser conegut per defensar la higiene com una disciplina mèdica independent, i és recordat per dur a terme una àmplia recerca que implicava la transmissió de malalties infeccioses com la malària, la tuberculosi i el còlera. En la dècada del 1890, va demostrar que, fins i tot durant "el parlar en veu baixa", gotes diminutes (microgotes de Flügge) es nebulitzen en l'aire. Aquesta troballa va ser instrumental en Jan Mikulicz-Radecki (1850-1905) que advocava per màscares quirúrgiques de gasa el 1897.

## Algunes publicacions

* Lehrbuch der hygienischen Untersuchungsmethoden (“Llibre de text de mètodes d'examen higiènic”).
* Grundriss der Hygiene; (“Esquema d'higiene”, new edition 1902).
* Beiträge zur Hygiene (“Contribucions a la higiene”, 1872).
* Die Mikroorganismen (“Els microorganismes”, 3ª ed. 1896).

## Referències

* ↑ Mazumdar, Pauline M. H.. Species and Specificity: An Interpretation of the History of Immunology. Cambridge University Press, 18 de juliol de 2002, p. 83–. ISBN 978-0-521-52523-7.
* ↑ Haroldo Martínez. «Gotitas de Flügge», 01-03-2020. [Consulta: 3 abril 2020].

## Bibliografia

* Charles M. Poser, G. W. Bruyn. An illustrated history of malaria. Informa Health Care, 1999, p. 39. ISBN 1-85070-068-0.
* «Flügge, Karl». A: George Edwin Rines. Encyclopedia Americana, 1920.