OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Agnetina

Agnetina és un gènere d'insectes pertanyent a la família dels pèrlids que es troba a Nord-amèrica i Euràsia.

## Taxonomia

* Agnetina abbreviata (Banks, 1948)
* Agnetina aequalis (Banks, 1937)
* Agnetina annulipes (Hagen, 1861)
* Agnetina armata (Banks, 1940)
* Agnetina brevipennis (Navàs, 1912)
* Agnetina cadaverosa (McLachlan, 1875)
* Agnetina capitata (Pictet, 1841)
* Agnetina chrysodes (Navàs, 1919)
* Agnetina circumscripta (Klapálek, 1912)
* Agnetina cocandica (McLachlan, 1875)
* Agnetina curvigladiata (Du & Chou, 1998)
* Agnetina duplistyla (Wu, 1962)
* Agnetina elegantula (Klapálek, 1907)
* Agnetina extrema (Navàs, 1912)
* Agnetina flavescens (Walsh, 1862)
* Agnetina gladiata (Wu, 1962)
* Agnetina immersa (McLachlan, 1875)
* Agnetina jarai (Stark & I. Sivec, 1991)
* Agnetina kryzhanovskii (Sivec & Zhiltzova, 1997)
* Agnetina longihirta (Du & Chou, 1998)
* Agnetina media (Wu, 1933)
* Agnetina multispinosa (Wu, 1938)
* Agnetina navasi (Wu, C.F., 1935)
* Agnetina pedata (Koponen, 1949)
* Agnetina praeusta (Klapálek, 1912)
* Agnetina quadrituberculata (Wu, C.F., 1935)
* Agnetina senilis (Klapálek, 1921)
* Agnetina spinata (Wu, 1947)
* Agnetina starki (Du & Chou, 1998)
* Agnetina werneri (Kempny, 1908)
* Agnetina zwicki (Stark & Sivec, 2008)

## Referències

* ↑ Klapálek, 1907. Evproske druhy rodu Perla Geoffr. Rozpravy Ceské akademie ved a umení. Trída II. (Mathematicko prírodovedecká) (Rozpr. Ceské. Akad.) 16(16):16. «Enllaç». Arxivat de l'original el 2010-07-10. [Consulta: 19 juliol 2012].
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 The Taxonomicon (anglès)
* ↑ GBIF (anglès)
* 1 2 Plecoptera Species File (anglès)
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Catalogue of Life (anglès)

## Bibliografia

* Baumann, R.W., 1982. Plecoptera. A: Parker, S.P., Synopsis and Classification of Living Organisms, vol. 2. McGraw-Hill. Nova York: 389-393.
* Grimaldi, D.; Engel, M. S. Evolution of the Insects (en anglès). Cambridge University Press, 2005. ISBN 9780521821490.
* Illies, 1966. Katalog der rezenten Plecoptera. Das Tierreich – Eine Zusammenstellung und Kennzeichnung der rezenten Tierformen. (Das Tierreich) 82:261.
* Sivec, Stark & Uchida, 1988. Synopsis of the world genera of Perlinae (Plecoptera: Perlidae). Scopolia 16:26.
* Sivec, Zhiltzova & Stark, 2005. The eastern Palearctic species of Agnetina (Plecoptera: Perlidae). Scopolia 56:1 21.
* Stark, 1986. The Nearctic species of Agnetina (Plecoptera: Perlidae). Journal of the Kansas Entomological Society (J. Kans. Entomol. Soc.) 59(3):437 445.
* Uchida & Isobe, 1991. Aquatic Insects 13(2):65-77.
* Zhiltzova, 2009. Supplement to the revision of the genus Agnetina Klapálek (Plecoptera, Perlidae) of the eastern Palaearctic. Entomologicheskoe Obozrenie (Entomol. Obozr.) 88(2):376 382.
* Zwick, P. Insecta: Plecoptera: phylogenetisches System und Katalog (en alemany). Walter de Gruyter, 1973. ISBN 9783110045512.
* Zwick, P., 1984. Notes on the genus Agnetina (=Phasganophora) (Plecoptera: Perlidae). Aquatic Insects 6(2):71 79.

## Enllaços externs

* Stonefly Genus Agnetina (Golden Stones) (anglès)
* Bug Guide (anglès)
* Notes on the genus Agnetina (= Phasganophora) (Plecoptera: Perlidae) (anglès)
# Abdul Kalam

Abdul Kalam (tàmil: அவுல் பகிர் ஜைனுலாப்தீன் அப்துல் கலாம்) (Rameswaram taluk, 15 d'octubre de 1931 - Shillong, 27 de juliol de 2015) va ser un científic aeroespacial i estadista indi que va ser l'11è president de l'Índia des de 2002 fins a 2007.
Va néixer a Rameswar. Nadu i va estudiar física i enginyeria aeroespacial. Va passar les quatre dècades següents com a científic i administrador científic, principalment a l'Organització de Recerca i Desenvolupament de Defensa (DRDO) i a l'Organització d'Investigació Espacial de l'Índia (ISRO) i va estar íntimament implicat en el programa espacial civil de l'Índia i els esforços de desenvolupament de míssils militars. Així va ser conegut com l'home míssil de l'Índia pel seu treball en el desenvolupament de míssils balístics i tecnologia de vehicles de llançament. També va tenir un paper fonamental organitzatiu, tècnic i polític en les proves nuclears de Pokhran-II de l'Índia el 1998, la primera des de la prova nuclear original de l'Índia el 1974.
Kalam va ser elegit com l'11è president de l'Índia el 2002 amb el suport tant del governant Partit Bharatiya Janata com de l'aleshores oposició Congrés Nacional Indi. Àmpliament conegut com el "President del Poble", va tornar a la seva vida civil d'educació, escriptura i servei públic després d'un sol mandat. Va rebre diversos premis prestigiosos, inclòs el Bharat Ratna, el màxim honor civil de l'Índia.
Mentre feia una conferència a l'Institut Indi de Gestió Shillong, Kalam es va esfondrar i va morir per una aparent aturada cardíaca el 27 de juliol de 2015, als 83 anys. Milers de persones, inclosos dignataris de nivell nacional, van assistir a la cerimònia funerària celebrada a la seva ciutat natal de Rameswaram, on va ser enterrat amb tots els honors estatals.

## Referències

* ↑ Ramchandani. Dale Hoiberg. A to C (Abd Allah ibn al-Abbas to Cypress).. New Delhi: Encyclopædia Britannica (India), 2000, p. 2. ISBN 978-0-85229-760-5 [Consulta: 10 agost 2019].
* ↑ Pruthi, R. K.. «Ch. 4. Missile Man of India». A: President A.P.J. Abdul Kalam. Anmol Publications, 2005, p. 61–76. ISBN 978-81-261-1344-6 [Consulta: 9 octubre 2015].
* ↑ «India's 'Mr. Missile': A man of the people», 30-07-2015. Arxivat de l'original el 25 setembre 2015. [Consulta: 30 juliol 2015].
* ↑ «Kalam's unrealised 'Nag' missile dream to become reality next year», 30-07-2015. Arxivat de l'original el 3 gener 2017. [Consulta: 30 juliol 2015].
* ↑ Sen, Amartya. «India and the Bomb». A: M. V. Ramana. Prisoners of the Nuclear Dream. Sangam Books, 2003, p. 167–188. ISBN 978-81-250-2477-4 [Consulta: 8 juny 2020].
* ↑ «Why Abdul Kalam was the 'People's President'». DailyO, 28-07-2015. Arxivat de l'original el 13 agost 2015. [Consulta: 20 agost 2015].
* ↑ «India Pays Tribute to 'People's President' A.P.J. Abdul Kalam». Time Inc., 28-07-2015 [Consulta: 20 agost 2015].
* ↑ IANS «'People's President' APJ Abdul Kalam Buried with Full State Honours in Rameswaram». International Business Times. IANS, 30-07-2015 [Consulta: 20 agost 2015].
# Agustí Vilaret i Cendrich

Agustí Vilaret i Cendrich (Blanes, 1820 - 1903) fou un empresari vitícola i polític català, diputat a les Corts Espanyoles durant la restauració borbònica. És un dels més importants precursors catalans en l'elaboració de vins escumosos pel sistema tradicional.

## Biografia

El 1834 va emigrar a Puerto Rico on treballà com a administrador de les haciendas Verdaguer i Aurora, a Guayama. Es casà amb Maria Massó i Soler i el 1852 va participar en l'Exposició Agrícola de Madrid, on mostrà un enginy per produir sucre. El 1859 adquirí una casa senyorial a Blanes i el 1862 va retornar amb tota la seva família. El 1865 va adquirir Mas Ferrant, des d'on es dedicaria a la producció del vi escumós.
També fou força actiu políticament. El 1877 va substituir Alejandro Shee y Saavedra, diputat conservador elegit pel districte de Santa Coloma de Farners a les eleccions generals espanyoles de 1876. Després fou elegit pel mateix partit i districte a les eleccions generals espanyoles de 1879. També fou diputat de la diputació de Girona de 1877 a 1889.
Tot i que a la majoria de fonts consultades l'inscriuen com a diputat conservador, segons Emili Giralt i Raventós era ideològicament més proper al liberalisme de Víctor Balaguer, i al final de la seva vida va donar suport públic als candidats de la Lliga Regionalista.

## Obres

* La filla de la cova (1886), obra de teatre
* A la Verge del Vilar, poesia
* Memoria sobre las causas principales del abandono de la fabricación de los vinos espumosos

## Referències

* ↑ Puig, Eduard. La vinya i el vi, p. 64. ISBN 9788496747401.
* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats
* ↑ Antoni Roca Rosell AGUSTÍ VILARET, MONT-FERRANT I ELS ORÍGENS DE LA FABRICACIÓ DE VINS ESPUMOSOS A CATALUNYA
# Agustí Vilà i Galí

Agustí Vilà i Galí (Lloret de Mar, 28 de setembre de 1922 – 9 de març de 2015), també conegut com a Agustí Maria Vilà Galí, va ser un doctor en enginyeria industrial, historiador i escriptor lloretenc autor de nombrosos llibres i articles, la majoria relacionats amb la història marinera de Lloret.

## Biografia

Agustí Maria Vilà Galí va néixer en una nissaga de tradició marinera de Lloret, de la qual va recollir ell mateix la història, remuntant-se fins a finals del segle xviii, en el llibre Navegants i mercaders: una nissaga marinera de Lloret. Agustí Vilà va estudiar a les Escoles Parroquials de Lloret de Mar i va fer batxillerat al Col·legi Salesià de Mataró i a l'Escola Pia del carrer Balmes de Barcelona. L'any 1943 va ingressar a l'Escola Especial d'Enginyers Industrials de Barcelona. En va obtenir el títol l'any 1948 i el 1962 va obtenir el títol de Doctor Enginyer. Des de 1945, durant cinc estius, va fer el servei militar a la Marina. Va assolir el grau de tinent de l'escala de complement de l'Armada en el cos d'Enginyers d'Armes Navals. Durant la seva vida laboral va treballar a diverses indústries de Barcelona. Va ser Obrer Major de la Confraria de Sant Elm de Lloret de Mar de 1983 a 1996 i, posteriorment, president d'honor d’aquesta entitat.
Es va jubilar l'any 1987 i, a partir d'aquell moment, va dedicar tot el seu temps a la investigació del passat mariner de Lloret i en va publicar nombrosos treballs. Va morir el 9 de març de 2015, deixant un treball inèdit Sant Pere del Bosc, a través dels temps.

## Obres

* Les nostres veles (1984)
* Navegants i mercaders: una nissaga marinera de Lloret (1989)
* La marina mercant de Lloret de Mar: segles xviii i xix (1992)
* Pilots, carrilaires i tapers: els Pujol de Lloret i els Gumá de Vilanova (1993)
* El canonge Vilà i el seu temps (1994)
* Quadern de bitàcora (1995)
* Lloret antic (1996)
* Joan Monjo i Pons: un exemple de tenacitat (1997)
* La Confraria de Sant Elm de Lloret (1998)
* El cabotatge a Lloret de Mar: a partir d'un fons patrimonial (2001)
* La indústria suro-tapera a Lloret de Mar (2002)
* En el centenari del Col·legi de la Immaculada Concepció de Lloret de Mar: 1903-2003 (2004)
* Martirià Botet i Rosalts: armador i navilier de Lloret (2004)
* L'església parroquial de Sant Romà de Lloret de Mar: 1509-2009 (2011)

## Referències

* ↑ Vilà Galí, Agustí M. Navegants i mercaders: una nissaga marinera de Lloret. Lloret de Mar: Club Marina Casinet, 1989, p. 247. ISBN 8440450567.
* 1 2 «Mor el soci Agustí M. Vilà Galí». Centre d'Estudis Selvatans. Arxivat de l'original el 2015-04-13. [Consulta: 13 abril 2014].
* ↑ «Agustí M. Vilà i Galí». El Punt Avui, 11-03-2015.
* ↑ Domènech Moner, Joan «Agustí M. Vilà en el record». Celobert, 88, Març-Abril, 2015, pàg. 16-17.

## Enllaços externs

* El paper dels erudits locals en la recuperació històrica de la Marina Catalana d'Agustí M. Vilà Galí
* El traginer Salvador Austrich Burcet d'Agustí M. Vilà Galí
# Aiguamarina

* Per a altres significats, vegeu «Aiguamarina (pel·lícula)».
L'aiguamarina és la varietat de color blau verdós pàl·lid del beril. Es tracta d'una gemma molt apreciada en joieria per la seva duresa, que permet una gran diversitat de talls. El seu color i brillantor recorden l'aigua del mar.
El to blavós de l'aiguamarina es deu a la presència de Fe$^{2+}$, mentre que el verdós es deu a les inclusions de Fe$^{3+}$ i es pot eliminar amb un lleuger tractament tèrmic. Aquesta és una pràctica habitual, ja que l'aiguamarina és més valuosa com més fosc sigui el color blau que presenti.
Entre les varietats de beril, és la que menor densitat presenta, normalment menor de 2,7 g/cm³.

## Formació

El beril és un mineral d'origen magmàtic associat a roques granítiques, de manera que les seves varietats, com l'aiguamarina, també ho són. Aquest mineral s'origina en la fase pegmatítica, normalment a temperatures entre els 1.000 °C i els 600 °C. També es pot formar en jaciments hidrotermals, associat amb un altre tipus de pedres. En particular, l'aiguamarina sol trobar-se en pràcticament tots els llocs on hi hagi beril, en cristalls de totes les mides.
Habitualment, les aiguamarines solen presentar-se en pedres de 10 quirats. No obstant això, el 1910 es va trobar a la ciutat de Marambaia, Mines Gerais, Brasil, un exemplar que pesava 110 quilos. Aquesta aiguamarina és la més gran que s'ha trobat, i les seves dimensions eren de 48,5 cm de llarg i 42 cm de diàmetre.
Els jaciments d'aiguamarina són molt nombrosos. Es poden trobar aiguamarines a Itàlia, Sri Lanka, Índia i als Estats Units. També en bastants països africans, com Zàmbia, Nigèria, Madagascar, Kenya, Tanzània i Malawi. Les mines més importants són les de Brasil: Minas Gerais, Badia i Espirito Santo. No obstant això, els exemplars més cotitzats provenen dels Urals (Rússia).

## Etimologia i història

El nom aiguamarina ve del llatí Aqua Marina, 'aigua del mar'. El seu nom fa referència al seu color. A causa també del seu color, l'aiguamarina es coneixia antigament com la pedra del mariner. Antigament, els mariners la portaven com a talismà contra el mareig i les tempestes. Durant l'edat mitjana, els alquimistes pensaven que l'aiguamarina prevenia la retenció de líquids i que millorava la digestió. També es creia que aquesta pedra actuava com a antídot de qualsevol verí.

## Referències

* ↑ «Aquamarine» (en anglès). Mindat. [Consulta: 26 desembre 2015].

## Enllaços externs

* Mapa del món amb els jaciments d'aiguamarines.
* CIA (International Coloured Gemstone Association) Arxivat 2007-09-12 a Wayback Machine..
# Air Tamajeq

Air Tamajeq (Tayiṛt) és una varietat del tamashek, una de les llengües tuareg. És parlada pels tuaregs que viuen a les muntanyes d'Aïr a la regió d'Agadez de Níger.
Ethnologue enumera dos dialectes: Air (Tayert) i Tanassfarwat (Tamagarast/Tamesgrest). Blench (2006) considera aquestes dues varietats com a llengües diferents. Ell distingeix Ingal i Gofat com a dialectes d'Air/Tayirt, i Azerori com a dialecte de Tamesgrest.

## Referències

* ↑ Air Tamajeq a The Joshua Project
* ↑ Graham Rhind. Global Sourcebook of Address Data Management: A Guide to Address Formats and Data in 194 Countries. Taylor & Francis, 29 setembre 2017, p. 419–. ISBN 978-1-351-93326-1.
* ↑ Blench, Roger. «The Afro-Asiatic Languages. Classification and Reference List» (pdf) p. P. 13. Cambridge: Roger Blench Website. Publications, 2006. Arxivat de l'original el 2013-05-23. [Consulta: 18 juny 2017].
# Aira (Landes)

Aira en francès Aire-sur-l'Adour és un municipi francès, situat al departament de les Landes i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 5.168 | 5.665 | 5.865 | 6.242 | 6.205 | 6.003 | 6.070 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1977-1989 | Jean Cledès | UDF |
| 1989- | Robert Cabe | PS |

## Agermanaments

* Castro-Urdiales

## Personatges il·lustres

* Cesari Daugèr, escriptor gascó.

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Agent

* Cinema: Agent secret (pel·lícula) i Agent for H.A.R.M.
* Diplomàcia: Agent diplomàtic
* Geologia: Agent geològic i Agent geològic extern
* Gramàtica: complement agent
* Medicina: Agent teratogènic, Agent infecciós
* Pedagogia: Agent cívic
* Policia: Agent de l'autoritat
* Química: Agent actiu, Agent alquilant, Agent de floculació, Agent de glacejat, Agent nerviós, Agent oxidant, Agent taronja, Agent vesicant
* Música: Agent J (àlbum)
* Videojocs: Agent 47
# Agent Binky: Mascotes de l'univers

Agent Binky: Mascotes de l'univers (títol original en anglès, Agent Binky: Pets of the Universe) és una sèrie de televisió animada per ordinador de Nelvana. Basada en la sèrie de novel·les gràfiques d'Ashley Spiers, la sèrie es va estrenar al canal canadenc Treehouse TV el 7 de setembre de 2019. S'ha doblat al català pel canal SX3.
La sèrie segueix les aventures d'en Binky, un gat espacial que té la missió de protegir la seva família humana de qualsevol amenaça interestel·lar, amb l'ajuda de quatre mascotes d'una agència anomenada Mascotes de l'Univers.

## Referències

* ↑ «Agent Binky: Pets of the Universe». Corus Entertainment. Arxivat de l'original el 2019-10-12.
* ↑ «Agent Binky: Pets of the Universe Show Info - meWATCH». MeWatch. MediaCorp. Arxivat de l'original el 15 juny 2020. [Consulta: 15 gener 2021].
* ↑ CCMA. «Noves sèries i capítols nous per a un estiu pirata al SX3», 23-06-2023. [Consulta: 5 juliol 2023].
* ↑ «Agent Binky: Pets of the Universe». EyeOnCanada | VueSurLeCanada. Arxivat de l'original el 2019-12-31.

## Enllaços externs

* Agent Binky: Mascotes de l'univers a SX3
# Agori Barhar

Agori-Barhar fou un antic principat de l'Índia a l'Oudh, als moderns districtes Sonbhadra i Marzapur, dividit en dues parganes (Agori i Barhar) amb un total de 29.476 km², sent l'estat més gran de les Províncies Unides d'Agra i Oudh.
Fou fundat pels descendents de Paramardi Deva (segona meitat del segle XII) senyor de Mahoba i Khajurao, expulsat temporalment per Prithviraj III de Delhi; encara que ell mateix i dos fills van recuperar breument el seu principat, en van acabar expulsats i els nets Barimal i Bharimal es van apoderar d'Agori, Barhar i Bardi, possessió del raja de Kaharwar i el primer va fundar el principat d'Agori-Barhar i el segon el de Bardi. Conquerit per Benares vers el 1745, després de la rebel·lió de Chet Singh de Benares, un membre de la casa reial va servir amb eficàcia a Warren Hastings (al que fins i tot va salvar la vida una vegada) i el governador britànic li va retornar el zamindari d'Agori-Barhar amb títol de raja per un sanad (decret) de 9 d'octubre de 1781.

## Llista de prínceps (raja)

* Paramardi Deva vers 1165-1200 de Mahoba i Khajurao
* Trailokya Varman, de Mahoba i khajuraro vers 1203
* Samarjit, de Mahoba i Khajurao vers 1203
* Barimal, primer raja d'Agori i Barhar
* Sansar Braham, finals del segle XIII, derrotat i mort pels prínceps de Kaharwar
* Oren Dave, va reconquerir el principat al segle XIV
* Ramji Shah
* Surya Shah
* Shalivahan Shah
* Dandurai Shah
* Dipanarayan Singh
* Madan Shah
* Sujan Shah
* Lal Shah
* Achal Shah
* Fateh Bahadur Singh Shah
* Shankar Shah
* Shambu Shah, expulsat el 1745 pel raja de Benares que va dominar el principat uns 35 anys
* a Benares 1745-1781
* Adil Shah 1781-1794 (net), restaurat per Warren Hastings
* Ranbahadur Shah 1794- ?
* Makaradhwaja Shah.
* Raghunath Shah
* Kaishav Sharan Shah ?-1871
* Rani Vedsharan Kunwari 1871-1916
* Tejbali Singh Shah 1916-1918
* Sharda Mahesh Prasad Singh Shah 1918-1946
* Anand Braham Shah 1946-1949/1971
* Aushan Braham Shah 1971-

## Referències

* ↑ Rathore, Abhinay. «Agori Barhar (Zamindari)» (en anglès). [Consulta: 9 octubre 2018].
# Agonés

Agonés (en francès Agonès) és un municipi occità en el Llenguadoc al departament de l'Erau, a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Topònims occitans de l'Erau
# Aleksei Sxebelin

Aleksei Sxebelin (en rus Алексей Щебелин) (Sant Petersburg, 13 de juliol de 1981) va ser un ciclista rus, que fou professional del 2006 al 2009. Del seu palmarès destaca la Volta al Marroc i la Volta a Romania.

## Palmarès

* 2003
** 1r al Poreč Trophy
* 2006
** Vencedor d'una etapa del Giro de la Vall d'Aosta
* 2007
** Vencedor d'una etapa del The Paths of King Nikola
* 2008
** 1r a la Volta al Marroc i vencedor de 3 etapes
** 1r al Circuito Montañés i vencedor d'una etapa
* 2009
** 1r a la Volta a Romania i vencedor de 2 etapes

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Agustín de Lancaster y Araciel

Agustín de Lancaster y Araciel (Barcelona, 8 de setembre de 1730 - Madrid, 5 d'abril de 1800) fou un noble i militar castellà, capità general de Catalunya i capità general de Mallorca a finals del segle xviii.
Va ingressar a l'Exèrcit en 1743, participà en el setge de Gibraltar (1779-1783) com a brigadier de cavalleria i fou ascendit a mariscal de camp en 1789. Fou comandant general d'artilleria a la Guerra Gran i en 1793 fou ascendit a tinent general. Fou nomenat cavaller del Reial i Distingit Orde Espanyol de Carles III, en maig de 1796 fou nomenat capità general de Mallorca però simultàniament fou nomenat Capità general de Catalunya entre els anys 1797 i 1799. Durant el seu mandat va organitzar rifes i balls de disfresses per recaptar diners amb finalitats benèfiques. En 1798 se li va concedir el títol de duc de Lancaster.

## Referències

* ↑ Agustín de Lancaster y Araciel, Real Academia de la Historia
* ↑ Lancaster y Araciel, Agustín de. Edicte que dona publicitat al reial decret que atorga l'indult als desertors (en castellà), 1796.
* ↑ Nomenclator de Barcelona «B Nomenclàtor». Arxivat de l'original el 2008-08-28. [Consulta: 19 juliol 2012].
* ↑ «Agustín de Lancaster y Araciel». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Alexip

Alexip (grec antic: Ἀλέξιππος, llatí: Alexippus) fou un metge grec esmentat per Plutarc, segons el qual Alexip va rebre una carta personal d'Alexandre el Gran on li agraïa haver curat a Peucestes de Mieza, un dels seus oficials, d'una malaltia. Probablement això passava abans del 327 aC.

## Referències

* ↑ Alexippus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 128
# Ambleville (Val-d'Oise)

Ambleville és una població i comuna francesa del departament de Val-d'Oise, a la regió d'Illa de França.
Forma part del cantó de Vauréal, del districte de Pontoise i de la Comunitat de comunes Vexin-Val de Seine.

## Demografia

Evolució de la població :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 395 | 416 | 488 | 601 | 485 | 471 | 457 | 467 | 458 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 454 | 464 | 443 | 446 | 423 | 440 | 420 | 423 | 409 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 423 | 440 | 405 | 388 | 384 | 328 | 329 | 308 | 331 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 338 | 326 | 317 | 339 | 319 | 350 | 349 | 424 | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |
# Ambaixada romana (Mutina, 43 aC)

El Senat romà va enviar una ambaixada a Mutina l'any 43 aC.
Marc Antoni havia estat nomenat governador de Macedònia, però ell va canviar el destí per la Gàl·lia Cisalpina, on ja hi havia com a governador Dècim Juni Brut Albí, un dels assassins de Cèsar. Marc Antoni li va demanar que abandonés el càrrec però ell s'hi va resistir i el va haver de perseguir fins a Mutina. Ciceró va llegir uns discursos, les Filípiques criticant l'actuació hipòcrita de Marc Antoni, que aparentava reconciliar-se amb els assassins però després els perseguia i feia la seva voluntat com si fos un dictador. Ciceró també va instar al senat a traspassar el poder a Octavi.
El senat va enviar ambaixadors a Mutina amb ordres de demanar a Marc Antoni que renunciés al govern de la Gàl·lia Cisalpina. Marc Antoni va demanar a canvi el govern per cinc anys de la Gàl·lia Comata més sis legions, i es va negar a negociar la seva decisió. A la tornada de l'ambaixada el senat va emetre un senatus consultum ultimum i va anul·lar les decisions preses per Marc Antoni l'any anterior.
Aquesta ambaixada estava formada per un grup d'ambaixadors amb la missió de transmetre les decisions del Senat. El seu nomenament era considerat un gran honor i només es concedia a homes il·lustres.
En aquesta ocasió, l'any 43 aC, el senat va enviar a Mutina a negociar amb Marc Antoni a:
* Luci Calpurni Pisó Cesoní
* Luci Marci Filip
* Aule Hirti
* Gai Vibi Pansa

## Referències

* ↑ Plutarc, Vides paral·leles: Antoni, 18
* ↑ Hinard, F. (et al.). Histoire romaine vol. I: Des origines à Auguste. París: Fayard, 2000, p. 868, 890-891, 893, 900. ISBN 9782213031941.
* ↑ Broughton, Robet S. (et al.). The Magistrates of the Roman Republic, vol. II. Nova York: American Philological Association, 1955, p. 355.
# Alessandro Cambalhota

Alessandro Cambalhota (Teixeira de Freitas, Brasil, 27 de maig de 1973), de nom real Alessandro Andrade de Oliveira, és un exfutbolista brasiler que disputà un partit amb la selecció del Brasil.

## Referències

* ↑ National Football Teams