OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Scotoecus

Scotoecus és un gènere de ratpenats de la família dels vespertiliònids.

## Taxonomia

* Scotoecus albigula
* Scotoecus albofuscus
* Scotoecus hindei
* Scotoecus hirundo
* Scotoecus pallidus

## Referències

Espècies vivents de vespertiliònids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera · Superfamília: Vespertilionoidea :
Subfamília Antrozoinae :
Subfamília Kerivoulinae :
Subfamília Murininae :
Subfamília Myotinae :
Subfamília Vespertilioninae :
# KF Drita

El Klubi Futbollistik Drita és un club de futbol professional de la ciutat de Gjilan, a Kosovo.
El club va ser fundat el 1947 per albanesos. Drita significa llum en albanès. El 1952 fou suprimit pel règim iugoslau, i els seus integrants ingressaren al club multi ètnic KF Crvena Zvezda Gnjilane, que esdevingué campió el 1962-63. El 1991 el Drita ingressa a la nova lliga de Kosovo. La temporada 2002-03 es proclamà campió de lliga nacional.

## Evolució de l'uniforme

Els colors del club són el blau i el blanc.
| 1999 | 2016 | 2018 |

## Palmarès

* Superlliga de Kosovo:
** 2002-03, 2017-18
* Kupa e Kosovës:
** 2000-01
* Supercopa kosovar de futbol:
** 2017-18

## Referències

* ↑ «FC Drita (squad)». UEFA.
* ↑ «Historia e FC Drita» (en albanian). FC Drita. Arxivat de l'original el 2017-08-19. [Consulta: 12 octubre 2018].
* ↑ «Historiku». Football Federation of Kosovo. Arxivat de l'original el 7 d’octubre 2018. [Consulta: 2 octubre 2018].
* ↑ «Rreth nesh» (en albanian). FC Drita [Consulta: 12 octubre 2018]. Arxivat 2019-04-16 a Wayback Machine.
* ↑ «Këto janë fanellat e Dritës për edicionin e ardhshëm» (en albanian). [Consulta: 22 juliol 2018]. Arxivat 23 de juliol 2018 a Wayback Machine.
# Gôtovany

Gôtovany és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Žilina, al centre-nord del país.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1267.
# Masia Porroig

La Masia Porroig és un edifici del municipi d'Olèrdola (Alt Penedès) protegit com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

La Masia Porroig està situada al nord del terme municipal, al costat de l'autopista. És un edifici d'estructura basilical, amb dues galeries d'onze arcs als costats. La façana principal, neoclàssica, presenta una composició simètrica, amb pilastres i frontó triangular. La façana posterior és modernista, amb coronament ondulat i esgrafiats amb motius vinícoles. El conjunt es completa amb diverses dependències agrícoles, hort i bassa, a més d'un baluard.

## Història

La Masia Porroig va ser construïda durant el segle xviii, i va ser ampliada i reformada el segle xix (a la façana hi ha la data del 1877).

## Referències

* 1 2 «Masia Porroig». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 18 febrer 2015].
# Trogia

Trogia és un gènere de fongs, que viuen en la fusta podrida, i pertanyen a la família Marasmiaceae. Rep aquest nom pel micòleg suís Jacob Gabriel Trog. El gènere conté unes 20 espècies de distribució tropical i subtropical.
Com altres fongs que viuen sobre la fusta podrida, els Trogia tenen enzims que degraden la lignina, a polisacàrids complexos. Trogia buccinalis ha estat investigada per usar els seus enzims per degradar molècules de la contaminació com és l'antracè, el pentaclorofenol, i el clorur de polivinil.

## Síndrome de la Mort sobtada a Yunnan

L'espècie Trogia venenata va estar implicada en la mort de 400 persones a Yunnan, Xina. La mort va ser causada per arrítmia cardíaca induïda per aminoàcids tòxics del bolet. Potser l'element contaminant bari va incrementar la toxicitat d'aquest bolet.

## Taxonomia

* Trogia aplorutis
* Trogia buccinalis
* Trogia calyculus
* Trogia cantharelloides
* Trogia crinipelliformi
* Trogia cyanea
* Trogia holochlora
* Trogia icterina
* Trogia inaequalis
* Trogia infundibuliformis
* Trogia lilaceogrisea
* Trogia mellaea
* Trogia montagnea
* Trogia pleurotoides
* Trogia steriodes
* Trogia subviridis
* Trogia venenata

## Referències

* ↑ Martins-Franchetti SM, Egerton TA, White JR. «Morphological changes in poly(caprolactone)/poly(vinyl chloride) blends caused by biodegradation». Journal of Polymers and the Environment, 18, 1, 2010, pàg. 79–83. DOI: 10.1007/s10924-009-0158-3.
* ↑ Stone R. «Epidemiology. Will a midsummer's nightmare return?». Science, 329, 5988, 2010, pàg. 132–4. Bibcode: 2010Sci...329..132S. DOI: 10.1126/science.329.5988.132. PMID: 20616244.

## Enllaços externs

* IndexFungorum|18683
* MycoBank|18683
# Serain

Serain és un municipi francès del departament de l'Aisne, als Alts de França. Forma part de la Communauté de communes du Pays du Vermandois.

## Geografia

Petit poble situat a la plana de la Picardia.

## Administració

Des de 2001, l'alcalde és Désiré Maillard.

## Demografia

* 1962: 612 habitants.
* 1975: 501 habitants.
* 1990: 459 habitants.
* 1999: 420 habitants.
* 2007: 390 habitants.
* 2008: 379 habitants.

## Llocs i monuments

* Antiga via romana anomenada la Chausée Brunehaut.
* Font de la Reina de Navarra. Renovada.
* Església de Saint-Saveur. Datada del segle xvi. El campanar, incendiat el 1967, és classificat com Monument historique (França).

## Personalitats lligades al municipi

* Claude Darget. Presentador de televisió. Té una segona residència al municipi.

## Notes

* ↑ « PDF Recensement de la population de l'Aisne au 1er janvier 2008». [Consulta: 2 gener 2011].
* ↑ Arrêté du 10 février 1914, notice de la Base Mérimée, consultée le 25 octobre 2008

## Enllaços externs

* Serain a la web de l'Institut géographique national(francès)
* Serain a la web de l'Insee(francès)
* Plan de Serain a Mapquest(francès)
# Göda

Göda (alt sòrab: Hodźij) és un municipi alemany que pertany a l'estat de Saxònia.

## Divisió administrativa

El municipi consta de 6 districtes principals, associat cadascun a les aldees més petites:
| Coblenz (Koblicy), 57 h. Dobranitz (Dobranecy), 21 h. Kleinpraga (Mała Praha), 19 h. Nedaschütz (Njezdašecy), 185 h. Pietzschwitz (Běčicy), 108 h. Zischkowitz (Čěškecy), 32 h. Göda (Hodźij), 945 h. Birkau (Brěza), 105 h. Buscheritz (Bóšericy), 16 h. Dahren (Darin), 33 h. Döbschke (Debiškow), 34 h. Jannowitz (Janecy), 24 h. Semmichau (Zemichow), 91 h. Kleinförstchen (Mała Boršć), 109 h. Dreistern (Tři Hwězdy), 40 h. Neu-Bloaschütz (Nowe Błohašecy), 26 h. Oberförstchen (Hornja Boršć), 130 h. Preske (Praskow), 57 h. Siebitz (Dźiwoćicy), 81 h. | Prischwitz (Prěčecy), 173 h. Dreikretscham (Haslow), 76 h. Liebon (Liboń), 8 h. Muschelwitz (Myšecy), 102 h. Paßditz (Pozdecy), 47 h. Sollschwitz (Sulšecy), 138 h. Storcha (Baćoń), 91 h. Zscharnitz (Čornecy), 28 h. Seitschen (Žičeń), 209 h. Kleinseitschen (Žičeńk), 91 h. Spittwitz (Spytecy), 122 h. Leutwitz (Lutyjecy), 41 h. Neuspittwitz (Nowe Spytecy), 102 h. |

## Personatges il·lustres

* Michał Frencel (* 1628), predicador sòrab
* Jaroměr Hendrich Imiš (1819–1897),predicador
* Jurij Pilk/ Georg Pilk (1858-1926), historiador i músic

## Enllaços externs

* Web municipal
# Martin Sekulić

Martin Sekulić (Lovinac, Imperi Austríac, actual Croàcia, 1833 - Zagreb, Imperi Austrohongarès, actual Croàcia, 1905) va ser un professor de matemàtiques i física a l'Escola Reial de secundària a Rakovac (avui dia Karlovac). Entre els seus estudiants hi havia Nikola Tesla, entre el 1871 i 1873.
Era membre de l'Acadèmia Iugoslava de les Ciències i les Arts (Jugoslavenske akademije znanosti i umjetnosti - JAZU), membre de la Societat croata pedagògica i literària (Hrvatski pedagogijsko-književni zbor) i representatiu públic a l'Assemblea Provincial del Regne de Croàcia, Eslavònia i Dalmàcia. Va publicar moltes obres valuoses en alemany de física, enginyeria elèctrica i química física.
Algunes de les seves publicacions van ser en una sèrie de llibres del Acadèmia Iugoslava de les Ciències i les Arts, com ara Fluorescencija i calcescencija (1871) i Iztraživanje sunčane duge (1873). En el primer cas, explicava l'efecte de la luminescència en alguns elements i en el segon parlava de l'espectre visible de la llum del sol. Però no momés va publicar diverses obres, sinó que també va dirigir debats sobre les publicacions i el seu contingut. En una d'elles, Sekulić va preveure l'existència d'oscil·lacions electromagnètiques a diferents freqüències.

## Referències

* ↑ «Nikola Tesla - Gimnazija Karlovac» (en croat). [Consulta: 21 agost 2016].
* ↑ «Nikola Tesla» (en croat). www.croatianhistory.net. [Consulta: 21 agost 2016].
* ↑ Sekulić, Martin. RAD: Knjiga XV - Fluorescencija i calcescencija (en croat). Zagreb: Jugoslavenske akademije znanosti i umjetnosti, 1871, p. 77–86.
* ↑ Sekulić, Martin. RAD: Knjiga XXIII - Iztraživanje sunčane duge (en croat). Zagreb: Jugoslavenske akademije znanosti i umjetnosti, 1873, p. 75–85.
* ↑ Petešic, Ciril. Genij s našeg kamenjara (en croat). Zagreb: Školske novine, 1976, p. 30.
# Gerbilliscus robustus

Gerbilliscus robustus és una espècie de mamífer rosegador de la família dels múrids. Viu a altituds d'entre 0 i 1.500 msnm a la República Centreafricana, el Txad, Eritrea, Etiòpia, Kenya, el Níger, Somàlia, el Sudan, el Sudan del Sud, Tanzània i Uganda. Els seus hàbitats naturals són les sabanes seques, els herbassars oberts i la terra arable. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència. El seu nom específic, robustus, significa ‘robust’ en llatí.

## Referències

* ↑ Granjon, L. Gerbilliscus robustus. UICN 2016. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2016, consultada el 4 juliol 2017.
Espècies vivents de jerbus petits :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia  · Família: Muridae :
Tribus Ammodillini, Desmodilliscini, Gerbillurini i Taterillini :
Tribu Gerbillini :
Categoria :
# Scientia potentia est

La frase scientia potentia est (o scientia est potentia) és un aforisme llatí amb el significat de "el coneixement és poder ", és a dir: el coneixement fonamentat d'una disciplina és el requisit previ per utilitzar-la al màxim. Se sol atribuir a Francis Bacon, que a la Meditationes sacrae de 1597 havia escrit "nam et ipsa scientia potestas est" ("ja que la ciència és en si mateixa un poder"), tot i que amb un significat diferent del modern.

## Atribució

La versió actual de la frase (scientia potentia est) s'atribueix a Thomas Hobbes, que en la seva joventut havia estat secretari de Bacon. Al seu De Homine (1658) Hobbes escriu:
| (Lla) 'Scientia potentia est, sed parva; quia scientia egregia rara est, nec proinde apparens nisi paucissimis, et in paucis rebus. Scientiae enim and natura est, ut esse intelligi non possit, nisi ab illis qui sunt scientia praediti. " | (Cat) “El coneixement és poder, però és un poder petit, perquè el coneixement que importa és rar, només es mostra molt poc i en molt poques coses. La naturalesa del coneixement [autèntic, Ed ] és de fet tal que no pot ser captada excepte per aquells que hi estan predisposats ". |
| (Thomas Hobbes, De Homine, X; trad.it. per Arcangelo Massoni) | |
El significat popular es pot remuntar a un proverbi hebreu, que figura al Llibre dels Proverbis, capítol 24, vers 5:
| (Heb) «בֶר - חָכָם בַּעוֹז; וְאִישׁ - דַּעַת, מְאַמֶּץ - כֹּחַ, " | (Cat) "Un home savi val més que un de fort, un home savi val més que un de vigorós". |
| (La Santa Bíblia, Pvb, 24,7; trad.it. del Centre Episcopal Italià) | |

## Referències

* ↑ Meditationes sacrae
* ↑ Testo di Of heresies, capitolo De haeresibus, su en.wikisource.org.
* ↑ David Ames Wells, Things Not Generally Known: a Popular Handbook of Facts Not Readily Accessible in Literature, History, and Science, D. Appleton and Company, 1863, p. 78.

## Bibliografia

* Haas, Ernst B. When Knowledge is Power: Three Models of Change in International Organizations. University of California, 1990. ISBN 0-520-06646-4.
* Higdon, Lee. "Knowledge is power." University Business, setembre 2005.
* Higdon argues that because the U.S. economy is a knowledge economy the decline in enrollment of non-U.S. students in U.S. universities "has serious long-term implications for the United States."
* "Knowledge is power (But only if you know how to acquire it)." The Economist, 8 de maig de 2003.

## Enllaços externs

* Peterson, Ryan. "Michel Foucault: Power/Knowledge." Colorado State University Resource Centre for Communications Studies.
* Powers, Rod. "Knowledge is power in the military." U.S. Military: The Orderly Room. Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
# Gôh

Gôh (antigament Fromager) és una de les trenta-una regions de Costa d'Ivori. La ciutat de Gagnoa n'és la seva capital. Gôh forma part del Districte Gôh-Djiboua juntament amb la regió de Lô-Djiboua. Gôh va adquirir el seu nom actual després de la nova subdivisió administrativa del país feta el setembre de 2011. Té una superfície de 6.900 km² i segons el pre-cens de 2015 té 876.117 habitants.

## Situació geogràfica i regions veïnes

Gôh està situada al centre-sud de Costa d'Ivori. Limita amb les regions de Nawa, a l'oest, de l'Alt Sassandra i de Marahoué, al nord; de Moronou i d'Agneby-Tiassa, a l'est; i la de Lôh-Djiboua, al sud. Amb aquesta última conforma el districte de Gôh-Djiboua.
La seva capital, Gagnoa, està situada a 140 km al sud-oest de Yamoussoukro, la capital del país, amb la qual està unida a través de la carretera A4.
El Riu Bandama està situat al límit oriental de la regió.

## Demografia

El 2015 la regió de Gôh té 876.117 habitants.

## Subdivisió administrativa

La regió de Gôh té els següents departaments i municipis:
* Departament de Gagnoa - 602.097 habitants.
** Guibéroua - 64.284 h.
** Ouragahio - 36.364 h.
** Gnagbodougnoa - 9.981 h.
** Dignago - 32.387 h.
** Bayota - 54.125 h.
** Doubé
** Galebouo
** Serihio
* Departament d'Oumé - 274.020 habitants.
** Guepahouo - 33.798 h.
** Tonla - 37.205 h.
** Diégonéfla - 75.167 h.

## Economia

El sector primari és el més destacat de l'economia de Gôh, sobretot el cultiu de cacau i la silvicultura.

## Infraestructures i transports

Les carreteres més importants de Gôh són la A4, la A5 (que uneix Gagnoa amb Daloa al nord i amb Sassandra, a la costa) i la A2, que uneix la capital de Gôh amb Agboville, a l'est).
A prop de la capital hi ha l'aeroport de Gagnoa (GGN).

## Personatge notables

L'antic president de Costa d'Ivori, Laurent Gbagbo, era originari de la regió de Gôh.

## Referències

* ↑ «Regions of Côte d'Ivoire». Statoids. [Consulta: 2 octubre 2015].
* 1 2 3 «Regions of Côte d'Ivoire. Extended». Geohive. [Consulta: 2 octubre 2015].
* ↑ «Marahoué». Assemblée des Régions et Districts de Côte d'Ivoire. Arxivat de l'original el 2016-06-04. [Consulta: 2 octubre 2015].
* 1 2 «googlemaps». google. [Consulta: 2 octubre 2015].
* ↑ «(GGN) Gagnoa Airport Overview». flightstats. Arxivat de l'original el 2015-10-07. [Consulta: 2 octubre 2015].
# Martin Selmayr

Martin Selmayr (Bonn, 5 de desembre de 1970) és un advocat i polític alemany, secretari general de la Comissió Europea des de l'1 de març de 2018.
Advocat de formació, va estudiar a les universitats de Ginebra i de Passau. Va treballar pel Banc Central Europeu entre el 1998 i el 2000, i posteriorment va unir-se al conglomerat Bertelsmann com a assessor legal. El 2004 va començar a treballar a la Comissió Europea com a funcionari. Va ocupar diversos càrrecs, i el 2014 va organitzar la campanya per la presidència de la Comissió Europea de Jean-Claude Juncker. Després de la seva victòria, Selmayr va ser el cap de l'equip de transició, i Juncker el nomenà Cap de Gabinet.
L'octubre de 2017 va ser acusat de filtrar detalls sobre les negociacions del Brexit, tot i que Selmayr ho va negar. L'1 de març de 2018, Alexander Italianer es va retirar inesperadament, i es va aprovar que Selmayr el reemplacés com a Secretari General de la Unió Europea. El nomenament va ser font de controvèrsia, car al mateix dia van nomenar a Selmayr com a secretari-general adjunt i llavors com a secretari-general. El Defensor del Poble Europeu va investigar el nomanent de Selmayr a Secretari-General, i va concloure que la Comissió "no va seguir la llei d'Unió Europea". La Comissió va rebutjar el dictamen del Defensor del Poble Europeu.

## Referències

* ↑ Hendrik Kafsack: "Der starke Mann hinter Juncker," Frankfurter Allgemeine Zeitung, 10 September 2014
* ↑ Juncker’s ‘monster’ haunts Britain
* ↑ «Morgen Europa, Florian Eder interviews Martin Selmayr».
* ↑ How Martin Selmayr became EU’s top (un)civil servant, Politico.
* ↑ Brussels backlash to Martin Selmayr’s appointment, Politico.
* ↑ Decisió del Defensor del Poble Europeu sobre el nomenament d'un nou Secretari General per la Comissió Europea.
* ↑ Opinió de la Comissió Europea sobre la recomanació del Defensor del Poble Europeu.
# Can Telleda

Can Telleda és una casa important situada a la vall de Sant Tou o Sant Ot, situada uns 200 m més a prop que l'ermita del mateix nom. Can Telleda és aixecada sobre un petit turó sobre la riera, coberta de camps de conreus. S'hi accedeix per un camí que surt en direcció a Roca-rossa i Hortsavinyà, que surt abans d'arribar al km 1 de la carretera Tordera-Fogars.
La casa és de grans dimensions, de tres pisos. Probablement fou construïda al segle xix, ja que és mancada dels elements més característics de les masies. Als laterals hi ha una garita de defensa. Va ser restaurada.
Aquesta casa no devia ser un centre de producció agrícola exclusivament sinó que devia tenir altres interessos econòmics.
Prop de l'hort de fruiters hi ha un molí de vent, de ferro i amb base de totxanes, per a extreure l'aigua del pou.

## Referències

* 1 2 3 4 «Mas Talleda». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 11 febrer 2016].
# Ulises Heureaux

Ulisses Hilarión Heureaux Lebert, més conegut com a Ulisses Heureaux àlies Lilís (San Felipe de Puerto Plata, 21 d'octubre de 1845-Moca, 26 de juliol de 1899), va ser un militar i polític dominicà. Va ser president en tres ocasions: de l'1 de setembre de 1882 a l'1 de setembre de 1884, entre el 6 de gener i el 27 de febrer de 1887, i novament des del 30 d'abril de 1889 fins al seu assassinat el 1899. El seu govern dictatorial va conduir el país a la fallida, situació que va provocar una forta inestabilitat política i va ser la causa principal de la posterior intervenció estatunidenca de 1916.

## Referències

* ↑ Sang, Mu-Kien Adriana. Ulises Heureaux: biography of a dictator, p. 9 [Consulta: 2 desembre 2014].
* ↑ Manati. Peña Gómez in Haitian society, 2001, p. 40. ISBN 9789993420200 [Consulta: 2 desembre 2014].
* ↑ Matibag, Eugenio. Haitian-Dominican Counterpoint: Nation, Race and State on Hispaniola, 16 maig 2003, p. 129. ISBN 9781403973801 [Consulta: 3 desembre 2014].
* ↑ Cassá, Roberto. Ulises Heureaux: el tirano perfecto (en castellà). Santo Domingo: Tobogán, 2001, p. 15. ISBN 9789993483496. OCLC 51220478 [Consulta: 9 maig 2014]. «Su madre, Josefa Leibert, era nativa de Saint Thomas, y su padre, D’Assas Heureaux, hijo de un francés, fue uno de los tantos haitianos que prefirió hacerse dominicano cuando se declaró la independencia en 1844. Padre y madre eran mulatos, aunque de piel oscura.»
* ↑ «Descendants of Doyen Heureaux». [Consulta: 2 desembre 2014].

## Bibliografia

* Martínez-Vergne, Teresita Nation and Citizenship in the Dominican Republic (University of North Carolina Press: Chapel Hill, N.C., 2005)
* Moya-Pons, Frank Dominican Republic: A National History (Hispaniola Books: New Rochelle, NY, 1995)
* Rodman, Selden Quisqueya: A History of the Dominican Republic (University of Washington Press: Seattle, 1964)
# Gastronomia del Segrià

La gastronomia del Segrià és el menjar i les begudes típiques de la cuina de la comarca catalana del Segrià, una comarca de Ponent encapçalada per la ciutat de Lleida. És travessada pel riu Noguera Ribagorçana al nord fins a gairebé tocar l'Ebre al sud, i pel Segre de nord a sud. Fora de Lleida ciutat, la quasi totalitat del terreny és dedicat a l'agricultura, en especial al conreu d'arbres fruiters. A l'est i l'oest confronta amb el Baix Cinca i el Pla d'Urgell, i al nord amb la Noguera: tres comarques naturals amb les quals el Segrià conforma la Plana de Lleida, una enorme extensió de terres agrícoles on la gastronomia es nodreix dels productes de la terra. A més, el Segrià és una cruïlla important entre el Pirineu i la resta del país i, per tant, s'hi pot trobar la cuina del Pirineu català i els productes típics de muntanya. La cuina del Segrià es basa, doncs, en l'ús d'hortalisses i fruites dels seus camps, carn, bolets i embotit.

## Plats

Els caragols a la llauna és un plat típic del Segrià i molt identificat amb les Terres de Lleida. A Lleida ciutat s'hi celebra cada any l'Aplec del Caragol on aquest plat té un lloc destacat.
La coca és un producte artesanal típic de totes les comarques. Al Segrià, com al Conflent i a l'Horta, és la coca de poma la més típica. Aquesta coca dolça es fa amb poma, llimona i rom blanc. Una altra coca amb un nom inequívocament local és la coca de Lleida, una coca de recapte que inclou una barreja variadíssima d'ingredients digna de la cuina catalana medieval que era coneguda per barrejar productes de mar i de muntanya. En aquest cas porta truita de riu, anxova o sardina, tomàquet i pebrot roig, botifarra a rodanxes, rovellons i formatge de vaca sec. És una coca que es menja tradicionalment per sant Blai de Sebaste, i se'n pot trobar tant a Lleida com a Tremp.
Cassola de tros: fet amb tot el que es pot trobar al tros. Varia en funció dels llocs (i del que s'hi pot trobar).

## Ingredients bàsics

* Verdures: pebrot, tomàquet, albergínia, all, ceba.
* Fruites: Pera, poma, llimona.
* Bolets: Rovellons, ceps.
* Nous, ametlla.
* Peix: truita de riu.
* Embotits: botifarra.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 THIBAUT I COMALADA, Eliana, Les Coques Catalanes, Proa, Barcelona 1995 ISBN 84-8256-131-6
Gastronomia dels territoris catalanoparlants :
Companatges i condiments :
# Gerbilliscus brantsii

Gerbilliscus brantsii és una espècie de mamífer rosegador de la família dels múrids. Viu a Angola, Botswana, Lesotho, Moçambic, Namíbia, Sud-àfrica, Eswatini, Zàmbia i Zimbàbue. El seu hàbitat natural són les zones obertes i les planes situades a herbassars subtropicals i boscosos. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència.
L'espècie fou anomenada en honor del zoòleg neerlandès Anton Brants.

## Referències

* ↑ Cassola, F. Gerbilliscus brantsii. UICN 2016. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2016, consultada el 3 juliol 2017.
* ↑ Beolens, B.; Watkins, M.; Grayson, M. The Eponym Dictionary of Mammals (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2009, p. 54. ISBN 978-0801893049.
Espècies vivents de jerbus petits :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia  · Família: Muridae :
Tribus Ammodillini, Desmodilliscini, Gerbillurini i Taterillini :
Tribu Gerbillini :
Categoria :