OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Oatfield

Oatfield és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat d'Oregon. Segons el cens del 2000 tenia 15.750 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Oatfield tenia 15.750 habitants, 5.903 habitatges, i 4.563 famílies. La densitat de població era de 1.391,6 habitants per km².
Dels 5.903 habitatges en un 30,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 65,9% hi vivien parelles casades, en un 8,5% dones solteres, i en un 22,7% no eren unitats familiars. En el 17,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 7,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,65 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,99.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,2% tenia menys de 18 anys, un 7% entre 18 i 24, un 24,7% entre 25 i 44, un 30,8% de 45 a 60 i un 14,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 42 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 92,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 59.769 $ i la renda mediana per família de 66.469 $. Els homes tenien una renda mediana de 46.351 $ mentre que les dones 33.247 $. La renda per capita de la població era de 25.148 $. Aproximadament el 2,9% de les famílies i el 4,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Oatfield». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Oatfield». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Raja Ali Khan Adil Xah IV

Raja Ali Khan Adil Xah IV fou sobirà farúquida de Khandesh, germà de Miran Muhàmmad Xa II i successor del fill d'aquest (i nebot d'Adil Xah IV) Hasan Khan, al que va desposar poc després de ser proclamat el 1576. El seu nom era Raja Ali Khan però va agafar el nom reial de Adil Xah IV.
El 1577, Akbar va enviar un exèrcit cap al sud que va forçar a la submissió de Khandesh. El començament del 1586 Akbar va sol·licitar a Khandesh el lliure pas pel seu territori per envair Berar i Ahmadnagar i Adil Xah IV va acceptar però secretament va acordar amb Berar el seu ajut quan fossin atacats pels mogols. El 1586 Mirza Aziz Koka Khan-i Azam, governador mogol de Malwa, va envair Berar però Khandesh i Ahmadnagar es van unir i el van rebutjar. El 1591 Akbar va enviar a Abu l-Fazl a Khandesh i Ahmadnagar; en aquest darrer sultanat, Ismail Xah havia assolit el poder amb el suport d'una facció antimogol dirigida per Jamal Khan; Akbar va donar suport als que s'oposaven a Ismail; fou gràcies a Adil Xah que els mogols van obtenir la victòria decisiva de Rohankhed (abril o maig del 1591), en què Jamal Khan fou mort i poc després Ismail Xah fou capturat i tancat per ordre del seu pare Burhan Nizam Xah, cap de la facció promogol, que va pujar al tron acceptant la sobirania mogol; així Akbar intervenia al Dècan, agafant com a vassalls a Burhan Nizam Xah II a Ahmadnagar i Adil Xah IV a Khandesh; en endavant Adil Xah IV va sostenir la intervenció indirecte dels mongols al Dècan segurament pensant que era millor que la intervenció directe.
Però a la mort de Burhan Nizam Xah II (abril de 1595) la noblesa d'Ahmadnagar es va dividir i una part va cridar als mogols per assetjar a l'altra facció a Ahmadnagar. Adil Xah IV a contracor es va unir a les forces mogols i la ciutat fou assetjada (desembre del 1595 a març de 1596). El setge va acabar amb negociacions que van establir la cessió de Berar a Akbar, però la pau no fou llarga, ja que van esclatar disputes sobre els límits dels territoris cedits.
El febrer de 1597 les forces mogols van rebre el suport d'Adil Xah IV de Khandesh (que havia rebut un alt rang (mansab) de l'emperador, per enfrontar a una coalició d'Ahmadnagar, Bijapur i Golkonda. Es va lliurar la batalla d'Ashti o Sonpet en la que Adil Xah IV va morir (5 de febrer de 1597). Els mongols que no sabien que el sobirà havia mort, sospitant que les forces de Khandesh estaven desertant, van saquejar el campament de l'exèrcit khandeshià. Adil Xah fou enterrat a Burhanpur.
El va succeir el seu fill Kadr Khan o Khizr Khan, que va pujar al tron com a Bahadur Xah.

## Bibliografia

* Abu l Fazl, Ain-i-Akbari, Vol. II, traducció de H.S. Jarrett, revisió de J.N. Sarkar, editat per The Asiatic Society, Calcutta, 1949, reimprès 1993.
* H. Beveridge, The Akbarnama of Abu'l Fazl, Vol. III, editat per The Asiatic Society, Calcutta, 1939, reimprès 2000
* Radhey Shyam, The Kingdom of Khandesh, editat per Idarah-i-Adabiyat-i-Delli, Delhi, 1981
# Premis Ondas 1985

Els Premis Ondas 1985 van ser la trenta-dosena edició dels Premis Ondas, atorgats el 1985 per dos jurats de la UER. En aquesta edició es diferencien les categories: Premis Nacionals de ràdio o televisió, internacionals de ràdio i internacionals de televisió.

## Nacionals de ràdio

* La Calle de Europa de RNE

## Internacionals de ràdio

* Don't Stop Now - It's Fundation, BBC Radio 4
* Radiotello, RAI
* The silver of the mirror, Raidió Teilifís Éireann
* Urlik, JRT/Ràdio Belgrad

## Internacionals de televisió

* Nightline, ABC News
* Andre et Jacqueline / Vendredi, FR3
* De burgemeester van Veurne, Belgische Radio- en Televisieomroep
* Armação Ilimitada, Rede Globo
* Automania, UKIB/Central Independent TV

## Referències

* ↑ El programa de RNE 'La calle de Europa' ganó uno de los premios Ondas, El País, 8 de novembre de 1985
* ↑ Manolo Ferreras, El País, 9 de novembre de 1985

## Enllaços externs

* Pàgina web oficial dels Premis Ondas Arxivat 2019-05-06 a Wayback Machine.
# Bernat I de Saxònia-Meiningen

Bernat I de Saxònia-Meiningen (en alemany Bernhard I von Sachsen-Meiningen) va néixer a Gotha (Alemanya) el 10 de setembre de 1649 i va morir a Meiningen el 27 d'abril de 1706. Era fill del duc Ernest I de Saxònia-Gotha-Altenburg (1601-1675) i de la princesa Elisabet Sofia de Saxònia-Altenburg (1619-1680).
Va ser el primer duc de Saxònia-Meiningen, sorgit de la partició del ducat de Saxònia-Gotha entre les set fils d'Ernest I, que fins al 1680 van governar conjuntament. A Bernat li van correspondre el dominis de Meiningen, Wasungen, Salzungen, Untermassfeld, Frauenbreitungen i Ichtershausen, i tot seguit v aemprendre la construcció de la seva residència oficial a Meiningen. Acabada el 1692 la va anomenar Schloss Elisabethenburg, en honor de la seva segona dona. El ducat de Saxònia-Meiningen va subsistir fins al 1918.

## Matrimoni i fills

El 20 de novembre de 1671 es va casar, a Gotha, amb Maria Hedwig de Hessen-Darmstadt (1647-1680), filla de Jordi II de Hessen-Darmstadt (1605-1661) i de Sofia Elionor de Saxònia (1609-1671). El matrimoni va tenir set fills:
* Ernest Lluís (1672-1724), casat primer amb Dorotea de Saxònia-Gotha (1674-1713), i després amb Elisabet Sofia de Brandenburg (1674-1748).
* Bernat (1673-1694)
* Joan Ernest (1674-1675)
* Maria Elisabet, nascuda i morta el 1676
* Joan Jordi (1677-1678)
* Frederic Guillem (1679-1746)
* Jordi Ernest (1680-1699)
En morir la seva dona, Bernat I es va tornar a casar el 25 de gener de 1681, a Schningen, amb Elisabet Elionor de Brünsvic-Wolfenbüttel (1658-1729), filla del duc Antoni Ulric (1633-1714) i d'Elisabet Juliana de Schleswig-Holstein-Sonderburg-Norburg (1634-1704). Fruit d'aquest segon matrimoni en nasqueren cinc fills més:
* Elisabet Ernestina (1681-1766), abadessa de Gandersheim.
* Elionor Frederica (1683-1739)
* Antoni August, nascut i mort el 1684.
* Guillemina Lluïsa (1686-1753), casada amb el duc Carles de Wurtemberg-Bernstadt, (1682-1745).
* Antoni Ulric (1687-1763), casat amb Carlota Amàlia de Hessen-Philippsthal (1730-1801)

## Bibliografia

* Hannelore Schneider: Das Herzogtum Sachsen-Meiningen unter seinen ersten Herzögen. In: 300 Jahre Schloss Elisabethenburg. Südthüringer Forschungen, Heft 27, Meiningen 1994.
* L. Hertel: Meiningische Geschichte von 1680 bis zur Gegenwart. In: Schriften des Vereins für Sachsen-Meiningische Geschichte und Landeskunde. 47. Heft, Hildburghausen 1904.

## Enllaços externs

* geneall.net
* Rhoenlexikon
# Oronoz-Mugairi

Oronoz-Mugairi és un dels 15 llocs que conformen la Vall de Baztan, situat a 40 quilòmetres de Pamplona, a Navarra. El 2010 tenia 457 habitants. Comprèn els barris d'Oronoz, Mugairi i Zozaia. Al poble hi ha dos palaus, el de Zozaia i el d'Arretxea.
# Raja Abu 'Amasha

Raja Hassan Abu Amasha (en àrab: رجاء حسن أبو عماشة raja hassan abu 'amasha) (1938-1955) va ser una activista nascuda al poble de Salama, prop de Jaffa. A partir de la Nakba de 1948 va viure com a refugiada al campament d'Aqabat Jaber, a Jericó.

## Biografia

Raja va cursar una part de la seva educació primaria a les escoles de Jaffa y la va completar, després de la Nakba (1948), a les escoles de Jericó. Més tard, al 1952, va completar l'etapa d'educació secundaria a l'escola Al-Mamounia, a la ciutat de Jerusalem.
Raja va ser una de les activistes del moviment estudiantil y nacional y del moviment de dones de Cisjordània, així com una de les fundadores de la Unió General d'Estudiants Jordans. L'any 1955 va participar activament a les protestes nacionalistes contra les aliances occidentals y el 19 de decembre del mateix any va encapçalar una manifestació contra el Pacte de Bagdad, que tenía com a objectiu annexionar-hi Jordania. Amb aquest pretext, els manifestants van assaltar l'ambaixada nord-americana i hi van hissar la bandera palestina. Els soldats van obrir foc contra Raja, causant-li la mort. El seu cos va ser traslladat a Jericó, on va ser enterrat en un funeral nacional massiu malgrat el toc de queda que s'havia imposat. Altres fonts esmenten que va morir a l'acte mentre assaltava l'ambaixada turca i encara d'altres esmenten l'ambaixada britànica. Raja és considerada la primera màrtir del moviment estudiantil jordà.
Raja va deixar com a llegat una seria de cassides i proses inèdites de caràcter patriòtic, juntament amb diversos articles sobre la causa palestina y la lluita de les dones, part dels quals van ser publicats per diaris jordans.
El 2021, l'Exèrcit d'Alliberament de Palestina va obrir el Centre Mèdic Raja Abu Amasha a l'entrada del camp de refugiats de Yarmuk, a prop de Damasc, Síria.
El poeta Abd al-Karim al-Karmi, conegut com a Abu Salma, va lamentar la seva mort i li va dedicar uns versos, que començaven així: "De les restes de Palestina / hi ha una tomba a l'aire lliure / als peus de Jericó / que al costat d'una tenda plora; / és la tomba d'una màrtir / de només quinze anys".
Aquests versos són part de la següent cassida:
| Oblidada com el meu país, Raja, | com un raig de llum passà. |
| Quedà dormida a peus de Jericó | i ningú més que el cel la plorà. |

## Referències

* ↑ «All4palestine» (en anglès). [Consulta: 22 maig 2023].
* ↑ «Yarmouk Refugee Camp» (en anglès). [Consulta: 30 maig 2023].
# Premis Ondas 1979

Els Premis Ondas 1979 van ser la vint-i-sisena edició dels Premis Ondas, atorgats el 1979. En aquesta edició es diferencien les categories: Premis Nacionals de ràdio, nacionals de televisió, internacionals de ràdio i televisió, hispanoamericans i especials.

## Nacionals de ràdio

* Mainada (Ràdio 4)
* Margarita Blanch per Vivac de Ràdio Barcelona
* La voz de los poetas (Radio Ecca de las Palmas)
* Línea abierta de RNE
* Antonio José Alés per Medianoche (Cadena SER)
* Guillermo Jiménez Smerdou de RNE
* Fernando Ónega (Cadena SER
* P. José María Martín Patino per Palabras para empezar el día (Cadena SER)
* Los impuestos, dirigit per Manuel Martín Ferrand (Cadena SER)
* Voces al Desnudo dirigit per Manuel Farreras (RNE)

## Nacionals de televisió

* Vivir cada día de TVE
* Marisa Abad de TVE
* Aplauso de TVE
* Vostè pregunta de TVE
* La clave de TVE

## Internacionals de ràdio

* Generacija bez milosti, Ràdio Belgrad
* Double Bubble Chewing Gum, Bayerischer Rundfunk
* The reverge, BBC
* La mort au ralenti, de France Inter

## Internacionals de televisió

* Sometimes the sea wins, NOS de Holanda
* Stryx, RAI
* Un procès à Téhéran, de Jean-Pierre Berthet, TF1
* Les enfants de Soeur Emmanuelle, RTBF

## Hispanoamericans

* Sèrie Arthur Rubinstein, Televisa de Mèxic
* Malu Mulher, Rede Globo del Brasil
* Mónica presenta, Canal 13 (Argentina)
* Luis de Llano Palmer, Pronoarte de México
* Diálogos da Capital, Brasil

## Especials

* France Culture, Radio France

## Referències

* ↑ Concesión de los Premios Ondas de Radio y Televisión, ABC, 17 de novembre de 1979
* ↑ Se hicieron públicos los premios "Ondas" de Radio y TVE, EL País, 31 d'octubre de 1979
* ↑ “Sí, sóc la veu d'El Corte Inglés des de fa 44 anys”, El Punt Avui, 2 d'octubre de 2012

## Enllaços externs

* Pàgina web oficial dels Premis Ondas Arxivat 2019-05-06 a Wayback Machine.
# Inio Asano

Inio Asano (浅野 いにお, Asano Inio, 22 de setembre de 1980) és un autor japonès de manga. És autor d'aclamades obres com Solanin, la qual va ser adaptada al cinema el 2010, amb l'actriu Aoi Miyazaki com a protagonista de la pel·lícula. També és conegut per les exitoses sèries de manga Oyasumi Punpun i Dead Dead Demon's Dededede Destruction.
És conegut per crear històries realistes i de personatges com a fil conductor, que van des del gènere slice of life fins a l'horror psicològic. Asano va guanyar el primer premi al concurs GX del 2001 per a joves artistes de manga. El 2010, el rotatiu Yomiuri Shimbun va descriure Asano com "una de les veus de la seva generació".

## Obres

* Futsū no Hi (普通の日, "An Ordinary Day") (2000)
* Sotsugyōshiki Jigoku (卒業式地獄, "Graduation Ceremony Hell") (2000)
* Uchū kara Konnichi wa (宇宙からコンニチハ, "Hello from the Universe") (2001)
* What a Wonderful World! (素晴らしい世界, Subarashii Sekai) (2002 – 2004)
* Nijigahara Holograph (虹ヶ原ホログラフ, Nijigahara Horogurafu) (2003 – 2005)
* Hikari no Machi (ひかりのまち, "City of Lights") (2004 – 2005)
* Sekai no Owari to Yoake Mae (世界の終わりと夜明け前, "The End of The World and Before Dawn") (2005 – 2008)
* Solanin (ソラニン, Soranin) (2005 – 2006)
* Oyasumi Punpun (おやすみプンプン, Oyasumi Punpun) (2007 – 2013)
* Ozanari-kun (おざなり君) (2008 – 2011)
* A Girl on the Shore (うみべの女の子, Umibe no Onna no Ko) (2009 – 2013)
* Ctrl+T Asano Inio Works (Ctrl+T 浅野いにおWORKS, Kontorōru Purasu Tī Asano Inio Wākusu) (2010)
* Planet (2010)
* Toshi no Se (としのせ, "Year-end") (2012)
* Kinoko Takenoko (きのこたけのこ, "Mushroom Bamboo Shoot") (2013)
* Dead Dead Demon's Dededede Destruction (デッドデッドデーモンズデデデデデストラクション, Deddo Deddo Dēmonzu Dededededesutorakushon) (2014 – 2022)
** Va guanyar el 66th Premi de Manga Shogakukan en la categoria general el 2021.
* Bakemono Recchan/Kinoko Takenoko: Asano Inio Tanpenshuu (浅野いにお短編集　ばけものれっちゃん／きのこたけのこ) (February 6, 2015)
* Yūsha Tachi (勇者たち, "Heroes") (2015 – 2018)
* Funwari Otoko (ふんわり男, "A Gentle Man") (2016)
* Sayonara Bye-Bye (さよならばいばい, Sayonara Bai Bai) (2016)
* Downfall (manga)|Downfall (零落, Reiraku) (2017)
* Service Area (サービスエリア, Sābisueria) (2018)
* Tempest (TEMPEST, Tenpesuto) (2018)
* Moshi mo Tōkyō (もしも東京, "What if Tokyo...") (2020)
* Mujina into the deep (2023 – actualitat)

## Referències

* ↑ Ozaki, Mio. «The disaffected world of Inio Asano». Yomiuri Shimbun, 16-04-2010. Arxivat de l'original el 24 abril 2010. [Consulta: 11 maig 2010].
* ↑ Ozaki, Mio. «The disaffected world of Inio Asano». Yomiuri Shimbun, 16-04-2010. Arxivat de l'original el 24 abril 2010. [Consulta: 11 maig 2010].
* ↑ Mateo, Alex. «Chainsaw Man, Teasing Master Takagi-san, Dead Dead Demon's Dededede Destruction, More Win 66th Shogakukan Manga Awards». Anime News Network, 19-01-2021. [Consulta: 20 gener 2022].
* ↑ «浅野いにおの読切がNHKサイトで、年末のTVを見ながら言葉を交わす息子と父の物語». Comic Natalie. [Consulta: 23 setembre 2020].
* ↑ «浅野いにお：新作読み切り「TEMPEST」が「スペリオール」に 驚がくの未来予想図». Mantan We. [Consulta: 26 agost 2018].
# Salzeda de Bellver de Cerdanya

La Salzeda de Bellver de Cerdanya (Salix fragilis) és un conjunt de salzes que es troba a Bellver de Cerdanya (la Baixa Cerdanya).

## Dades descriptives

* Perímetre del tronc a 1,30 m: 4,24 m.
* Perímetre de la base del tronc: 4,45 m.
* Alçada: 10,27 m.
* Amplada de la capçada: 16,52 m.
* Altitud sobre el nivell del mar: 1.092 m.

## Entorn

S'emplaça a la ribera del riu Segre, al límit entre el riu i les hortes. Els salzes estan arrapats al límit del marge que toca el riu. La vegetació que els acompanya està composta, entre altres espècies, per freixe de fulla grossa, poll negre, vern, prunera, gavarrera, esbarzer, llapassa, ortiga i nyàmera. A la ribera oposada s'observa un inici d'invasió de la planta sud-africana seneci del Cap (Senecio inaquidens). Entre la fauna observable hi ha el tudó, la mallerenga carbonera, el gaig i el pica-soques blau.

## Aspecte general

Globalment, mostra un cert envelliment, cosa força habitual en el gènere Salix. També hi ha presència de corcadura a l'escorça i al tronc. Forma part del mateix procés de regeneració de la salzeda, en què ella mateixa afavoreix el creixement dels rebrots, plançons dels que seran els futurs arbres, mentre que els més vells i febles decauen abatuts per la senectut. Mostren formes modelades per l'acció humana: les capçades són tallades per afavorir la rebrotada, característica per una elevada producció de fulles, que representen una bona quantitat de menjar per al bestiar. Forma un conjunt estèticament de molt nivell, sobretot si s'observa des de l'altra banda de la ribera.

## Accés

Des de Puigcerdà cal prendre la carretera N-260 en direcció a Bellver de Cerdanya, trencar per la carretera LP-4033a (que duu al poble), i, abans d'entrar-hi, trobarem un trencall a mà dreta que s'enfila amunt. El seguim fins a arribar a un punt orientat cap a la ribera del Segre. Un cop allà, seguim la pista que duu a la plana adjacent al riu, la qual queda tallada, i hi trobarem la salzeda. GPS 31T 0398610 4691958.

## Referències

* 1 2 3 4 5 Boada, Martí; Boada, Arnau, 2011. Arbres remarcables de Catalunya. 100 ombres colossals. Edicions Brau, Figueres. ISBN 9788496905535. Pàgs. 112-113.
# Borda d'Isidro

La Borda d'Isidro és una borda del terme municipal de la Torre de Cabdella, a l'antic terme de la Pobleta de Bellveí, al Pallars Jussà. És al sud-est del poble de Castell-estaó, a tocar de la pista asfaltada que mena a Castell-estaó i a Antist. De fet, és al nord de la cruïlla on la pista es bifurca per tal d'anar cap als dos pobles.

## Referències

* ↑ Institut Cartogràfic de Catalunya
# Ortacesus

Ortacesus (en sard, Ortacesus) és un municipi italià, dins de la Província de Sardenya del Sud. L'any 2007 tenia 1.009 habitants. Es troba a la regió de Trexenta. Limita amb els municipis de Barrali, Guamaggiore, Guasila, Pimentel, Sant'Andrea Frius, Selegas i Senorbì.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2006- | Fabrizio Mereu | Llista cívica |
# Raja Ganesh

Raja Ganesh (de l'hindi Ganésa, transcrit en àrab com a G.n.s.) fou un gran propietari de terres hindú del nord de Bengala que va usurpar el poder als Ilyashàdides vers el 1415. Se sap molt poc del seu govern i sembla que ja havia començat a governar en alguns territoris uns temps abans d'assolir el tron a Bengala, si bé ho va fer aparentment un temps com a vassall del sobirà Ilyashàdida. Les fonts no obstant són poc clares sobre aquestos punts.
Segons el Riaz-us-Salatin (una crònica escita el 1788), Raja Ganesha era terratinent a Bhaturia i segons Francis Buchanan Hamilton era hakim o governador de Dinajpur; en una carta contemporània és descrit com a membre d'una família de senyors terratinents de 400 anys d'antiguitat que hauria entrat al servei dels Ilyashàdides de Pandua. Segons el Riaz-us-Salatin, va matar Sultan Ghiyasuddin Azam Shah (Ghiyath al-Din Azam que governava a Bengala oriental vers 1390-1396, si bé la font el fa regnar fins a 1410), però altres fonts com Firishta i Nizam-ud-Din Ahmad no ho esmenten. Ghiyath al-Din Azam fou succeït pel seu fill Sayf al-Din Hamza (vers 1396-1406, altres fonts donen 1410-1412) i aquest per Shams al-Din (1406-1410, altres fonts no l'esmenten) seguit per Shihab al-Din Bayazid Shah I (1410-1414 o 1412-1414). Segons Firishta fou en el regnat d'aquest que va esdevenir poderós. A la seva mort el va succeir el seu fill Ala al-Din Firuz II que fou apartat del poder per Ganesh, però el Riaz-us-Salatin diu que va matar Shihab al-Din Bayazid Shah I i va ocupar el poder, permetent a Ala al-Din Firuz Shah la successió (1414–15) fins que el va deposar al cap d'uns mesos i va ocupar el tron (algunes fonts diuen que va posar al tron al seu fill Jadu).
La seva identificació amb un raja que va encunyar monedes a Bengala al seu temps, de nom Danujamardaneva, és discutida. Raja Ganesh va morir el 1418 i llavors el va succeir (si era ja al tron va adquirir poder efectiu) el seu fill Jadu, que es va convertir a l'islam amb el nom de Jalal al-Din Muhammad.

## Referències

* Eaton, Richard Maxwell, The Rise of Islam and the Bengal Frontier, 1204-1760, Berkeley: California University Press, 1993. ISBN 0-520-08077-7.
* Mahajan, V.D., History of Medieval India (Muslim Rule in India), Nova Delhi: S. Chand, 1991, ISBN 81-219-0364-5
# Projecte de Constitució Federal de l'Estat Asturià

El Projecte de Constitució Federal de l'Estat Asturià va ser obra dels membres asturians del Partit Republicà Federal en 1883 sent aprovada aquest mateix any a l'assemblea regional del partit. Es tractava de la proposta constitucional de dit partit per a l'Estat Asturià integrat a la República Federal Espanyola. El text va romandre desaparegut per més d'un segle i no va tornar a sortir a la llum fins a l'abril de 2009 gràcies a l'historiador gijonés Sergio Sánchez Collantes, qui en va trobar un exemplar.

## Referències

* ↑ http://ojanguren.ojanguren.com/cgi-vel/homero/WFICHA-LIBRO.pro?COD-LIBRO=463708 Arxivat 2014-03-16 a Wayback Machine. ISBN 978-84-9704-438-7 AS. Editorial Trea, S.L.
# Boophis boehmei

Boophis boehmei és una espècie de granota de la família dels mantèl·lids endèmica de Madagascar.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Fordham et al (2006). Boophis boehmei. Llista Vermella de la UICN, Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2006. Consultat el 4 gener 2008 (en anglès). (anglès)
# Mamia I Dadiani-Gurieli

Mamia I Dadiani fou mtavari de Mingrèlia del 1323 al 1345, però només dominava Gúria i per això se l'anomenà Dadiani-Gurieli. Succeí al seu pare Jordi I Dadiani. Morí el 1345 i el succeí el seu fill Jordi II Dadiani-Gurieli.

## Referències

* Assiatiani, Nodar; Bendianachvili, Alexandre. Histoire de la Géorgie. París: Harmattan, 1997. ISBN 2-7384-6186-7.

## Enllaços externs

* Dinastia Dadiani Arxivat 2011-08-11 a Wayback Machine..
* Genealogia