OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Casimir Casaramona i Puigcercós

Casimir Casaramona i Puigcercós (Vic, 1838 - Barcelona, 18 de maig de 1913) fou un industrial tèxtil català.

## Biografia

El 1862, el seu germà gran Joan va muntar a Barcelona una fàbrica de teixits de cotó especialitzada en la confecció de mantes i tovalloles (vegeu casa-fàbrica Balius), amb el suport d'una altra fabriqueta a Monistrol de Calders. El 1865, hi va entrar Casimir, però la va abandonar el 1872 per a crear la seva pròpia empresa, reunificant els petits tallers dels seus germans en una sola fàbrica de teixits de cotó, mescla i llana, situada a Castellterçol i amb oficines i despatx al carrer de Mendizàbal (actual Junta de Comerç), 16.
El 1888, Casimir Casarramona i Cia guanyà la medalla de plata a l'Exposició Universal de Barcelona per la seva magnífica col·lecció de mantes, tovalloles i llenços. Mentrestant el seu germà Joan havia establert una fàbrica de filats i teixits de cotó a Sant Feliu de Torelló, moguda per la força hidràulica del riu Ter. Tanmateix, els negocis no li van anar bé i acabà amb tots els béns embargats. Aleshores, Casimir es quedà la fàbrica de Barcelona i deixà per als creditors la de Sant Feliu de Torelló.
El 1909, va encarregar a l'arquitecte Josep Puig i Cadafalch el projecte d'una nova fàbrica al carrer de Mèxic (vegeu Fàbrica Casaramona). El 1911, la fàbrica del Raval (vegeu casa-fàbrica Terrés) va ser destruïda per un incendi, la qual cosa va impulsar la construcció de la nova, inaugurada el 1913 i que va merèixer el premi anual de l'Ajuntament de Barcelona.
Va morir el dia 18 de maig del 1913 al seu domicili de la Gran Via de les Corts Catalanes, 601. L'empresa quedà en mans del seu fill August, però durà pocs anys, ja que abans del 1920 havia tancat.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 Cabana, 1992.
* ↑ Anuario del comercio, de la industria, de la magistratura y de la administración, 1884, p. 827.
* ↑ Anuario del comercio, de la industria, de la magistratura y de la administración, 1884, p. 800.

## Bibliografia

* Artigues i Vidal, Jaume; Mas i Palahí, Francesc. El model de casa fàbrica als inicis de la industrialització. Registre de fàbriques de Ciutat Vella de Barcelona 1738-1807/1808-1856, 2019, p. 512. ISBN 978-84-9156-216-0.
* Cabana, Francesc «Casimir Casarramona. L'opció del vapor». Fàbriques i Empresaris. Els protagonistes de la Revolució Industrial a Catalunya. Enciclopèdia Catalana, 1992 [Consulta: 10 octubre 2022].
# Cementiri de Colomers

El Cementiri de Colomers és una obra de Colomers (Baix Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

El cementiri de Colomers, situat fora del nucli, al costat de la carretera a sant Mori, és de planta trapezial. La banda més amb la dona a la carretera.
Té un corredor central que duu a una petita capella neoromànica de pedra amb coberta a dues vessants de maó. A banda i banda d'aquest eix s'arrengleren els nínxols.
La porta d'accés és d'inspiració clàssica. Té columnes d'estil dòric (amb basament), entaulament i timpà triangular que conté la data del 1926.

## Història

L'obra va ser realitzada l'any 1926, d'acord amb la data que apareix al timpà de la porta d'accés al cementiri. La seva tipologia d'inspiració clàssica recorda la del cementiri vell de l'escala, obra realitzada en el segle xix.

## Referències

* 1 2 3 4 «Cementiri de Colomers». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24 desembre 2018].
# Clube Atlético Taquaritinga

El Clube Atlético Taquaritinga, és un club de futbol brasiler de la ciutat de Taquaritinga, a l'estat de São Paulo. Els seus colors són vermell, negre i verd.

## Història

El club fou fundat en 1942 per immigrants italians de la ciutat amb als colors vermell, blanc i verd en honor de bandera d'Itàlia, més aviat fou obligat a canviar els colors de l'equip a causa que el Brasil declarava la guerra contra els països de l'eix, canviant el color del blanc al negre. En els anys 50, el club disputeix per primera vegada un campionat professional, la série A3, tercera categoria del futbol paulista. Seu primer títol fou en 1964, guanyant la série A3. El club fou campió de la série A2 en 1982 i per primera vegada competeix al campionat paulista, on va guanyar del Corinthians per 2-0. Actualment disputeix el Campionat paulista de la segona divisió, quarta categoria del futbol paulista.
El Taquaritinga juga a l'Estadi Adail Nunes, conegut com a Taquarão, fundat el 1983, amb a capacitat per a 16.000 persones.

## Palmarès

* 2 Campionat paulista série A2: 1982 i 1992
* 2 Campionat paulista série A3: 1964
* 1 Campionat paulista ségona divisió: 1997

## Referències

* ↑ Comunicação, Drive. «Federação Paulista de Futebol» (en portuguès brasiler). [Consulta: 29 agost 2020].
* ↑ «Adail Nunes da Silva (Taquarão) :: ceroacero.es» (en castellà). [Consulta: 29 agost 2020].

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2021-04-16 a Wayback Machine. (portuguès)
# Codas

Coudes és un municipi francès del departament del Puèi Domat i la regió d'Alvèrnia-Roine-Alps.
# Code 46

Code 46 és una pel·lícula del Regne Unit de 2003, dirigida per Michael Winterbottom (Wonderland) i protagonitzada per Samantha Morton (Sweet and Lowdown), Tim Robbins (Mystic River), Jeanne Balibar (Va savoir) i Om Puri (La guerra d'en Charlie Wilson). Ha estat doblada al català. És un llargmetratge d'intriga de tall futurista, proper a la ciència-ficció i amb una estètica molt cuidada.
La pel·lícula va estar nominada el 2003 al Lleó d'Or al Festival Internacional de Cinema de Venècia, per Michael Winterbottom.

## Argument

En un futur proper, les atapeïdes ciutats estan protegides per punts de control d'alta seguretat, i mentre alguns ciutadans gaudeixen del privilegi de tenir la documentació necessària per entrar en elles, molts d'altres han de quedar-se fora. El detectiu William, casat i pare de família, està investigant la producció fraudulenta de l'esmentada documentació al si d'una companyia d'assegurances de Shangai. Però durant la seva investigació s'enamora de María, la principal sospitosa, i després de passar amb ella una nit decideix no denunciar-la. Tanmateix, en tornar a casa, un dels clients de Maria mor mentre feia servir un document fals, per la qual cosa William ha de tornar a Shangai, on es veurà obligat a decidir entre seu deure professional i el seu nou amor.

## Repartiment

* Tim Robbins: William Geld
* Samantha Morton: Maria Gonzalez
* Togo Igawa: Xofer
* Natalie Mendoza: Recepcionista de Sphinx
* Nabil Elouahabi: Venedor
* Om Puri: Bahkland
* Jeanne Balibar: Sylvie
* Nina Wadia: Recepcionista de l'hospital
* Archie Panjabi: agent "Check In"

## Referències

* ↑ Versió en català a Ésadir.cat
* ↑ El cinema europeu domina la Mostra de Venècia a VilaWeb, 27/8/2003 PDF
* ↑ Scott, A. O. «FILM REVIEW; A Future More Nasty, Because It's So Near» (en anglès). The New York Times.

## Enllaços externs

* Crítica de la pel·lícula a The Washington Post (anglès)
Viccionari
# Codi ATC L04

El codi ATC L04, descrit com Agents immunosupressors, és una subgrup terapèutic de l'Anatomical, Therapeutic, Chemical Classification System (ATC). La classificació ATC és un sistema de codis alfanumèric desenvolupat per l'Organització Mundial de la Salut (OMS) per als fàrmacs i altres productes sanitaris. El subgrup L04 és part del grup anatòmic L Agents antineoplàstics i immunomoduladors.
Els codis per a ús veterinari (codis ATCvet) poden han estat creats afegint la lletra Q davant dels codis ATC humans: QL04...
Les adaptacions estatals de la classificació ATC poden incloure codis addicionals no presents en aquesta llista, que segueix la versió de l'OMS.

## L04A Agents immunosupressors

    L04AA Agents immunosupressors selectius
    L04AB Inhibidors del factor de necrosi tumoral alfa (TNF-α)
    L04AX Altres agents immunosupressors

## Referències

* ↑ «ATC/DDD Index 2016: code L04». WHO Collaborating Centre for Drug Statistics Methodology.
* ↑ «ATCvet Index 2016: code QL04». WHO Collaborating Centre for Drug Statistics Methodology.
# Codi ATC M02

El codi ATC M02, descrit com Productes tòpics per al dolor articular i muscular, és una subgrup terapèutic de l'Anatomical, Therapeutic, Chemical Classification System (ATC). La classificació ATC és un sistema de codis alfanumèric desenvolupat per l'Organització Mundial de la Salut (OMS) per als fàrmacs i altres productes sanitaris. El subgrup M02 és part del grup anatòmic M Sistema musculoesquelètic.
Els codis per a ús veterinari (codis ATCvet) poden han estat creats afegint la lletra Q davant dels codis ATC humans: QM02...
Les adaptacions estatals de la classificació ATC poden incloure codis addicionals no presents en aquesta llista, que segueix la versió de l'OMS.

## M02A Productes tòpics per al dolor articular i muscular

    M02A A Preparats amb antiinflamatoris no esteroïdeus per a ús tòpic
    M02A B Preparats amb Capsicum i agents similars
    M02A C Preparats amb àcid salicílic i derivats
    M02A X Altres productes tòpics per al dolor muscular i articular

## Referències

* ↑ «ATC/DDD Index 2016: code M02». WHO Collaborating Centre for Drug Statistics Methodology.
* ↑ «ATCvet Index 2016: code QM02». WHO Collaborating Centre for Drug Statistics Methodology.
# Chieko Hase

Chieko Hase (長谷 千恵子, 25 de octubre de 1956) és una exfutbolista japonesa.

## Selecció del Japó

Va debutar amb la selecció del Japó el 1981. Va disputar 3 partits amb la selecció del Japó.

## Estadístiques

Selecció del Japó :
| Anys | Partits | Gols |
| 1981 | 3 | 0 |
| Total | 3 | 0 |

## Referències

* ↑ Japan Football Association(japonès)
# Chief Santos Football Club

El Chief Santos Football Club és un club de futbol namibià de la ciutat de Tsumeb. Vesteix de color verd i taronja.

## Palmarès

* Lliga namibiana de futbol:
** 1993, 2003
* Copa namibiana de futbol:
** 1991, 1998, 1999, 2000

## Referències

* ↑ «- - - Club Profile, Club History, Club Badge, Results, Fixtures, Historical Logos, Statistics». [Consulta: 30 juny 2019].
* ↑ «Santos determined to stay put». neweralive.na. [Consulta: 30 juny 2019].
* ↑ «Namibia - List of Champions». RSSSF.
* ↑ «Namibia - List of Cup Winners». RSSSF.
# China Blue

China Blue és un documental basat en la història de dues treballadores d'una fàbrica de texans situada a prop de la ciutat de Canton. El documental analitza tant presumptes condicions d'explotació en les fàbriques de la Xina i la creixent importància de la Xina com un país exportador a una escala global. Una de les treballadores es diu Jasmine i és la principal protagonista. Va ser dirigit per Micha Peled.

## Enllaços externs

* Pàgina web per China Blue Arxivat 2011-01-28 a Wayback Machine.
* China Blue Pàgina web d'Independent Lens a PBS
# Coelorinchus leptorhinus

Coelorinchus leptorhinus és una espècie de peix de la família dels macrúrids i de l'ordre dels gadiformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 85 cm de llargària total.

## Hàbitat

És un peix d'aigües profundes que viu entre 400-800 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a la costa nord-oriental de Taiwan.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Giorna M. E. 1809. Mémoire sur des poissons d'espèces nouvelles et de genres nouveaux. Plus: Suite et conclusion du mémoire (pp. 177-180). Mem. Acad. Imp. Sci. Lit. Beaux-arts., Turin v. 9 (pt 1). 1-19, 177-180.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ «Coelorinchus leptorhinus». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Chiou, M.-L., K.-T. Shao i T. Iwamoto, 2004. New species of Caelorinchus (Macrouridae, Gadiformes, Teleostei) from Taiwan, with a redescription of Caelorinchus brevirostris Okamura. Copeia 2:298-304.

## Bibliografia

* Chiou, M.-L., K.-T. Shao i T. Iwamoto, 2004. A new species, Caelorinchus sheni, and 19 new records of grenadiers (Pisces: Gadiformes: Macrouridae) from Taiwan. Zool. Stud. 43(1):35-50.
* Cohen, D.M., T. Inada, T. Iwamoto i N. Scialabba 1990. FAO species catalogue. Vol. 10. Gadiform fishes of the world (Order Gadiformes). An annotated and illustrated catalogue of cods, hakes, grenadiers and other gadiform fishes known to date. FAO Fish. Synop. 10 (125). 442 p.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Geistdoerfer, P. 1986. Macrouridae. p. 644-676. A P.J.P. Whitehead, M.-L. Bauchot, J.-C. Hureau, J. Nielsen i E. Tortonese (editors) Fishes of the north-eastern Atlantic and the Mediterranean. UNESCO, París. Vol. 2.
* Geistdoerfer, P. 1990. Macrouridae. p. 541-563. A J.C. Quero, J.C. Hureau, C. Karrer, A. Post i L. Saldanha (editors) Check-list of the fishes of the eastern tropical Atlantic (CLOFETA). JNICT, Lisboa; SEI, París; i UNESCO, París. Vol. 2.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1-4051-2494-6.
* Iwamoto, T. 1999. Order: Gadiformes. Macrouridae (sometimes Coryphaenoididae, Bathygadidae, Macrourididae, Trachyrincidae, in part, in literature). p. 1986-1992. A K.E. Carpenter i V.H. Niem (editors) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the WCP. Vol. 3. Batoid fishes, chimaeras and bony fishes part 1 (Elopidae to Linophrynidae). FAO, Roma.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Coll de Terranera

El Coll de Terranera, o Ternera, és una lleugera collada a 229,9 m alt de la carretera estatal 116 (Perpinyà - La Guingueta d'Ix), dins del terme comunal de Rodès, de la comarca del Conflent (Catalunya del Nord).
Està situat a la zona sud-est del terme de Rodès, a prop del límit amb el terme de Bulaternera. Tot i que és plenament dins de la comarca del Conflent, se'l considera el límit entre el Conflent i el Rosselló.

## Etimologia

Terranera, o Ternera, prové de l'indret on es troba, caracteritzat per la foscor del sòl; així, de Terra Nera (nera ~ negra), s'aglutina en Terranera o evoluciona fins a esdevenir Ternera. Té el mateix origen el nom del poble de Bulaternera.

## Referències

* ↑ El Coll de Terranera en els ortofotomapes de l'IGN
* ↑ Becat 2015.

## Bibliografia

* Becat, Joan. «136 - Rodés». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. II. Montoriol - el Voló. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Rodès». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.
# Dècada del 400 aC
## Esdeveniments

* Esparta venç Atenes i acaba la Guerra del Peloponès
* Reformes a la Xina per igualar l'estil de vida de les diferents regions
* Plató és deixeble de Sòcrates

## Personatges destacats

* Alcibíades (general atenenc)
* Tucídides
# Eduard Eelma

Eduard Eelma (Sant Petersburg, 7 d'abril de 1902 - Kírov, 16 de novembre de 1941) fou un futbolista estonià de la dècada de 1920.
Fou 58 cops internacional amb la selecció d'Estònia amb la que participà en els Jocs Olímpics de 1924. Pel que fa a clubs, defensà els colors de Tallinna JK.
Eduard Eelma fou arrestat per la NKVD a Tallinn l'estiu de 1941, sentenciat a mort i executat a la presó a Kírov el 16 de novembre de 1941.

## Referències

* ↑ History of Eduard Ellman-Eelma on rsssf.com
* ↑ Perfil a eu-football.info
* ↑ «I.F.F.H.S. – Norge 1908-1940 – Suomi 1911-1940 – Eesti 1920-1940». Arxivat de l'original el 2007-12-16. [Consulta: 6 gener 2019].https://www.memoriaal.ee/en/search/?q=eelma+eduard&f=all
# Djebel Bouramli

Djebel Bouramli és una muntanya de Tunísia declarada reserva natural pel govern per la protecció de guineus i l'intent de recuperació de la Gazella cuvieri i l'Ammotragus laervia, situada a la delegació de Gafsa Nord, a la governació de Gafsa. Ocupa una superfície de 150 hectàrees. Vegetació de pi d'Alep. La seva altura màxima és de 1128 metres.

## Referències

* ↑ «Còpia arxivada» (en àrab). Atlas des Paysages de Tunisie, 2009. Arxivat de l'original el 2022-05-24 [Consulta: 12 juny 2022].
* ↑ Séthom, Hafedh; Kassab, Ahmed. Les régions géographiques de la Tunisie (en francès). Université de Tunis, 1981.
* ↑ Kassab, Ahmed; Séthom, Hafedh. Géographie de la Tunisie: le pays et les hommes (en francès). Université de Tunis, 1980.
# Geranium pusillum

Geranium pusillum és una espècie classificada a la família de les geraniàcies que habita des d'Europa excepte a Islàndia a l'Àsia central, l'Índia, Iraq i Àfrica. Prolifera en zones ermes i en camps de cultiu. Creix en penya-segats, turons àrids i camps. És com Geranium molle però amb flors més petites, de pètals lila pàl·lid de 2-4 mm, i sèpals aproximadament de 4 mm. Amb 3-5 estams estèrils, sense anteres. El fruit és pilós, sense crestes transversals. Floreix a la primavera i estiu.

## Referències

* ↑ «Geranium pusillum ». Real Jardín Botánico: Proyecto Anthos.
# Carl Flesch

Carl Flesch (hongarès: Flesch Károly) (Moson i Mosonmagyaróvár, 9 d'octubre de 1873 - Lucerna, 14 de novembre de 1944) va ser un violinista i professor hongarès.
Va començar a tocar el violí als set anys. Als 10 anys va ser traslladat a Viena per estudiar amb Jakob Grün. Als 17 anys va marxar a París i es va incorporar al Conservatori de París, estudiant amb Martin Pierre Marsick. Es va instal·lar a Berlín i el 1934 a Londres.
Va ser conegut per les seves actuacions en solitari en una àmplia gamma de repertori (de música barroca a contemporània), guanyant fama com a intèrpret de música de cambra. També va impartir classes a Bucarest (1897-1902), Amsterdam (1903-08), Filadèlfia (1924-28) i Berlín ("Hochschule fuer Musik", 1929-34). Va publicar diversos llibres d'ensenyament, incloent-hi "Die Kunst des violin-spiels" (L'art de tocar el violí, 1923), en el qual va defensar el violinista com a artista més que virtuós. Entre els seus molts alumnes hi havia tant intèrprets com a pedagogs. Va dir que el seu alumne preferit era l'australiana Alma Moodie, que va aconseguir una gran fama a la dècada de 1920 i 1930, però que no va fer cap enregistrament i és poc conegut avui dia. En les seves memòries va dir: "... hi havia sobretot Henry [és a dir, Henri] Temianka, que va fer un gran reconeixement a l'Institut [Curtis]: tant a nivell musical com tècnic, posseïa un model de col·lecció de talents".
Un dels pocs enregistraments de Flesch és una interpretació molt distingida del gran Concerto de violí D menor de Bach (Columbia) en el qual va tocar el segon violí al gran Joseph Szigeti, amb Walter Goehr dirigint una orquestra de cordes anònima de Londres a finals dels anys trenta.
Va ser consultat (com Oskar Adler) per Louis Krasner sobre dificultats tècniques al Concert per a violí d'Alban Berg, que Krasner estrenaria. El sistema d'escala de Carl Flesch és un element bàsic de la pedagogia del violí.
Va ser propietari del "Brancaccio Stradivarius", però va haver de vendre-ho el 1928 després de perdre tots els seus diners a la Borsa de Nova York.
Flesch va viure a Londres durant la dècada de 1930 i més tard va ser arrestat per la Gestapo als Països Baixos, va ser posat en llibertat i va morir a Lucerna, Suïssa, al novembre de 1944.

## Alumnes de Flesch

| Janine Andrade Aida Stucki Charles Barkel Edwin Bélanger Bronislaw Gimpel Ivry Gitlis Szymon Goldberg Ida Haendel Josef Hassid Adolf Leschinski Alma Moodie Mária Thomán | Ginette Neveu Yfrah Neaman Ricardo Odnoposoff Eric Rosenblith Max Rostal Henryk Szeryng Henri Temianka Roman Totenberg Josef Wolfsthal Grażyna Bacewicz Howard Leyton-Brown |

## Referències

* ↑ «Kay Dreyfus, Alma Moodie and the Landscape of Giftedness, 2002». Arxivat de l'original el 2019-04-03. [Consulta: 8 abril 2020].
* ↑ Carl Flesch: The Memoirs of Carl Flesch (trans. Hans Keller and ed. by him in collaboration with C.F.Flesch); foreword by Max Rostal (1957)
* ↑ F. C. DeCoste, Bernard Schwartz The Holocaust's ghost: writings on art, politics, law, and education - 2000 p79
# Districte de Moamba

El districte de Moamba és un districte de Moçambic, situat a la província de Maputo. Té una superfície de 4.628 kilòmetres quadrats. En 2007 comptava amb una població de 57.568 habitants. Limita al nord amb el riu Massintonta que el separa del districte de Magude, al sud el districte de Namaacha, a l'est els districtes de Manhiça i Marracuene i a l'oest amb la línia fronterera artificial amb la província sud-africana de Mpumalanga.

## Divisió administrativa

El districte està dividit en cinc postos administrativos (Catembe, Catuane, Machangulo, Missevene i Zitundo), compostos per les següents localitats:
* Posto Administrativo de Moamba:
** Vila de Moamba
** Moamba
** Muzongo
* Posto Administrativo de Pessene:
** Mahulana
** Pessene
** Vundiça
* Posto Administrativo de Ressano Garcia:
** Regue
** Vila de Ressano Garcia
** Ressano Garcia
* Posto Administrativo de Sabié:
** Macaene
** Malengane
** Matunganhane
** Sabié

## Referències

* ↑ «Instituto Nacional de Estatística». Arxivat de l'original el 2008-03-08. [Consulta: 8 març 2008].
# Dolomiaea souliei

Dolomiaea souliei és una espècie de planta amb flors del gènere Dolomiaea dins la família de les asteràcies (Asteraceae).
En la medicina tradicional xinesa on s'utilitza l'arrel. Es fa servir principalment en cas de dolor estomacal, dolor abdominal, manca de gana, vòmits i diarrea.
A Espanya, amb el nom de Vladimiria soulei, figura en la llista de plantes de venda regulada.

## Taxonomia
### Sinònims

Els següents noms científics són sinònims homotípics de Dolomiaea souliei:
* Jurinea souliei Franch.
* Vladimiria souliei (C.Shih) Y.Ling

## Referències

* 1 2 «Dolomiaea souliei» (en anglès). Plants of the World Online. Royal Botanic Gardens. Kew. [Consulta: 7 juliol 2023].
* ↑ Chinabooks
* ↑ ORDRE SCO/190/2004, de 28 de gener, per la qual s'estableix la llista de plantes la venda al públic de les quals queda prohibida o restringida per raó de la seva toxicitat
# Driving range

Al golf, el driving range o terreny de pràctiques és el lloc on els jugadors poden practicar aquest esport. Aquí es comença a entrar en contacte amb el golf, ja que tot jugador (aficionat o professional) ha d'haver assolit cert nivell tècnic abans de sortir al camp per primera vegada.
El driving range ha de comptar amb un ampli espai per a realitzar cops de pràctiques. Tot i que no hi ha una normativa específica sobre la mida que ha de tenir, aquest ha de permetre .
Tot el camp de pràctiques ha de comptar almenys amb un pro o tècnic professional, qui rebrà i ensenyarà als que comencen a practicar aquest esport o aquells que busquen millorar el seu joc. Ha de disposar així mateix d'un aparell per llogar boles.

## Referències

* ↑ «Diccionari general de l'esport | TERMCAT». [Consulta: 12 gener 2023].
# Districte de Mocímboa da Praia

El Districte de Mocímboa da Praia és un districte de Moçambic, situat a la província de Cabo Delgado. Té una superfície 3.524 kilòmetres quadrats. En 2015 comptava amb una població de 108.093 habitants. Limita al nord i nord-est amb el districte de Palma, a nord i nord-oest amb el districte de Nangade, a l'oest amb el districte de Mueda, al sud amb els districtes de Macomia i Muidumbe, i a l'est amb l'oceà Índic.

## Divisió administrativa

El districte està dividit en tres postos administrativos (Diaca, Mbau i Mocímboa da Praia), compostos per les següents localitats:
* Posto Administrativo de Diaca:
** Diaca, e
** Nango
* Posto Administrativo de Mbau:
** Marere, e
** Mbau
* Posto Administrativo de Mocímboa da Praia:
** Mocímboa da Praia, (municipi des de 1998)
** Quelimane

## Referències

* ↑ Instituto Nacional de Estatística