OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Can Mir (Sant Vicenç de Montalt)

Can Mir és una obra eclèctica de Sant Vicenç de Montalt (Maresme) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici gran, de principis de segle, aïllat, amb planta baixa i dues plantes. Té una torre i un porxo d'accés. Està coberta a dues aigües i coronada amb un ràfec. Envoltada per una gran jardí, també té terres per conrear.

## Referències

* ↑ «Can Mir». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24 agost 2017].
# Cal Moixarra

Cal Moixarra o Cal Mutxarra és una casa al carrer de les Cases Noves de la Nou de Gaià (Tarragonès). Al tractar-se, en principi, d'un renom atribuït a un individu (i posteriorment a la família sencera) es va començar a usar Cal Moixarra per referir-se a la residència de la família, i quan aquesta canviava de residència, també ho feia el renom. La Casa de Cal Moixarra es trobava inicialment al Carrer Major núm 23 de la Nou de Gaià. El primer conegut a ser anomenat "De Cal Moixarra" va ser el pagès Antoni Rovira Ramon, de la Nou de Gaià. Nascut el 1843 Antoni es casà amb Maria Serramià Tosquellas i tingué 7 fills coneguts:
* Antoni: El Renom es perd. Tingué un fill i una filla
* Isidre: Es casà amb Josepa Llenas Guasch i passa a anomenar-se De Cal Llenas. Tingué 3 filles i 4 fills.
* Maria Magdalena: Es casà amb Joan Baduell Carreras, el renom es perd. No es coneixen fills.
* Maria Teresa: El Renom es perd. No es coneixen fills.
* Josep: Es casà amb Neus Baduell Jansà i el Renom passa als seus fills juntament amb el cognom. Ell va ser qui comprà la casa al Carrer de les Cases Noves i hi traslladà el renom. Tingué 2 fills.
* Enric: Es casà amb Filomena Folch Miret i seguí usant el renom fins que abandonà el Poble i deixà d'usar-se. Cap dels seus descendents viu actualment al poble, però en no ésser substituït "Moixarra" per cap altre renom encara sobreviu en aquesta branca tot i no usar-se. Tingué 4 filles i 5 fills
* Joan: Morí d'infant a les poques setmanes d'edat

## Referències

* ↑ Blanch i Torrabadell, Carles "La Nou de Gaià" ISBN 9788497918770
* 1 2 3 Llibre de baptismes. 03.01.1892 - 10.10.1943, La Nou de Gaià, Arxiu Històric Arxidiocesà de Tarragona
* ↑ "Libro de matrimonios de la parroquia de Santa Maria Magdalena de La Nou". 17.05.1867 - 29.04.1922
* ↑ «Fons documentals». arxiuenlinia.
# Camí de la Vida

El Camí de la Vida (en rus, дорога жизни, doroga jizni) fou el nom donat a una ruta de transport que travessava el llac Làdoga congelat, que proporcionava l'únic accés a la ciutat assetjada de Leningrad en els mesos d'hivern durant la Gran Guerra Pàtria de 1941 a 1945. Aquesta via forma part actualment del lloc patrimoni de la Humanitat «Centre històric de Sant Petersburg i conjunts monumentals annexos»
El setge de Leningrad durà 872 dies, de setembre de 1941 a gener de 1944, quan les forces alemanyes i finlandeses tallaren tot accés per terra a la ciutat per a matar de fam a la seva població. Més d'un milió de ciutadans de Leningrad moriren per inanició, fred i bombardejos nazis. A través del Camí de la Vida, fou possible dur abastaments a la ciutat i treure a civils a la costa oposada, controlada encara pels soviètics. Els camions d'aquests combois, gairebé indefensos, eren atacats constantment per l'artilleria i l'aviació enemigues. Per això, alguns sobrevivents recorden amargament la ruta com un "Camí de la Mort".
No obstant això, la ciutat de Leningrad resistí fins que una ofensiva soviètica travessà les línies enemigues, frenant el setge el gener de 1944. Per l'heroisme de la seva població, Leningrad va ser la primera ciutat a rebre el títol honorífic de "Ciutat Heroica" el 1945.

## 1943 Restabliment de la navegació pel llac Ladoga.

Amb la navegació el 1943, es construïen noves barcasses a la drassana de Syasskaya, i a l'abril se'n van construir 20 d'elles [130]. La pista de gel va deixar de funcionar el 31 de març i el transport d'aigua al llarg de Ladoga va començar el 2 d'abril, tot i que les rutes estaven completament lliures de gel només el 26 d'abril. A finals de maig i principis de juny, l'enemic va dur a terme una sèrie de bombardejos a gran escala dels ports de Ladoga, a causa dels quals cinc vaixells van ser enfonsats, i molts van resultar greument danyats [131]. A l'estiu, dos submarins (M-77 i M-79) eren transportats per ferrocarril des de Leningrad fins al llac Ladoga. Van ser llançats en escorcolls a la badia de Golsman i posteriorment van participar en les operacions de la Flotilla Naval de Ladoga. A causa del fet que el 1943 una part important de la càrrega es dirigia directament a Leningrad per ferrocarril, passant per Ladoga, el transport d'aigua va disminuir significativament. En total, en la navegació de 1943, 240 mil tones de càrrega i 856 m³ de fusta, així com 162 mil persones van ser transportades a Leningrad [131].
El nombre total de mercaderies transportades a Leningrad per la carretera de la vida durant tot el període de l'operació va ascendir a més d'un milió 615 milers de tones. Al mateix temps, aproximadament un milió de 376 mil persones van ser evacuades de la ciutat [133].

## Vegeu també

* Carretera de gel

## Referències

* ↑ «Historic Centre of Saint Petersburg and Related Groups of Monuments». UNESCO Culture Sector.
* ↑ Платонов А. В.. Энциклопедия советских подводных лодок. 1941-1945. М: Издательство АСТ, 2004, p. 295—297. ISBN 5-17-024904-7.
# Canta Canalla

Canta Canalla és un grup de música infantil de València creat l'any 2018. Està format per Eduard Marco, Ferran Bataller, Paco Arroyo, Carme Laguarda i Javi Vega.
La formació naix el 2018, any en què publiquen el seu primer treball, que té el mateix nom que el grup. El seu segon disc, Revolucions per Menuts, va ser publicat el setembre del 2019. L'estiu de l'any 2021, publicaren la cançó, videoclip i videojoc Patacona, dedicada a la platja d'Alboraia, i on feien pedagogia sobre la importància de tindre cura del medi ambient.

## Referències

* 1 2 Rodríguez Gimeno, Rafa. «Una a una: "Canta canalla" (Canta Canalla)». Verlanga, 10-10-2018. [Consulta: 5 novembre 2021].
* ↑ Albert, Pablo. «Eduard Marco: "Volem transmetre als infants el missatge de la llibertat absoluta"». Levante-EMV, 13-11-2019. [Consulta: 8 novembre 2021].
* 1 2 «El rock més canalla». El Temps, 15-03-2020. [Consulta: 5 novembre 2021].
* ↑ «Canta Canalla llama a los niños y niñas a la revolución». Culturplaza. [Consulta: 5 novembre 2021].
* ↑ «El grup Canta Canalla llança ‘Patacona’ per ensenyar a cuidar el medi ambient». À Punt, 30-07-2021. [Consulta: 5 novembre 2021].
# Camp de l'Escopeter

El Camp de l'Escopeter és un paratge de camps de conreu del terme municipal de Sant Quirze Safaja, de la comarca del Moianès. És a la part septentrional del terme municipal, a l'extrem sud-oest de la Serra de la Codina, a ponent del Collet de l'Escopeter i al sud-est de la Baga de la Corona. És a la carena que separa el torrent de la Rovireta, a llevant, del torrent de l'Espluga.

## Vegeu també

* Roques Codines

## Referències

* ↑ El Camp de l'Escopeter a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Can Calau

Can Calau és una casa de Rupit i Pruit (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Casa mitgera amb la façana orientada vers llevant i el carener paral·lel a aquest sector i la part de ponent adossada al cingle del Castell. A la planta baixa s'hi obre un portal rectangular i una finestra amb reixes de ferro forjat. Al primer pis dues finestres amb ampits motllurats i espieres tapiades, al segon finestres de les mateixes característiques i a la part dreta un balcó amb la llinda datada de 1644. A la part esquerra de la façana s'adossa un banc a la paret. El ràfec és de construcció recent així com l'ampit del balcó. És de pedra arrebossada i amb les obertures de pedra pica.

## Història

La plaça del coll del Castell es troba a la part alta de la vila de Rupit, sota el mur de llevant del Castell. Les cases estan assentades damunt el cingle i la gran majoria pertanyen als segles XVII-XVIII. Com totes les de Rupit han estat restaurades respectant la tipologia primitiva. L'establiment de Cavallers al Castell de Rupit donà un caire aristocràtic a la vila. Al segle xiv la demografia baixa considerablement, al fogatge del segle xvi s'experimentà un cert creixement i al segle xvii comença a ésser un nucli important de població, ja que durant la guerra dels Segadors (1654) s'hi establiren molt francesos.

## Referències

* 1 2 «Can Calau». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 setembre 2017].
# Can Cadafalch

Can Cadafalch és una masia del municipi de Castellar del Vallès (Vallès Occidental) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una masia d'estructura clàssica i planta rectangular. El frontis presenta una solució asimètrica deguda a l'ampliació de la cruixia lateral esquerra. La distribució de les obertures en el mur, també corrobora l'arítmia de la façana.
Un portal adovellat i d'arc de mig punt, dona entrada a la casa pel lloc on s'ha practicat l'ampliació. Adossada en el mur del lateral dret, s'hi troba una construcció porxada de secció quadrada i teulada a quatre vessants amb ràfec sobresortint, que forma part del conjunt habitat. El cos afegit, resultat freqüent d'aquests additaments a l'habitacle principal, es causa d'una certa complexitat volumètrica, que allunya Can Cadafalch de la tipologia clàssica i descrita per Josep Danés (grup II). Les construccions annexes, són usades actualment per útils feiners. La teulada és a dos vessants i el carener perpendicular a la façana.

## Història

La finca de la masia és esmentada el 1308 i habitada des de llavors per la família d'aquest cognom. S'hi ha trobat "pedres de llamp", del neolític i enterraments medievals. Té una capella dedica a Sant Antoni, amb pedres treballades a les parets que porten les dates de 1628 y 1708. Antich de Cadafalch, fou rector de Sant Feliu del Racó del 1417 al 1488. Narcís Cadafalch (de la Parròquia de Savall i del terme civil de Castellar) era síndic de Castellar entre el 1640 i el 1653. El 1859, amb la reorganització parroquial, se segregà de la parròquia de Sant Llorenç per ser afegida a la de Castellar. La mare de l'arquitecte Puig i Cadafalch era nascuda en aquesta masia.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Can Cadafalch». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 16 desembre 2015].
# Can Roure (Sentmenat)

Can Roure és una masia gòtica de Sentmenat (Vallès Occidental) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Masia de frontis asimètric i façana arrebossada amb murs de pedra de còdols arrodonits.
La part baixa presenta la porta principal allindada (reformada).
En el segon pis, hi ha tres finestres emmarcades amb grans adovellats de pedra i decorades amb elements gòtics.
La coberta és de teules àrabs i a dos aiguavessos i el carener perpendicular a la façana. Existeix una construcció baixa adossada a la masia, amb porta d'entrada coberta amb barbacana. Aquest cos està destinat a l'acolliment del bestiar i estris del camp.

## Referències

* 1 2 3 4 «Can Roura». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 juliol 2018].
# Can Rovira

«Can Rovira» té aquests significats:
* Can Rovira (Alella), casa al Maresme
* Can Rovira (Cornellà del Terri), masia al Pla de l'Estany
* Can Rovira (Igualada), casa de l'Anoia
* Can Rovira (Polinyà), casa del Vallès Occidental
* Can Rovira (Sant Hilari Sacalm), casa de la Selva
* Can Rovira (Sant Miquel de Campmajor), casa del Pla de l'Estany
* Can Rovira (Santa Oliva), casa al Baix Penedès
* Can Rovira (Subirats), masia de l'Alt Pededès
* Can Rovira (Vilajuïga), casa de l'Alt Empodrà
* Can Rovira (Vilobí d'Onyar), casa de la Selva
* Can Rovira de la Volta, casa de Jorba (Anoia)
* Can Rovira de Villar, masia de Llerona, a les Franqueses del Vallès (Vallès Oriental)
# Canal de la Vila Vella

El Canal de la Vila Vella és una obra d'Olot (Garrotxa) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

En aquest lloc es conserva el rec dels molins que abastia les indústries de la zona, que neix en el bagant de Santa Magdalena. S'ha conservat la sínia hidràulica que havia servit per fer electricitat. També és remarcable l'edifici amb nou voltes i columnes sustentants semblant a una llotja edifici probablement vinculat a la indústria dels tints o teixits.

## Referències

* ↑ «Canal de la Vila Vella». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 26 maig 2020].
# Canal de potassi controlat per voltatge

Els canals de potassi dependents de voltatge (amb acrònim anglès VGKC) són canals transmembrana específics per al potassi i sensibles als canvis de voltatge en el potencial de membrana de la cèl·lula. Durant els potencials d'acció, juguen un paper crucial a l'hora de tornar la cèl·lula despolaritzada a un estat de repòs.

## Classificació
### Subunitats alfa

Les subunitats alfa formen el porus de conductància real. A partir de l'homologia de seqüències dels nuclis transmembrana hidrofòbics, les subunitats alfa dels canals de potassi dependents de voltatge s'agrupen en 12 classes. Aquests s'etiqueten K$_v$ α1-12. La següent és una llista de les 40 subunitats alfa del canal de potassi dependents de voltatge humans conegudes agrupades primer segons la funció i després subagrupades segons l'esquema de classificació d'homologia de la seqüència K$_v$:
Rectificador retardat: lentament inactivant o no inactivant
* K$_v$ α1.x - Relacionat amb l'agitador : K$_v$ 1.1 (KCNA1), K$_v$ 1.2 (KCNA2), K$_v$ 1.3 (KCNA3), K$_v$ 1.5 (KCNA5), K$_v$ 1.6 (KCNA6), K$_v$ 1.7 (KCNA7). ), K$_v$ 1.8 (KCNA10)
* K$_v$ α2.x - Relacionat amb Shab: K$_v$ 2.1 (KCNB1), K$_v$ 2.2 (KCNB2)
* K$_v$ α3.x - Relacionat amb Shaw: K$_v$ 3.1 (KCNC1), K$_v$ 3.2 (KCNC2)
* K$_v$ α7.x: K$_v$ 7.1 (KCNQ1) - KvLQT1, K$_v$ 7.2 (KCNQ2), K$_v$ 7.3 (KCNQ3), K $_v$ 7.4 (KCNQ4), K$_v$ 7.5 (KCNQ5)
* K$_v$ α10.x: K$_v$ 10.1 (KCNH1)
Canal de potassi tipus A: inactivant ràpidament
* K$_v$ α1.x - Relacionat amb l'agitador: K$_v$ 1,4 (KCNA4)
* K$_v$ α4.x - Relacionat amb Shal: K$_v$ 4.1 (KCND1), K$_v$ 4.2 (KCND2), K$_v$ 4.3 (KCND3)

### Subunitats beta

Les subunitats beta són proteïnes auxiliars que s'associen amb subunitats alfa, de vegades en una estequiometria α$_4$β$_4$. Aquestes subunitats no condueixen el corrent per si soles, sinó que modulen l'activitat dels canals K$_v$.
* K $_v$ β1 (KCNAB1)
* K $_v$ β2 (KCNAB2)
* K $_v$ β3 (KCNAB3)
* minK (KCNE1)
* MiRP1 (KCNE2)
* MiRP2 (KCNE3)
* MiRP3 (KCNE4)
* Semblant a KCNE1 (KCNE1L)
* KCNIP1 (KCNIP1)
* KCNIP2 (KCNIP2)
* KCNIP3 (KCNIP3)
* KCNIP4 (KCNIP4)

## Referències

* ↑ «Voltage-Gated Potassium Channel - an overview | ScienceDirect Topics» (en anglès). https://www.sciencedirect.com.+[Consulta: 5 agost 2023].
* ↑ Pharmacological Reviews, 57, 4, December 2005, pàg. 473–508. DOI: 10.1124/pr.57.4.10. PMID: 16382104.
* ↑ Annals of the New York Academy of Sciences, 868, Apr 30, 01-04-1999, pàg. 344–55. Bibcode: 1999NYASA.868..344P. DOI: 10.1111/j.1749-6632.1999.tb11296.x. PMID: 10414304.
* ↑ The Neuroscientist, 12, 3, 01-06-2006, pàg. 199–210. DOI: 10.1177/1073858406287717. PMID: 16684966.
# Cantó de Rennes-Bréquigny

El cantó de Rennes-Bréquigny (bretó Kanton Roazhon-Bréquigny) és una divisió administrativa francesa situat al departament d'Ille i Vilaine a la regió de Bretanya.

## Composició

El cantó aplega la comuna de Rennes, fracció de Bréquigny limita a l'oest i al sud per la comuna de Saint-Jacques-de-la-Lande, a l'est per l'avinguda Henri Fréville i al nord pel boulevard Clemenceau.

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2001- | François Richou | PS | |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Enllaços externs

* Resultats de les eleccions cantonals de 2007
# Cantó de Sceaux

El cantó de Sceaux és un antic cantó francès del departament dels Alts del Sena, que estava situat al districte d'Antony. Comptava amb 2 municipis i el cap era Sceaux.
Al 2015 es va unir al cantó de Châtenay-Malabry.

## Municipis

* Châtenay-Malabry (part)
* Sceaux

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1967-1979 | Erwin Guldner | Centrista, després UDF |
| 1979-1985 | Jean Vons | PS |
| 1985-1998 | Pierre Ringenbach | UDF-CDS |
| 1998-2011 | Philippe Laurent | UDF, després Divers droite |
| 2011- | Jean-Jacques Campan | Sense etiqueta |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2010 |
| - | - | - | - | 21.112 | 23.832 | 22.640 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Cantó de Savigny-sur-Braye

El cantó de Savigny-sur-Braye és un cantó francès del departament de Loir i Cher, situat al districte de Vendôme. Té 8 municipis i el cap és Savigny-sur-Braye.

## Municipis

* Bonneveau
* Cellé
* Épuisay
* Fontaine-les-Coteaux
* Fortan
* Lunay
* Savigny-sur-Braye
* Sougé

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-19.. | M. Petit | SFIO |
| 19..-19.. | M. de Chauvigny | Divers droite |
| 19..-1973 | M. Jullien | Divers gauche |
| 1973-1985 | M. Dubois | PS |
| 1985-2004 | Michel Dupiot | UDF, després UMP |
| 2004- | Bernard Bonhomme | Divers droite, després NC |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| 6.012 | 5.835 | 5.354 | 5.488 | 5.545 | 5.727 | 6.126 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Cantó de Saint-Aignan

El cantó de Saint-Aignan és un cantó francès del departament de Loir i Cher, situat al districte de Romorantin-Lanthenay. Té 15 municipis i el cap és Saint-Aignan.

## Municipis

* Châteauvieux
* Châtillon-sur-Cher
* Chémery
* Choussy
* Couddes
* Couffy
* Mareuil-sur-Cher
* Méhers
* Meusnes
* Noyers-sur-Cher
* Pouillé
* Saint-Aignan
* Saint-Romain-sur-Cher
* Seigy
* Thésée

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1951 | M. Bertin | SFIO |
| 1951-197. | Jean Magnon | Divers gauche |
| 197.-1988 | Henri Cachein | Divers gauche, després divers droite |
| 1988-2001 | Yves Piau | PS |
| 2001- | Philippe Sartori | Divers droite |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| 15.598 | 15.894 | 16.301 | 16.652 | 16.728 | 16.776 | 17.660 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Cantó de Ressons-sur-Matz

El cantó de Ressons-sur-Matz és un cantó francès del departament de l'Oise, situat al districte de Compiègne. Té 24 municipis i el cap és Ressons-sur-Matz.

## Municipis

* Antheuil-Portes
* Baugy
* Belloy
* Biermont
* Boulogne-la-Grasse
* Braisnes
* Conchy-les-Pots
* Coudun
* Cuvilly
* Giraumont
* Gournay-sur-Aronde
* Hainvillers
* Lataule
* Margny-sur-Matz
* Marquéglise
* Monchy-Humières
* Mortemer
* Neufvy-sur-Aronde
* La Neuville-sur-Ressons
* Orvillers-Sorel
* Ressons-sur-Matz
* Ricquebourg
* Vignemont
* Villers-sur-Coudun

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1961 | M. Le Landais | radical, després RPF |
| 1961-1997 | Guy Desessart | CNIP, després FN |
| 1997- | Joseph Sanguinette | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| 6.873 | 7.466 | 7.445 | 8.347 | 9.330 | 10.319 | 11.413 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Cantó de Villiers-le-Bel

El cantó de Villiers-le-Bel és un cantó francès del departament de Val-d'Oise, situat al districte de Sarcelles. Des del 2015 té 7 municipis i el cap és Villiers-le-Bel.

## Municipis

* Bonneuil-en-France
* Bouqueval
* Gonesse
* Roissy-en-France
* Le Thillay
* Vaudherland
* Villiers-le-Bel

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1976-1994 | Louis Perrein | PS |
| 1994-2008 | Raymonde Le Texier | PS |
| 2008- | Didier Vaillant | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2010 |
| - | 30.233 | 32.961 | 35.338 | 38.333 | 38.405 | 40.274 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Cantó de Sauvatèrra de Biarn

El cantó de Sauvatèrra de Biarn és un cantó francès del departament dels Pirineus Atlàntics, al districte d'Auloron. Té 20 municipis: Avitenh, Andrenh, Atòs e Aspins, Autivièla, Sent Martin e Vidèren, Berrauta e Camun, Bergarona, Castèthbon, Espiuta, Guinarte e Paréntias, L'Espitau d'Orion, Lars, Monthòrt, Narp, Oràs, Orion, Aurriula, Aussencs, Sent Gladia, Arriba e Munenh, Sauvatèrra de Biarn i Tabalha e Usquenh. El cap és Sauvatèrra de Biarn.
Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1907-1945 | Léon Bérard | Gauche Democratique |
| 1945-1976 | Pierre de Chevigné | MRP |
| 1976-1994 | Jean Récapet | |
| 1994- | Denise Saint-Pé | UDF, després MoDem |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
# Cariclit

Cariclit (grec antic: Χαρίκλειτος, llatí: Chariclītus) fou un comandant de la flota ròdia que el 190 aC, juntament amb Eudem i Pamfílides, va derrotar la flota selèucida d'Antíoc III el Gran, capitanejada per Hanníbal i Apol·loni, en la batalla de l'Eurimedont, a prop de Side (Pamfília).

## Referències

* Charicleitus a Smith, William (editor). A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology (en anglès), 1870.
# Bellevue (Iowa)

Bellevue és una població dels Estats Units a l'estat d'Iowa. Segons el cens del 2000 tenia 2.350 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Bellevue tenia 2.350 habitants, 942 habitatges, i 629 famílies. La densitat de població era de 935,4 habitants per km².
Dels 942 habitatges en un 32,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 56,6% hi vivien parelles casades, en un 7,7% dones solteres, i en un 33,2% no eren unitats familiars. En el 29,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 17,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,41 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,01.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,4% tenia menys de 18 anys, un 6,4% entre 18 i 24, un 25,1% entre 25 i 44, un 20,7% de 45 a 60 i un 22,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 86,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 35.293 $ i la renda mediana per família de 44.438 $. Els homes tenien una renda mediana de 35.507 $ mentre que les dones 20.791 $. La renda per capita de la població era de 15.928 $. Entorn del 5% de les famílies i el 7,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Bellevue». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Bellevue». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Districte de Bienne

El districte de Bienne (Biel en alemany) és un dels 26 districtes del Cantó de Berna (Suïssa), té 51707 habitants (cens de 2007) i una superfície de 25 km². El cap del districte és Biel/Bienne i està format per 2 municipis. Es tracta de l'únic districte bilingüe del cantó. El 2010 va passar a formar part del nou Districte administratiu de Bienne, juntament amb parts dels antics districtes de Nidau i Büren.

## Municipis

| Municipis | Habitants (fin 2005) | Superfície en km² |
| Biel/Bienne | 48.735 | 21,60 |
| Evilard | 2.320 | 3,70 |