OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Nicolas Reyes

Nicolas Reyes (Arle, Provença, 22 de novembre de 1958) és el cantant principal del grup musical Gipsy Kings. És fill del fundador del grup, José Reyes, i cosí de Manitas de Plata i d'Hyppolyte Baliardo. Canta en diversos estils que inclouen principalment la rumba catalana i elements tradicionals i populars de música flamenca i llatinoamericana. Amb la seva veu ronca, ha contribuït a popularitzar amb els Gipsy Kings cançons com ara Bamboleo, Volare, Hotel California i moltes altres, les quals han encapçalat sovint les llistes d'èxits. A més, toca la guitarra (ritme) i fa palmes. És esquerrà.
Els avis de Nicolas provenien de Catalunya, d'on van fugir arran de la Guerra Civil Espanyola. Segons afirma el seu germà Paul en una entrevista, el seu avi Joanet era de Figueres i estava emparentat amb el pare d'en Peret. Com tota la seva família, Nicolas parla català i francès, tot i que canta sobretot en castellà. Viu a Arle, prop dels altres membres de Gipsy Kings i les seves respectives famílies, tots ells gitanos catalans repartits entre Arle i Montpeller.
Nicolas és el tercer dels cinc fills de José Reyes que integren els Gipsy Kings; els seus germans grans són Paul i Canut Reyes i els més joves, Patchaï i Andre. Tot i que Nicolas n'és el cantant principal, Canut i Patchaï també hi apareixen com a vocalistes líders. Georges, fill de Nicolas nascut el 1975, col·labora també amb el grup.

## Referències

* ↑ «Nicolas Reyes». gipsygroove.com. Arxivat de l'original el 2018-06-20. [Consulta: 19 juny 2010].
* ↑ «José Reyes» (en francès). manitasdeplata.fr, 23-07-2013. Arxivat de l'original el 25 de novembre 2014. [Consulta: 12 desembre 2014].
* 1 2 Casanova, Eugeni. «Capítol 13. Alès, Arles, Marsella». A: Els gitanos catalans de França. Llengua, cultura i itineraris de la gran diàspora. Lleida: Pagès Editors, 2016, p. 383-386. D.L. L-1457-2016. ISBN 978-84-9975-805-3.
* ↑ Roden, Christina. «Nicolas Reyes talks about the history and future of The Gipsy Kings» (en anglès). rootsworld.com. Rhythm Music Magazine, 01-10-1997. [Consulta: 12 desembre 2014].
* ↑ Casanova, Eugeni. «Kendji, Manitas i els gitanos catalans de França». vilaweb.cat. Vilaweb, 12-12-2014. [Consulta: 12 desembre 2014].
* ↑ «Gipsy Kings - the long-awaited, all-inclusive, ultimate FAQ» (en anglès). gipsykings.net, 26-10-2002. [Consulta: 20 setembre 2017].

## Enllaços externs

* Parlament de Nicolas Reyes durant la inauguració de la plaça José Reyes a Arle el 27/9/2008 (minut 5'40") (francès)
* Entrevista a Nicolas Reyes i actuació dels Gipsy Kings a TV 5 de mitjan anys 90 (francès)
# Granada Tipus 4

La Granada Tipus 4' o Granada cerámica (四式陶製手榴弾, Yon-shiki tōsei teryūdan) era una granada de mà dissenyada com a part del programa dÚltima Resistència. L'arma va ser desenvolupada i dissenyada per la Marina Imperial Japonesa durant les etapes finals de la Segona Guerra Mundial.

## Historia i desenvolupament

A finals de 1944 i principis de 1945, la major part de la infraestructura industrial japonesa havia sigut destrossada pels bombardejos estratègics de les forces aliades sobre Japó i hi havia una gran falta de matèries primeres per culpa del bloqueig naval i la guerra submarina. Per culpa de la falta de metalls per a la producció massiva de granades de mà, que haguessin sigut necessàries per a la defensa de les illes japoneses, el Comitè Tècnic de la Marina Imperial Japonesa va desenvolupar el disseny per a una nova, barata i fàcil de produir, granada de mà dreta de ceràmica o porcellana. Els Kilns, famosos per la producció de porcellana japonesa, com la porcellana Imari (o Arita), la Bizen i la Seto (Aichi). Aquestes companyies de producció de ceràmiques van ser obligades a començar a produir aquestes noves armes. Aquestes granades tenien molts tipus de mides, formes i colors, ja que el disseny depenia de cada Kiln.

## Disseny

La granada Tipus 4 disposava d'un cos de fragmentació fet de porcellana o ceràmica. La granada res rodona, amb un coll d'ampolla recoberta per goma i un detonador simple. Aquest detonador no era més que un sistema d'una metxa de cinc segons unida a Una tapa detonadora. L'altre fi del detonador estava situat en la part exterior del tap de goma, estava recobert amb una composició de cap de partit. Una tapa de cautxú cobria tot el coll de la coberta i es fonia. Un bloc de fusta petit i suau amb una composició abrasiva d'un costat estava contingut en la tapa del detonador.

## Historial de combat

La granada Tipus 4 va ser subministrada en grans quantitats a les unitats i organitzacions de la defensa civil, com per exemple, el Cos de Tropes de Combat, O el Yokusan Sonendan, i també a unitats de reservistes que es preparaven per a la invasió de les illes centrals del Japó per les forces aliades de la Segona Guerra Mundial. També van ser subministrades en grans quantitats a unitats de combat de primera línia, i van ser utilitzades, com a mínim, en les batalles d'Iwo Jima i la d'Okinawa.

## Referències

* ↑ Japanese Type 4 Pottery Grenade - Inert-Ord.Net
* ↑ Lone Sentry: New Weapons Captured at Ormoc, Japanese (U.S. WWII Intelligence Bulletin, March 1945)
* US Department of War. Handbook on Japanese Military Forces, TM-E 30-480 (1945). reprint. Louisiana State University Press, 1994. ISBN 0-8071-2013-8.
* Japanese Explosive Ordnance, TM 9-1985-4. Departments of the Army and the Air Force, 1953.

## Enllaços externs

* Ceramic Grenades
* Details of internal construction
# Thomas Tien Ken-sin

Thomas Tien Ken-sin, SVD (xinès: 田耕莘; pinyin: Tián Gēngxīn; 24 d'octubre de 1890 - 24 de juliol de 1967) va ser un cardenal xinès de l'Església Catòlica i president de la Universitat Catòlica de Fu Jen. Va ser arquebisbe de Pequín des de 1946 fins a la seva mort, i va ser elevat a cardenalat el 1946 pel papa Pius XII.

## Biografia

Thomas Tien Ken-sin va néixer a Chantsui, Yanggu, (província de Shantung) de Kilian Tien Ken-sin i la seva dona Maria Yang. Batejat el 1901, va estudiar al seminari de Yenchowfu abans de ser ordenat al sacerdoci pel bisbe Augustin Henninghaus el 9 de juny de 1918. Després, Tien va fer treball pastoral a la Missió de Yangku fins al 1939. Va entrar a la Societat de la Divina Paraula el 8 de març de 1929 als Països Baixos, fent els seus primers vots el 2 de febrer de 1931 i els darrers el 7 de març de 1935. Va ser elevat a Prefecte Apostòlic de Yangku el 2 de febrer de 1934.
L'11 de juliol de 1939, Tien va ser nomenat vicari apostòlic de Yangku i bisbe titular de Ruspe. Va rebre la seva consagració episcopal el 29 d'octubre següent del mateix Papa Pius XII, amb els arquebisbes Celso Constantini i Henri Streicher, MAfr, servint com a co-consagradors . Més tard, Tien va ser nomenat vicari apostòlic de Qingdao el 10 de novembre de 1942.
Va ser elevat cardenal prevere de Santa Maria in Via pel papa Pius XII en el consistori del 18 de febrer de 1946. Tien, el primer cardenal de la Xina, va ser nomenat llavors, l'11 d'abril d'aquell mateix any, primer arquebisbe de Pequín a la Xina posterior a la dinastia Yuan. El 1951 va ser exiliat de la Xina pel règim comunista, i va passar aquest temps a Illinois, als Estats Units, on va arribar aquell any per al tractament d'una malaltia cardíaca.
Va ser un dels cardenals electors que va participar en el conclave papal de 1958 que va escollir el papa Joan XXIII, i va ser administrador apostòlic de Taipei del 16 de desembre de 1959 a 1966. De 1962 a 1965, va assistir al Concili Vaticà II i va votar en el conclave papal de 1963, que va triar el papa Pau VI.
Tien va morir a Taipei el 24 de juliol de 1967, als 76 anys. Està enterrat a la catedral metropolitana d'aquesta mateixa ciutat.

## Influència

* Va promoure molt la devoció a la Mare de Déu de la Xina.
* Tien va ser el primer cardenal també de la Societat de la Paraula Divina.
* La Santa Seu no ha reconegut cap dels successors de Tien aprovats per l'APC com a arquebisbe de Pequín, tot i que en la seva carta de 2007 als fidels a la Xina, el papa Benet XVI va expressar la seva obertura al diàleg amb els "bisbes" designats per l'APC.

## Referències

* ↑ See John of Montecorvino and Archbishop of Peking for further details.
* ↑ TIME Magazine. Red Hats February 11, 1957
* ↑ Basilica of the National Shrine of the Immaculate Conception. The Great Upper Church Arxivat 2008-06-19 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* SVD Hagiography
* Cardinals of the Holy Roman Church Arxivat 2011-07-27 a Wayback Machine.
* Catholic-Hierarchy
* Tien's Appointment to Taipei
# Kolmogórov

«Kolmogórov» té aquests significats:
* Biografies
** Andrei Kolmogórov (1903 - 1987), matemàtic rus.
* Matemàtiques
** Axiomes de Kolmogórov, base axiomàtica per la probabilitat.
** Espai de Kolmogórov, espai topològic que compleix la propietat de Kolmogórov.
** Equació de Chapman-Kolmogórov, identitat sobre les distribucions de probabilitat conjunta dels diferents conjunts de coordenades d'un procés estocàstic.
** Llei de Chapman-Kolmogórov, idea que emana de l'equació homònima.
** Teorema de Kolmogórov-Arnold-Moser, resultat de sistemes dinàmics sobre la persistència de moviments quasiperiòdics.
* Estadística
** Prova de Kolmogórov-Smirnov, prova no paramètrica que s'utilitza per determinar la bondat d'ajust de dues distribucions de probabilitat entre si.
# Marcos Ordóñez

Marcos Ordóñez (Barcelona, 1957) és un escriptor i periodista català que escriu habitualment en castellà. Entre la seva obra narrativa, destaquen títols com El signo de los tiempos (1988), La esencia del guaguancó (1991), Comedia con fantasmas (2002) o els autobiogràfics Una vuelta por el Rialto (1994) i Un jardín abandonado por los pájaros (El Aleph Editores, 2013). Ha publicat en els principals diaris espanyols i actualment compagina la seva faceta de professor amb diverses columnes d'autor al diari El País que l'han consolidat com un crític teatral de referència.

## Referències

* ↑ «Marcos Ordóñez». web. Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CC-BY-SA via OTRS). [Consulta: 23 març 2016].
# PCS

PCS té els següents significats:
* Partit Comunista d'El Salvador (del seu nom en castellà Partido Comunista Salvadoreño), partit polític històric d'El Salvador
* Partit Comunista del Sudan, partit polític del Sudan
* Partit Socialcristià (Suïssa) (del seu nom en francès Parti Chrétien-Social), partit polític de Suïssa
* Partit Comunista Suís, partit polític històric de Suïssa
* Partit Comunista de Sardenya, partit polític històric de Sardenya
* Partit Cristià Social, partit polític històric d'Itàlia
* Partit Comunista de San Marino (del seu nom en italià Partito Comunista Sammarinese), partit polític històric de San Marino
* Servei de Comunicació Personal (del seu nom en anglès Personal Communications Service), servei de telefonia mòbil 2G als Estats Units
* Síndrome precordial (del seu nom en anglès Precordial Catch Syndrome), dolor toràcic no greu
* Poder calorífic superior, poder calorífic mesurat sobre el total del procés de combustió
* PCs també s'utilitza com a abreviatura plural d'ordinador personal (del seu nom en anglès Personal Computer)
* pcs també s'utilitza com a abreviatura plural del parsec, unitat de longitud usada en astronomia
# Oulad Nouel

Oulad Nouel (àrab ولاد نوال) és una comuna rural de la província de Sidi Kacem de la regió de Rabat-Salé-Kenitra. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 11.371 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Dendropsophus seniculus

Dendropsophus seniculus és una espècie de granota que viu al Brasil.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Potsch de Carvalho-e-Silva, S. & Bertoluci, J. 2004. Dendropsophus seniculus. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 11 de gener de 2008.
# Guerres Servils

Les Guerres Servils foren una sèrie de tres revoltes d'esclaus ("servils" és un terme derivat de "servus", "esclau" en llatí) a les etapes finals de la República de Roma. Vegeu:
* Primera Guerra Servil: 135 aC – 132 aC a Sicília, liderada per Eunus, un esclau agrícola aclamat com a profeta i el cilici Cleon.
* Segona Guerra Servil: 104 aC – 103 aC a Sicília, dirigida per Athenion i Tryphon.
* Tercera Guerra Servil: 73 aC – 71 aC a Itàlia, dirigida per Espàrtac.

## Vegeu també

* Guerres civils romanes
# Arturs Zagars

Arturs Zagars (letó: Artūrs Žagars) (Riga, 21 d'abril de 2000) és un jugador de bàsquet letó. Amb 1,90 d'alçada, el seu lloc natural a la pista és el de base.

## Carrera esportiva

Zagars és un jugador format a les categories inferiors del DSN Riga de Letònia, i va ser fitxat per l'equip júnior del Club Joventut Badalona a l'estiu de 2017. El seu debut oficial amb el primer equip de la Penya va ser a la temporada 2017-18, en un partit de lliga davant el Baskonia. La temporada 2018-19 juga al CB Prat, equip vinculat al Joventut.

### Selecció nacional

Amb la selecció de Letònia ha estat internacional sub16 en els europeus de 2015 (Kaunas) i 2016 (Radom). Amb la selecció sub18 ha sigut subcampiona d'Europa el 2018 en perdre la final davant Sèrbia per 99 a 90, en un partit on Zagars va ser el millor del seu equip amb 26 punts i 28 de valoració, després d'haver classificat prèviament la selecció per disputar-la havent anotat 35 punts davant Rússia.

## Referències

* ↑ «Arturs Zagars, una ment privilegiada que ha seduït la Penya». Diari de Badalona, 03-07-2017 [Consulta: 1r maig 2018]. Arxivat 1 de maig 2018 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2018-05-01. [Consulta: 1r maig 2018].
* ↑ Gozalbo, Àlex «Arturs Zagars, el base modern que truca a la porta del primer equip de la Penya». Diari Ara, 16-03-2018 [Consulta: 1r maig 2018].
* ↑ «Pep Busquets, Joel Parra y Arturs Zagars seran los vinculados de la Penya en el CB Prat» (en castellà). FEB, 21-07-2018 [Consulta: 21 juliol 2018].
* ↑ «Serbia, campeona de Europa Sub18» (en castellà). ACB [Consulta: 5 agost 2018]. Arxivat 6 August 2018$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2018-08-06. [Consulta: 5 agost 2018].
* ↑ «Arturs Zagars anota 35 puntos y lleva a Letonia a la final del Europeo S18» (en castellà). ACB, 05-08-2018 [Consulta: 5 agost 2018]. Arxivat 5 August 2018$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2018-08-05. [Consulta: 5 agost 2018].

## Enllaços externs

* Arturs Zagars jugador a l'ACB
# Kolob

Al mormonisme, Kolob és una estrella o planeta esmentada en el Llibre d'Abraham, s'indica com la més propera al tron o residència de Déu. Un cos celestial amb eixe nom és esmentat en el Llibre d'Abraham, que és canonitzat pel l'Església de Jesucrist dels Sants dels Darrers Dies, organitzacions mormones fonamentalistes, l'Església de la Restauració de Jesucrist, i altres denominacions mormones i alguns comentaristes mormons consideren que Kólob és un planeta.
En els contextos religiosos mormons moderns es parla rarament de Kolob, però és periòdicament un tema de debat en l'apologètica mormona. La idea apareix també en la cultura mormona, i un himne mormó també tracta el tema. Kolob és també la inspiració per al planeta Kobol de l'univers de Battlestar Galactica, creat per Glen A. Larson, un mormó.

## Doctrina Kolob i exegesi
### Descripció en el Llibre d'Abraham

La primera referència publicada sobre Kolob és trobada en el Llibre d'Abraham, primerament publicat en el diari Times and Seasons de 1842, i ara inclòs en el Perla de Gran Preu com a part del cànon del mormonisme. El Llibre d'Abraham fou dictat en 1836 pel fundador del Moviment dels Sants dels Últims Dies Joseph Smith, Jr., després que ell va comprar un conjunt de rotlles egipcis que acompanyaven una exposició de mòmies. Quan aquesta exposició va passar pel poble de Smith, Kirtland (Ohio), Smith va tenir-hi accés i segons ell descrivien una visió d'Abraham:
| « | "va veure les estrelles, que eren molt grans, i que una d'elles es trobava més propera al tron de Déu, .... i el nom de la major és Kolob, perquè està a prop meu, perquè jo sóc el Senyor, el teu Déu: he posat per governar totes les que pertanyen al mateix ordre que aquesta sobre la qual estàs." | » |

### Altres instàncies

* Kolob va ser el nom d'una companyia discogràfica i productora de curta duració fundada pels Germans Osmond en la dècada de 1970, el logotip consistia en una mà sostenint una bola d'argila semblant a un planeta. Els Osmond també enregistraren un àlbum anomenat The Plan que s'ocupa de temes del mormonisme relacionats amb Kolob.

## Referències

* ↑ Gee, Hamblin i Peterson, 2006.
* ↑ Alvin R. Dyer, "BYU Speeches", April 7, 1964, pp. 14-15.
* ↑ Jana Riess, What Would Buffy Do?.
* ↑ Times and Seasons (en anglès). vol.3. Independence Press, 1841, p. 719.

## Vegeu també

* Cosmologia mormona

## Bibliografia

* Gee, John; Hamblin, William J.; Peterson, Daniel C. Astronomy, Papyrus, and Covenant. 1st. Provo, Utah: Brigham Young University, 2006, p. 161. ISBN 0-934893-76-4. «And I Saw the Stars—The Book of Abraham and Ancient Geocentric Astronomy» .

## Enllaços externs

* Afirmacions LDS no oficials de passatges sobre Kolob al Llibre d'Abraham Arxivat 2005-11-01 a Wayback Machine. (anglès)
* About.com Explicació de les percepcions respecte a Kolob Arxivat 2011-01-15 a Wayback Machine. (anglès)
* Kolob, astronomia i el llibre d'Abraham (anglès)
* Anthony Larson correlaciona la cosmologia amb la mitologia mundial i la doctrina LDS Arxivat 2007-06-12 a Wayback Machine. (anglès)
* Kolob com Sirius (anglès)
# Marcos Rivera

Marcos Rivera (c. 1630 - 1704) va ser un pintor peruà, considerat el introductor del zurbaranisme a Cuzco a la fi del segle xvii.
El seu primer encàrrec documentat data de 1660, data en la qual pinta un apostolat i la imatge de La nostra senyora de la Concepció per al Convent de la Mercè de Cuzco. D'aquest encàrrec es conserven les obres relatives a Sant Joan, Sant Simó, Sant Tomàs, Sant Judes Tadeu i Sant Mateu.
En 1666 va pintar un Sant Pere Nolasc portat al cor per àngels, basat en el gravat de Claude Melleán, que es troba a l'església de la Mercè. Més tard va pintar Sant Francesc contemplant la calavera al rerecor de la Recoleta del Cusco. També d'aquest any és la Sèrie de Sant Joan Baptista, que es troba a l'Església de Tinta.

## Bibliografia

* Autores Varios. Pintura en el virreinato del Perú. Banco de Crédito del Perú. Lima, 2002.
# Noirval

Noirval és un municipi francès situat al departament de les Ardenes i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 34 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Noirval era de 34 persones. Hi havia 16 famílies de les quals 4 eren unipersonals (4 dones vivint soles i 4 dones vivint soles), 4 parelles sense fills i 8 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 20 habitatges, 15 eren l'habitatge principal de la família i 5 eren segones residències. Tots els 20 habitatges eren cases. Dels 15 habitatges principals, 10 estaven ocupats pels seus propietaris i 5 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 1 tenia una cambra, 5 en tenien quatre i 9 en tenien cinc o més. 13 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 7 habitatges hi havia un automòbil i a 7 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Noirval el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 4 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 4 | 60 a 64 | 4 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 4 | 45 a 49 | 0 |
| 4 | 40 a 44 | 0 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 24 persones, 20 eren actives i 4 eren inactives. De les 20 persones actives 18 estaven ocupades (14 homes i 4 dones) i 2 estaven aturades (2 dones i 2 dones). De les 4 persones inactives 3 estaven jubilades i 1 estava estudiant.

### Activitats econòmiques

L'únic establiment que hi havia el 2007 era d'una empresa de serveis.
L'any 2000 a Noirval hi havia 3 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Noirval a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Noirval a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# PLASEQCAT i PLASEQTA

El PLASEQCAT i el PLASEQTA (acrònoims de "Pla d'Emergència Exterior del Sector Químic de Catalunya / Tarragona") constitueixen un plans especials amb la finalitat de disposar d'una planificació d'emergències que permetin afrontar i gestionar eficaçment les incidències i emergències que es puguin produir en accidents greus en la indústria o establiments que manipulen substàncies químiques perilloses. Els plans estableixen l'estructura de resposta, l'operativa i els procediments necessaris per gestionar qualsevol emergència en establiments afectats per la normativa d'accidents greus on es vegin involucrades substàncies químiques, amb la finalitat de minimitzar-ne el risc i garantir la seguretat de les persones i la protecció dels béns, les infraestructures i el medi ambient.
El Departament d'Interior de la Generalitat de Catalunya el defineix com «el marc orgànic i funcional per a fer front a les emergències per accidents greus amb substàncies perilloses prèviament analitzats, classificats i majoritàriament avaluats. En ell s'estableix l'esquema de coordinació de les autoritats, organismes i serveis cridats a intervenir, els recursos humans i materials necessaris per a la seva aplicació i les mesures de protecció més idònies».

## Abast territorial

L’abast del PLASEQCAT és tot el territori de Catalunya excepte les comarques de la demarcació Tarragona, que queden incloses dins l’abast territorial del PLASEQTA.

### Recuperació del PLASEQTA

El PLASEQTA fou creat el març de 2020 mitjançant un acord de Govern de la Generalitat de Catalunya arran de l'Accident petroquímic de la Canonja de 2020, retornant aíxi la gestió de les emergències químiques a Tarragona, tretze anys després que aquest pla s'integrés al PLASEQCAT.

## Referències

* ↑ «ACORD GOV/29/2015, de 3 de març, pel qual s'aprova la revisió del Pla especial d'emergència exterior del sector químic de Catalunya (PLASEQCAT).» (pdf) p. 1. Generalitat de Catalunya - DOGC, 15-03-2015. Arxivat de l'original el 2018-12-21. [Consulta: 14 gener 2020].
* 1 2 3 «Pla d'emergència exterior del sector químic de Catalunya: PLASEQCAT». Generalitat de Catalunya, Departament d'Interior, Direcció General de Protecció Civil, 19-09-2019. Arxivat de l'original el 2020-09-13. [Consulta: 5 abril 2021].
* 1 2 «[https://interior.gencat.cat/web/.content/home/030_arees_dactuacio/proteccio_civil/plans_de_proteccio_civil/plans_de_proteccio_civil_a_catalunya/documents/Acord-GOV_44_2020.pdf ACORD GOV/44/2020, de 10 de març, pel qual s'aprova el Pla d'emergència exterior del sector químic de Tarragona (PLASEQTA 2020)]». Diari Oficial de la Generalitat de Catalunya, 10-03-2020. [Consulta: 5 abril 2021].
* ↑ ACN. «El govern aprova el nou pla d'emergència exterior del sector químic de Tarragona, el Plaseqta». Reusdigital.cat, 10-03-2020. [Consulta: 4 abril 2021].
# Dendropsophus studerae

Dendropsophus studerae és una espècie de granota que viu a l'estat d'Alagoas (Brasil).

## Referències

* Telles, A.M. & Potsch de Carvalho-e-Silva, S. 2004. Dendropsophus studerae. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 11 de gener de 2008.