OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Manuel de la Pinta Leal

Manuel de la Pinta Leal (Màlaga, 1905 - 30 de setembre de 1936) fou un polític republicà, alcalde de Cadis.

## Biografia

El seu pare era carrabiner i va ser destinat a la ciutat de Cadis. Estudia a la Facultat de Medicina de Cadis i obté el títol de Medicina i Cirurgia l'any 1927 amb un brillant expedient. Va ser professor adjunt de la Facultat de Medicina de Cadis i passava consulta al carrer San Pedro, 1 amb el número de Col·legiat 357.
Aproximadament l'any 1935 cursa oposicions a Madrid per a la càtedra de metge forense, obtenint el número u. Va ser alcalde de Cadis en dos períodes: 1933 a 1935 i del 20 de febrer de 1936 a 18 de juliol del mateix any, data de la revolta militar que va donar lloc a la Guerra Civil.
Manuel de la Pinta tornava a Cadis des de Madrid el 18 de juliol, malgrat els consells de la seva família, que li demanaven que es quedés a la capital o que partís immediatament a Tànger. El seu tren va ser detingut a Còrdova junt amb la resta dels seus viatgers. Un falangista el va identificar i va passar a formar part dels nombrosos detinguts. Dos mesos i mig després va ser afusellat al Castell de Santa Catalina (30 de setembre de 1936), per defensar la Segona República Espanyola. Els seus pares i les seves germanes es van assabentar per la premsa.
Recentment ha estat nomenat Fill Adoptiu (a títol pòstum), nomenament que va recollir la seva neboda Virtudes, al no poder assistir la seva mare per l'avançat de la seva edat (92 anys). També la seva imatge ha passat a engrossir la galeria de retrats dels alcaldes que hi ha a l'Ajuntament de Cadis.

## Referències

* ↑ Biografia
* ↑ El último alcalde republicano (y III) a lavozdigital
# Novo Hamburgo

Novo Hamburgo és un municipi de l'estat de Rio Grande do Sul al Brasil. El seu topònim prové de la ciutat alemanya d'Hamburg.

## Referències

* ↑ «Novo Hamburgo - Panorama» (en portuguès brasiler). Cidades. IBGE. [Consulta: 3 desembre 2023].
* ↑ «Novo Hamburgo - História & Fotos» (en portuguès brasiler). Cidades. IBGE. [Consulta: 3 desembre 2023].
# Maria Giner i Gomis

Maria Giner i Gomis (Tortosa, 4 de gener de 1874 – Portitxol, Tavernes de la Valldigna, 13 de novembre de 1936) fou una religiosa de la Congregació de Religioses de Maria Immaculada Missioneres Claretianes. Morta en començar la Guerra Civil espanyola, és venerada com a beata per l'Església Catòlica.

## Biografia

Maria Cinta Assumpció Giner nasqué a Tortosa, filla de Joaquim i Salvadora, parella d'origen carcaixentí que havia tingut catorze fills, només set dels quals arribaren a adults. De salut molt delicada, la seva mare la deixà interna en el Col·legi de Maria Immaculada de Tortosa, on professava la seva germana Vicenta de Sant Simó. La nena, amb els anys, volgué també fer-s'hi religiosa i el 3 de març de 1892 ingressà a la congregació, professant-hi un anys després i prenent el nom de Maria del Patrocini de Sant Joan. Fou durant anys mestra de novícies i professora a Carcaixent. Va fundar la comunitat i el col·legi de la congregació al Port de Sagunt. L'agost de 1926 fou elegida priora de la comunitat de Carcaixent. Els moviments revolucionaris provocaren conflictes al Port, on els obrers eren majoria; el 12 de maig de 1931 el convent i el col·legi foren atacats, i la mare Giner organitzà l'evacuació i se'n porta el Santíssim Sagrament d'amagat, fent tornar les germanes a Carcaixent.
En 1932 deixa d'ésser superiora i és succeïda per una deixeble seva, Encarnació Armiñana. El clima polític s'enrareix i cap al 1935 es desferma una onada anticlerical que afectà els convents de les poblacions veïnes; el de Carcaixent es preparà per a una eventual evacuació. Hagué d'ésser abandonat el 13 de maig de 1936 i les germanes es refugien a cases de familiars. Maria Giner, amb la seva germana Trinitat, van a casa de llur germana Assumpció. Després d'alguns registres per part de milicians, dmarxaren a la casa d'unes exalumnes del col·legi, a Carcaixent. Hi foren trobades el 13 de novembre i Maria del Patrocini en fou duta; amb altres persones i sense judici previ, fou portada al Portitxol de Valldigna, on foren afusellades.
Fou beatificada l'11 de març de 2001 per Joan Pau II com un dels 233 Beats Màrtirs de València.

## Bibliografia

* Jorge López Teulón. Últimas horas del 13 de noviembre, en Tavernes de la Valldigna.
# Cerkno

Cerkno és un petit poble i un municipi amb el mateix nom a la part oest d'Eslovènia. Té cap a 2,000 habitants i és el centre administratiu de la regió de Cerkljansko. És conegut pel seu carnaval de Laufarija, un festival de primavera amb màscares de fusta treballada, per l'hospital Franja (Bolnišnica Franja), un hospital de la Segona Guerra Mundial i una pista d'esquí.

## Fills Il·lustres

* France Bevk (1890–1970), escriptor
* Frančišek Borgia Sedej (1854–1931), Arquebisbe de Gorizia
* Milica Kacin-Wohinz (1930–), historiador
* Boris Mlakar (1947–), historiador
* Franc Močnik (1814–1892), matemàtic
* Janez Podobnik (1959–), polític
* Marjan Podobnik (1960–), polític
* Rafael Podobnik (1942–), fotògraf

## Enllaços externs

* Cerkno - Lloc web oficial (eslovè)
# Ncue

Ncue és un municipi de Guinea Equatorial, de la província de Kié-Ntem a la Regió Continental. El 2015 tenia 15.688 habitants.

## Referències

* ↑ «Nsang, Equatorial Guinea» (en anglès). City Facts. [Consulta: 21 juliol 2024].
# Nea Salamis Famagusta

* Per informació sobre la secció de futbol, vegeu «Secció de futbol del Nea Salamis Famagusta»; per la secció de voleibol, vegeu «Secció de voleibol del Nea Salamis Famagusta».
El Nea Salamis Famagusta o Nea Salamina Famagusta (grec modern: Νέα Σαλαμίνα Αμμοχώστου) és un club xipriota de futbol i voleibol de la ciutat de Famagusta (Ammochostos). Adoptà el nom de l'antiga ciutat xipriota de Salamina, propera a la ciutat de Famagusta.

## Història

El club es fundà l'any 1948 i ingressà a la Federació Amateur de Futbol de Xipre. L'any 1953, amb la unificació del futbol xipriota, el club s'uní a la Federació Xipriota de Futbol, ingressant a la Segona Divisió. La segona temporada guanyà la categoria i ascendí a Primera. Les seves millors actuacions en aquesta categoria foren terceres posicions les temporades 1955/56, 1965/66, 1992/93 i 1994/95.
L'any 1974, amb la invasió turca de l'illa, el Nea Salamis es refugià a la ciutat de Làrnaca, actual seu del club. L'original estadi del club era l'estadi GSE a Famagusta. Des del 1974 fins al 1991 jugà al Neo GSZ. Posteriorment jugà a l'Estadi Dasaki, Tsirion, Deryneia i Antonis Papadopoulos. Actualment juga a l'estadi Ammochostos a Làrnaca.
L'equip de voleibol juga a l'Spyros Kyprianou Athletic Center a Limassol.

## Palmarès
### Futbol

* Copa xipriota de futbol (1): 1990
* Supercopa xipriota de futbol (1): 1990
* Segona divisió de Xipre (4): 1955, 1980, 2002, 2004

### Futbol femení

* Supercopa xipriota (1): 2007/08

### Voleibol masculí

* Lliga xipriota (9): 1989/90, 1990/91, 1997/98, 1998/99, 1999/00, 2000/01, 2001/02, 2002/03, 2012/13
* Copa xipriota (7): 1982/83, 1989/90, 1991/92, 1999/00, 2000/01, 2001/02, 2002/03
* Supercopa xipriota (6): 1998/99, 1999/00, 2000/01, 2001/02, 2002/03, 2003/

## Enllaços externs

* Nea Salamis Famagusta - Lloc web oficial
* Nea Salamis New York Arxivat 2008-09-13 a Wayback Machine.
# Nea Morin

Nea Morin (21 de maig de 1905 - 12 de juliol de 1986) va ser una escaladora i alpinista britànica.
Morin va escalar als Alps a la dècada del 1920, es va unir al Ladies Alpine Club i va conèixer molts escaladors al grup d'alta muntanya francès. El 1928 es va casar amb Jean Morin (1897–1943) i va anar a viure a París. Escalava sovint amb altres dones i defensava la cordée féminine, escalant només amb dones amb corda. Després de la mort del seu marit a la Segona Guerra Mundial, va viure a Tunbridge Wells i va escalar a Anglaterra i Gal·les i va ser membre del Pinnacle Club, només femení. L'any 1941 Morin havia fet la primera ascensió de Clogwyn Y Grochan, la ruta, que té 230 peus d'alçada i amb una graduació molt severa 4b, es diu Nea. També va liderar una ascensió de Curving Crack a Clogwyn du'r Arddu (el penya-segat negre). El 1959, va ser l'única dona de l'equip de sis escaladors britànics que va intentar fer la primera ascensió de l'Ama Dablam de 6.812 metres d'alçada al Nepal.
La seva autobiografia, A Woman's Reach (1968), descriu la seva escalada i els èxits d'altres dones a les muntanyes.

## Referències

* ↑ «Clogwyn y Grochan» (en anglès). www.ukclimbing.com. [Consulta: 30 gener 2018].
* ↑ «Morin, Nea (1906–1986) - Dictionary definition of Morin, Nea (1906–1986) | Encyclopedia.com: FREE online dictionary» (en anglès). www.encyclopedia.com. [Consulta: 30 gener 2018].
* ↑ Molenaar, Maurice Isserman and Stewart Weaver ; with maps and peak sketches by Dee. Fallen giants : a history of Himalayan Mountaineering from the age of empire to the age of extremes. New Haven: Yale University Press, 2008, p. 341-343. ISBN 978-0300164206.
# Negimaki

El negimaki (japonès: ねぎ巻き) és un plat japonès que consisteix en rostit de bou marinat dins la salsa teriyaki complementat amb negi, és a dir, ceba d'hivern.
L'origen del plat es remunta a la dècada del 1960, al Restaurant Nipó de Manhattan, després que Craig Claiborne, crític culinari del New York Times, suggerís un plat de bou per tal d'atreure la clientela del país, car aleshores l'establiment solament servia peix. Segons Nobuyoshi Kuraoka, l'inventor del negimaki, es tracta d'una variant d'un plat tradicional fet a base de túnid.

## Referències

* ↑ «Negimaki» (en anglès). Saveur. Meigher Communications, 2004, pàg. 44.
* 1 2 Florence Fabricant. «Adapting American Foods to Japanese Cuisine» (en anglès), 06-10-1982. [Consulta: 11 novembre 2021].
* ↑ Craig Claiborne. «Restaurants on Review; Variety of Japanese Dishes Offered, But Raw Fish Is Specialty on Menu» (en anglès), 11-11-1963. [Consulta: 11 novembre 2021].
* ↑ Page, Karen. Little, Brown. Kitchen Creativity: Unlocking Culinary Genius with Wisdom, Inspiration, and Ideas from the World's Most Creative Chefs (en anglès), 2017-10-31, p. 448. ISBN 978-0-316-26778-6.
# Neustrelitz

Neustrelitz és una ciutat d'Alemanya a l'estat federal de Mecklemburg-Pomerània Occidental i és la capital del districte de Mecklenburgische Seenplatte.

## Història

La població de Strelitz mencionada per escrit des de l'any 1278. Al segle xvii, Strelitz era part del ducat de Mecklemburg-Güstrow, que deixà d'existir arran de la mort del darrer duc el1695. Així, es va fundar el nou ducat de Mecklemburg-Strelitz el 1701. Aquest petit ducat contenia l'actual districte de Mecklemburg-Strelitz i un enclavament al voltant de Ratzeburg, que actualment es troba a Schleswig-Holstein.
El 1712 el castell i la ciutat van ser destruïts per un incendi, arran d'això el duc i la seva família van passar a viure a la seva casa de camp junt al llac Zierker See al nord-oest de Strelitz. Al voltant d'aquest lloc es va construir Neustrelitz. Es va convertir en la capital oficial de Mecklemburg-Strelitz el 1736.
El 1934, Mecklemburg-Strelitz va formar junt amb l'estat veí de Mecklemburg-Schwerin en el Gau de Mecklemburg.

## Atractius turístics

El centre de la ciutat és d'estil barroc; el seu nucli central és la Marktplatz (Plaça del Mercat), amb la Stadtkirche (Església de la Ciutat), bastida entre 1768-1778 i just al front el Rathaus, bastit el 1841 per Friedrich W. Buttel, un deixeble de Karl Friedrich Schinkel. La famosa casa del psiquiatre i metge Emil Kraepelin, actualment és un museu i és un dels llocs més visitats de la ciutat.
El Schloß (palau) barroc va ser destruït el 1945, però encara existeixen els jardins del palau (Schloßgarten). Hi ha una Orangerie del segle xviii, la Schloßkirche en estil neogòtic anglès (1855-1859)

## Fills il·lustres

* Carl Ludwig van Oertzen (1810-[...?]) músic i polític.

## Referències

* Harald y Christiane Witzke: Strelitz-Alt und Neustrelitz in Die Reihe Archivbilder, 2002
* Wagner, Otto: Fremdenführer von Neustrelitz und Umgebung, 1926, Pág 31 en adelante.
* Carolinum - Historisch-literarische Zeitschrift - Sonderheft: Neustrelitz Straßen-Häuser-Menschen, Página 63, Göttingen 1999

## Enllaços externs

* Página Oficial
# Nemacheilus polytaenia

Nemacheilus polytaenia és una espècie de peix de la família dels balitòrids i de l'ordre dels cipriniformes que es troba a la Xina.

## Referències

* ↑ Bleeker P. 1863. Sur les genres de la famille des Cobitioïdes. Versl. Akad. Amsterdam v. 15. 32-44.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. John Wiley and Sons, 1994. ISBN 978-0471547136.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
* Zhu, S.-Q. 1995. Synopsis of freshwater fishes of China. Jiangsu Science and Technology Publishing House i-v + 1-549.
# Mulloidichthys dentatus

Mulloidichthys dentatus és una espècie de peix de la família dels múl·lids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 31 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des del sud de Califòrnia (Estats Units) fins al Perú, incloent-hi les Illes Galápagos.

## Referències

* ↑ ITIS
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Mullita

La mullita és un mineral de la classe dels silicats. El seu nom fa referència al lloc on va ser descoberta l'any 1924, l'illa de Mull.

## Característiques

La mullita és un nesosilicat de fórmula química Al$_{4+2x}$Si$_{2-2x}$O$_{10-x}$ amb x≈0,4. A més dels elements de la seva fórmula pot contenir impureses de titani, ferro, sodi i potassi. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic en cristalls que són de prismàtics a aciculars allargats al llarg de [001]. La seva duresa a l'escala de Mohs és 6 a 7.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la mullita pertany a «9.AF - Nesosilicats amb anions addicionals; cations en [4], [5] i/o només coordinació [6]» juntament amb els següents minerals: sil·limanita, andalusita, kanonaïta, cianita, krieselita, boromullita, yoderita, magnesiostaurolita, estaurolita, zincostaurolita, topazi, norbergita, al·leghanyita, condrodita, reinhardbraunsita, kumtyubeïta, hidroxilcondrodita, humita, manganhumita, clinohumita, sonolita, hidroxilclinohumita, leucofenicita, ribbeïta, jerrygibbsita, franciscanita, örebroïta, welinita, el·lenbergerita, sismondita, magnesiocloritoide, ottrelita, poldervaartita i olmiïta.

## Formació i jaciments

La mullita apareix com a inclusions argiloses fusionades en roques eruptives terciàries (Mull, Escòcia); com inclusions microscòpiques en sil·limanita en inclusions pelítiques en una tonalita (Val Sissone, Itàlia) i en un conjunt complex de roques esmerilítiques (Sithean Sluaigh, Escòcia).
La mullita ha estat trobada sobretot a Europa. A Espanya hi ha un jaciment a Níjar (Almeria, Andalusia) i dos a Terol (Aragó).
Sol trobar-se associada amb altres minerals com: corindó, sil·limanita, cianita, magnetita, espinel·la, pseudobrookita, sanidina i cordierita.

## Referències

* 1 2 «Mullite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
* 1 2 3 «Mullite» (en anglès). Hanbook of Mineralogy. Arxivat de l'original el 16 de juliol 2012. [Consulta: 11 gener 2017].
# Almonacid del Marquesado

Almonacid del Marquesado és un municipi de la província de Conca, a la comunitat autònoma de Castella-La Manxa.

## Administració

Llista d'alcaldes des de les eleccions democràtiques de 1979 :
| Període | Nom de l'alcalde/-essa | Partit polític | Data de possessió |
| 1979 - 1983 | Abilio Palmeiro Martínez | AP | 19/04/1979 |
| 1983 - 1987 | Abilio Palmeiro Martínez | AP | 28/05/1983 |
| 1987 - 1991 | Abilio Palmeiro Martínez | AP | 30/06/1987 |
| 1991 - 1995 | Abilio Palmeiro Martínez | PP | 15/06/1991 |
| 1995 - 1999 | César García Martínez | PP | 17/06/1995 |
| 1999 - 2003 | César García Martínez | PP | 03/07/1999 |
| 2003 - 2007 | Antonio Martínez Martínez | PSOE | 14/06/2003 |
| 2007 - 2011 | Álvaro Martínez Chana | PSOE | 16/06/2007 |
| 2011 - 2015 | n/d | n/d | 11/06/2011 |
| 2015 - 2019 | n/d | n/d | 13/06/2015 |
| 2019 - 2023 | n/d | n/d | 15/06/2019 |
| Des del 2023 | n/d | n/d | 17/06/2023 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Guadalajara (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 5 març 2021].

## Enllaços externs

* Pàgina sobre Almonacid del Marquesado
# Almonaster la Real

Almonaster la Real és un poble de la província de Huelva (Andalusia), que pertany a la comarca de Sierra de Huelva.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1996 | 1998 | 1999 | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 |
| 2057 | 2016 | 2011 | 1963 | 1938 | 1898 | 1879 | 1858 | 1805 |

## Personatges Il·lustres

* Miguel Tenorio de Castilla (Almonaster la Real 1818, 1919 Alemanya) Polític, diplomàtic i secretari de la Reina Isabel II.

## Vegeu també

* Gil Marquez
* Cueva de la Mora

## Enllaços externs

* Almonaster la Real - Sistema d'Informació Multiterritorial d'Andalusia
* Castell d'Almonaster la Real Arxivat 2008-09-07 a Wayback Machine.
# Al·lel

Un al·lel (del grec. allḗlōn 'recíproc') és cadascuna de les formes alternatives que pot presentar un gen que ocupa el mateix lloc en un cromosoma determinat o en dos cromosomes homòlegs, i que expressa diferentment un mateix caràcter.
Els al·lels més simples són polimorfismes d'un sol nucleòtid (SNP), però també poden ser insercions i supressions de fins a milers de parells de bases.
Les definicions populars d'"al·lel" normalment es refereixen només a diferents al·lels dins dels gens. Per exemple, el grup sanguini ABO està controlat pel gen ABO, que té sis al·lels comuns (variants). A genètica de poblacions, gairebé tots els fenotips humans vius per al gen ABO són una combinació d'aquests sis al·lels.
La majoria dels al·lels observats produeixen poc o cap canvi en la funció del producte genètic que codifica. Tanmateix, de vegades, diferents al·lels poden donar lloc a diferents trets fenotípics observables, com ara una pigmentació diferent. Un exemple notable d'això és el descobriment de Gregor Mendel que els colors de les flors blanques i morades de les plantes de pèsols eren el resultat d'un sol gen amb dos al·lels.
Gairebé tots els organismes pluricel·lulars tenen dos conjunts de cromosomes en algun moment del seu cicle de vida biològic; és a dir, són diploides. En aquest cas, els cromosomes es poden aparellar. Cada cromosoma de la parella conté els mateixos gens en el mateix ordre i lloc, al llarg de la longitud del cromosoma. Per a un gen determinat, si els dos cromosomes contenen el mateix al·lel, ells i l'organisme són homozigots respecte a aquest gen. Si els al·lels són diferents, ells i l'organisme són heterozigots respecte a aquest gen.

## Referències

* ↑ «al·lel | enciclopèdia.cat». [Consulta: 21 setembre 2018].
# Cerler

Cerler (en benasquès, Sarllé) és un poble de la Vall de Benasc amb una població aproximada de 250 habitants. Administrativament, pertany al municipi del Benasc. Amb 1.540 metres d'altitud, és el poble més alt del Pirineu aragonès. Compta amb nombroses cases nobles del segle xvi i algunes construccions d'èpoques anteriors. Cerler celebra les seves festes patronals el 10 d'agost (Sant Llorenç) i el 29 d'abril (Sant Pere Màrtir). Cerler és conegut per tenir l'estació d'esquí més alta del Pirineu aragonès, Aramón Cerler. Aquesta estació té la seva cota mínima als 1.500 metres i la màxima als 2.630 metres, amb una superfície total de 13,4 km².

## Referències

* ↑ «Gran Enciclopèdia Aragonesa, Cerler». Arxivat de l'original el 2016-06-07. [Consulta: 6 setembre 2016].

## Enllaços externs

* Estació d'esquí
* Plana web de Cerler i la Vall de Benasc
# Cermet

Un cermet és un material compost format per materials metàl·lics i ceràmics. El seu nom prové de l'anglès Ceramic metal.
Els cermets estan dissenyats per combinar la resistència a altes temperatures i l'abrasió dels ceràmics amb la mal·leabilitat dels metalls. Com a matriu s'utilitza el metall, usualment níquel, molibdè o cobalt, i la fase dispersa està constituïda per carburs refractaris, òxids, borurs o alúmina.
Durant la segona guerra mundial, científics alemanys van desenvolupar cermets usant òxids com a ceràmic. Ho van utilitzar per fabricar peces de motors d'avió, tant a reacció com d'hèlixs, ja que resistien altes temperatures i eren més lleugers que els aliatges metàl·lics corrents. La Força Aèria dels Estats Units va advertir un gran potencial en aquest tipus de materials i va finançar investigacions en centres com la Universitat Estatal d'Ohio i la Universitat d'Illinois entre d'altres, obtenint un moderat èxit, però cap als anys 50 el desenvolupament es va estancar. Va ser en els anys 60 quan es va recuperar l'interès per desenvolupar els cermets, amb materials com el nitrur de silici i el carbur de silici.
Dintre de les aplicacions més freqüents, podem destacar: segells i juntes que uneixen materials ceràmics amb metalls, cel·les de combustible, eines de tall i trepants (tall en sec), cel·les de combustible nuclear, turbines de motors de reacció i potenciòmetres de qualitat.
# Adrià (poeta)

Adrià (en llatí Adrianus, en grec antic Ἀδριανός) fou un poeta grec que va escriure un poema èpic sobre Alexandre el Gran.
D'aquest poema, Esteve de Bizanci menciona el setè llibre, però només se'n conserva un fragment d'una sola línia. Portava per títol Ἀλεξανδριάς ("Alexandriás"). L'enciclopedia Suides esmenta altres obres, entre elles Ἀλεξανδριάς, que per error atribueix a un Arrianus, quan en realitat corresponen a aquest Adrianus.

## Referències

* ↑ Adrianus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 22
Viccionari
# Chariton (Iowa)

Chariton és una població dels Estats Units a l'estat d'Iowa. Segons el cens del 2000 tenia 4.573 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Chariton tenia 4.573 habitants, 1.936 habitatges, i 1.192 famílies. La densitat de població era de 478,5 habitants per km².
Dels 1.936 habitatges en un 27,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 49,1% hi vivien parelles casades, en un 9,6% dones solteres, i en un 38,4% no eren unitats familiars. En el 34,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 18,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,27 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,92.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,6% tenia menys de 18 anys, un 7,5% entre 18 i 24, un 24,8% entre 25 i 44, un 20,4% de 45 a 60 i un 22,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 81,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 27.844 $ i la renda mediana per família de 37.935 $. Els homes tenien una renda mediana de 32.265 $ mentre que les dones 21.981 $. La renda per capita de la població era de 15.553 $. Entorn del 6,6% de les famílies i el 12,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Chariton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Chariton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.