OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Jaciment de Campdorà

El jaciment de Campdorà és un jaciment arqueològic situat a la plana al·luvial del riu Ter situat a Campdorà dins el municipi de Girona.

## Descripció

Es tracta d'una estació a l'aire lliure del paleolític inferior (pre-mosterià), emplaçat a la ribera dreta del riu Ter, abans d'entrar a la gorja del Congost, en l'agregat de Campdorà, situat entre la carretera que mena de Girona a Palamós i la via del ferrocarril. Va ser descobert l'any 1973 per J. Canal, E. Carbonell i J. Canal de Diego que hi varen recollir materials. Indústria fabricada sobre còdol (chopper i chopping-tool) i esclats de gran mida (tipus hacherau), predominant el pòrfir sobre les altres matèries primeres.Dues peces tenen especial importància, un tallat obtingut amb sis extraccions i un gran hacherau.

## Referències

* ↑ «Cercador Inventari del Patrimoni Arqueològic. Fitxa». [Consulta: 19 desembre 2018].
* ↑ Cantón i Playà, Pere. Les Comarques gironines : del paleolític als visigots : catàleg de jaciments. Girona: Diputació de Girona, 2001. ISBN 8460726452.
* https://egipci.cultura.gencat.cat/
# Jaciment arqueològic romà de Calella

El jaciment arqueològic romà de Calella, situat al costat de l'actual Hospital de Calella, hi havia una vil·la romana, datada del segle i, dedicada a la fabricació d'àmfores de vi del tipus tarraconense, però també de gerres i altres peces de ceràmica, algunes de les peces estan dipositades o exposades en el Museu Arxiu Municipal de Calella.

## Localització

Aquest jaciment se situa entre la riera de Calella i el desaparegut turó del Mujal on hi havia hagut fins al segle xix la capella del Roser, fet pel qual es coneix principalment amb aquests dos noms (jaciment del Mujal o jaciment del Roser o vil·la del Roser). Ocupa una important extensió de terreny que estava en l'època romana a prop de la platja, on ja hi havia hagut un assentament ibèric des del segle iv aC.

## Història

Les primeres dades sobre restes arqueològiques són del 1947, quan durant els treballs de modificació del traçat de la carretera N-II, es varen malmetre estructures de l'època romana. El 1957, varen aparèixer àmfores de producció local més a ponent, en una zona llavors ocupada per habitatges i equipaments d'ús turístic coneguda amb el nom de “Toyca”, les quals foren donades a conèixer uns anys després per Ricard Pascual en successius treballs.
El 2021 entra en polèmica pel projecte de construcció d'un supermercat Aldi a sobre del jaciment, tot i que quedaria el jaciment protegit, més ben dit, encapsulat entre columnes en el subsol de la construcció i sota gestió pública.

## Galeria

* Axonometria del jaciment
* Planta del jaciment
* Vísta des de l'est de les ruïnes en direcció oest
* Vísta des del sud de les ruïnes en direcció nord.
* Vídeo des del sud de les ruïnes en direcció nord.
* Protegint el mur de la porta nord.

## Referències

* ↑ Martin Menéndez, Albert «La producció del centre terrissaire del Mujal o El Roser (Calella)». Estudis sobre ceràmica i arqueologia de l’arquitectura [Barcelona], 2020, pàg. 221-236.
* ↑ «Museu-Arxiu Municipal de Calella: Arqueologia». Visitmuseum. Generalitat de Catalunya, 22-06-2021. Arxivat de l'original el 2021-06-24. [Consulta: 22 juny 2021].
* ↑ Lopez Mullor, Alberto; Fierro Macia, Javier «Excavaciones en la Villa romada del Roser de Calella (El Maresme, Barcelona). Campañas de 1981 y 1982». Empúries [Barcelona], 47, 1985, pàg. 162-209. ISSN: 0213-9278.
* ↑ Pascual Guasch, Ramon «The stamps on amphoras from the kiln at El Mujal». International Journal of Nautical Archaeology [Londres], 17:2, 1988, pàg. 181. DOI: 10.1111/j.1095-9270.1988.tb00642.x.
* ↑ «L’Ajuntament aprovarà la protecció del jaciment del Roser». Associació d’Informadors del Maresme, 02-06-2021. [Consulta: 21 juny 2021].
* ↑ acn. «Aldi cedeix a Calella el jaciment arqueològic del Roser». ElPuntAvui, 18-06-2021. [Consulta: 22 juny 2021].

## Enllaços externs

* Francesc Armengol. Recull multimèdia de la Campanya per la recuperació de la Calella romana
# Jamil Abbas

Jamil Abbas (àrab: جميل عباس) (Bagdad, 1927 - 2005) fou un futbolista iraquià de les dècades de 1950 i 1960.
Fou internacional amb la selecció de futbol de l'Iraq durant 15 anys. Pel que fa a clubs, defensà els colors de Nadi Al-Olympia Al-Maliki (1945-1947), Al-Haris Al-Maliki (1947-1957) i Farqa Al-Thalatha (1957-1966).

## Referències

* ↑ Mubarak, Hassanin. «Legendary Captain Passes Away» (en anglès). Arxivat de l'original el 2006-06-20. [Consulta: 5 març 2022].
* ↑ Mubarak, Hassanin. «THREE LIONS: THE BIRTH OF ASOOD AL-RAFIDAIN», 03-09-2013.
* ↑ Mubarak, Hassanin. «Three Lions: The birth of the Lions of Mesopotamia».
# Jardines del Hipódromo (Montevideo)

Jardines del Hipódromo és un barri (barrio) del nord-est de la ciutat de Montevideo, la capital de l'Uruguai. Es troba a 4 km del centre.

## Referències

* ↑ Wikimapia: Jardines del Hipódromo, Montevideo

## Enllaços externs

* Google Maps: Jardines del Hipódromo, Montevideo
# Jean-Louis Bertuccelli

Jean-Louis Bertuccelli (París, 3 de juny de 1942 − París, 6 de març de 2014) va ser un director de cinema i guionista francès. És el pare de la directora Julie Bertuccelli

## Filmografia
### Director
#### Cinema

* 1965: lls sont nus de Claude Pierson - enginyer de so
* 1968: Janine ou l'amour (curt)
* 1968: Remparts d'argile - també guionista & adaptació
* 1968: La mélodie du malheur (curt)
* 1968: Oaxaca (curt)
* 1969: Tricot (curt) - també guionista & dialoguista
* 1972: Paulina 1880, a partir de la novel·la de Pierre Jean Jouve (1925) - també guionista
* 1974: On s'est trompé d'histoire d'amour - també guionista
* 1975: Doctora Françoise Gailland - també guionista
* 1977: L'Imprécateur - també guionista
* 1982: Interdit aux moins de 13 ans - també guionista & productor
* 1984: Stress - també guionista
* 1991: Aujourd'hui peut-être... - també guionista

#### Televisió

* 1987: La Lettre perdue - també guionista
* 1987: Souris negra, episodis La pêche aux caramels i Le Crims de Cornin Bouchon
* 1988: Souris noir, episodis L'Affaire du collier i Panique au zoo
* 1988: Méliès 88: le Rêve du radja
* 1989: Les Aventures de Franck et Foo-Yang
* 1991: Pognon a rue - també guionista
* 1992: Dis maman, tu m'aimes?
* 1992: Momo
* 1994: Le Clandestin - també guionista
* 1995: Le Serment d'Hippocrate
* 1996: Sur un air de mambo - també guionista
* 1997: Mauvaises Affaires
* 2002: Marie Marmaille
* 2003: Papa, maman s'ront jamais grands
* 2006: Une juge sous influence

### Guionista

* 1976: Il Deserto dei Tartari

## Premis

* 1971: Premi Jean-Vigo per Remparts d'argile

## Referències

* ↑ el director Jean-Louis Bertuccelli és mort
* ↑ Cinema: décès du director Jean-Louis Bertuccelli
* ↑ Biografia de Julie Bertuccelli

## Enllaços externs

* http://vimeo.com/53182931 Jean Louis Bertuccelli Making of
* Lloc personal
# Jardins de Shalimar

Els jardins de Shalimar, també anomenats de vegades jardins de Shalamar (en urdú: شالیمار باغ) son un jardins reials fets construir per l'emperador mogol Xa Jahan el 1641, durant el cim del seu mandat. Com el Taj Mahal foren construïts en honor de la seva segona esposa Arjumand Banu Begum, popularment coneguda com a Mumtaz Mahal (Joia del Palau), que va morir per complicacions al part donant a llum el catorzè fill. El 1981, el conjunt dels jardins i el Fort de Lahore, a uns set quilòmetres els uns de l'altre, van ser declarats Patrimoni de la Humanitat per la UNESCO sota la denominació «Fort i jardins de Shalimar de Lahore», per ser exemples excepcionals en representar d'expressió artística de l'Imperi Mogol en el cim de la seva opulència i esplendor, durant els segles xvi i xvii. Entre els anys 2000 i 2012 varen estar inclosos en la llista del Patrimoni de la Humanitat en perill.

## Etimologia

D'acord amb Anna Suvorova, professora de l'Institut d'Estudis Orientals de l'Acadèmia de Ciències russa, l'origen de la paraula «Shalimar» és probable que provingui de la frase àrab «al-sha'imarât» (شاه العمارات) —rei dels edificis—, que amb el temps ha esdevingut un sinònim de jardí de gran bellesa. Per a la investigadora, la paraula no pot venir del sànscrit ja què un governant musulmà mai hauria fet servir una paraula en aquesta llengua per designar un jardí reial.

## Estructura

Els jardins es troben disposats en tres grans terrasses escalonades descendents amb pavellons i una gran superfície ocupada per l'aigua retinguda en estanys artificials, configuració que va permetre la creació de cascades i cataractes. Mitjançant un conjunt de canals es formen les cascades que flueixen a través de perforacions de les parets amb petits nínxols. Dues de les terrasses tenen planta quadrada dividida alhora en quatre parts per una creu, mentre que la terrassa central és rectangular, ocupada per un estany envoltat per pavellons i quioscs.

## Galeria

* Detalls dels nínxols de les parets
* La gran cascada de marbre
* Vista de la terrassa del segon nivell, amb les estructures de marbre
* Detalls ornamentals de l'interior d'un dels pavellons

## Referències

* ↑ Suvorova, 2011, p. 91.
* ↑ «Shalamar garden». mughalgardens.org. [Consulta: 22 abril 2017].
* 1 2 3 «Fort et jardins de Shalimar à Lahore». Liste du Patrimoine mondial. UNESCO. [Consulta: 22 abril 2017].
* ↑ Ahmed, Khaled «The meaning of ‘Shalimar’». The Tribune, 25-01-2012 [Consulta: 22 abril 2017].
* ↑ Suvorova, 2011.
* ↑ Michell, 2011, p. 273,274.

## Bibliografia

* George, Michell (Ed.). Architecture of the Islamic world its history and social meaning; with a complete survey of key monuments. Londres: Thames & Hudson, 2011. ISBN 978-0500278475.
* Suvorova, Anna. Lahore : topophilia of space and place. Karachi: Oxford University Press, 2011. ISBN 9780199063550.
# Ocampa

Els ocampa són una de les espècies de l'univers fictici de Star Trek. No obstant només surten a la sèrie Star Trek: Voyager ja que el seu poble es troba al quadrant Delta, part de la galàxia inexplorada de moment.
Els ocampa són un poble que només viuen en un planeta (ja que no controlen la tecnologia de l'hiperespai) i sota terra en grans ciutats a causa de les condicions atmosfèriques que hi ha per culpa l'error d'un ent mil anys enrere (del començament de la sèrie).
Tenen una esperança de vida de 9-10 anys i tenen una gran capacitat d'aprenentatge, poden assimilar informació amb molta facilitat.
Els ocampa només poden reproduir-se un cop a la vida durant un període anomenat elogium que passa quan tenen entre 4 i 5 anys.

## Referències

* 1 2 Primer capítol de la primera temporada de Star Trek: Voyager El guardià
* ↑ Quart capítol de la segona temporada de Star Trek: Voyager Elogium

## Vegeu també

* Kes

## Enllaços externs

* Web oficial - Ocampa Arxivat 2009-10-06 a Wayback Machine. (anglès)
# Oletta

Oletta (en cors Oletta) és un municipi francès, situat a la regió de Còrsega, al departament d'Alta Còrsega. L'any 1999 tenia 830 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 618 | 619 | 692 | 892 | 879 | 830 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2001- | Jean-Pierre Leccia | | |
# Joseph Schalk

Joseph Schalk (Viena, 24 de març de 1857 - Viena, 7 de novembre de 1900) fou un director d'orquestra, musicòleg i pianista austríac. El seu nom sovint es dona com a Josef Schalk.
Schalk va néixer a Viena, Àustria, i junt amb el germà petit Franz, va ser un alumne del compositor Anton Bruckner (1824-1896) i un amic del compositor Hugo Wolf (1860–1903). Va ser una figura destacada en la vida musical vienesa de finals del segle xix, defensor de la música vocal de Wagner, Bruckner i Wolf: en aquest càrrec es va oposar als partidaris més conservadors de Johannes Brahms que van ser dirigits pel crític Eduard Hanslick. Com a president de la societat de Wagner de Viena, Schalk va participar activament en la composició de l'obra de Bruckner: també va popularitzar la música del seu professor arranjant-la actuació de piano, escriptura d'articles i arranjament per a la seva publicació. Va tenir un paper comparable en la popularització de la música de Wolf. Es diu que Bruckner es referia a ell com Herr Generalissimus.
Schalk va participar en la preparació de diverses de les partitures de Bruckner per a la seva primera publicació o actuació: aquestes inclouen les simfonies Tercera i la vuitena juntament amb la missa en F menor.
Schalk va escriure una sèrie d'articles sota el títol col·lectiu "Das Gesetz der Tonalität" ("el fonament de la tonalitat") que exposava la seva teoria de l'harmonia, basada en el seu ensenyament de Bruckner.
Més tard va ser professor al conservatori de Viena, on tingué entre els seus alumnes a Vilém Zemanek. A la mort de Bruckner, Schalk va ser nomenat administrador de la seva biblioteca de partitures.

## Escrits

* Schalk, Josef (1888-1889). "Das Gesetz der Tonalität". Bayreuther Blätter. 11,12,13.

## Referències

* ↑ Millington, Barry; Stewart Spencer (1992). Wagner en actuació. Yale University Press. pàg. 125. ISBN 0-300-05718-0.
* ↑ Jackson, pàg. xii
* ↑ Glauert, Amanda (1999). Hugo Wolf i l'herència Wagneriana. Cambridge University Press. pàgines 17. ISBN 0-521-49637-3.
* ↑ Rolland, Romain (1969) [1915]. Músics d'avui. Mary Blaiklock (trans.). Freeport, NY: Llibres per a biblioteques de premsa. pàg. 185. ISBN 0-8369-1188-1.
* ↑ Horton, pàg. 12
* ↑ Horton, pàg. 84
* ↑ Hawkshaw, Paul (1997). "Una anatomia del canvi: les revisions de Bruckner a la missa en Menor". Bruckner estudia. Cambridge University Press. pàg. 30. ISBN 978-0-521-57014-5. a Jackson (1997).
* ↑ Watson, p. 122

## Bibliografia

* Horton, Julian (2004). Les simfonies de Bruckner: anàlisi, recepció i política cultural. Cambridge University Press. ISBN 0-521-82354-4.
* Jackson, Timothy L. (1997). Paul Hawkshaw (ed.) Estudis Bruckner. Cambridge University Press. ISBN 0-521-57014-X.
* Watson, Robert W. "Josef Schalk i la teoria de l'harmonia a la fi del segle XIX": 122-139. a Jackson (1997).
# Mosquer humil

El mosquer humil (Myiophobus inornatus) és un ocell de la família dels tirànids (Tyrannidae).

## Hàbitat i distribució

Habita els boscos dels Andes del sud-est del Perú i oest de Bolívia.

## Referències

* ↑ «Mosquer humil». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/06/2021(català)
# Zulma (cràter)

Zulma és un cràter d'impacte en el planeta Venus de 11 km de diàmetre. Porta el nom d'un antropònim castellà, i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1997.

## Referències

* ↑ «Zulma». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey. [Consulta: 1r juliol 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Venus
# Coria del Río

Coria del Río és una localitat de la província de Sevilla, Andalusia, Espanya. L'any 2006 tenia 26.499 habitants. La seva extensió superficial és de 64 km² i té una densitat de 414,1 hab/km². Les seves coordenades geogràfiques són 37° 17′ N, 6° 03′ O. Està situada a una altitud de 5 metres i a 11 kilòmetres de la capital de la província, Sevilla.

## Història

A principis del segle xvii, daimyō Date Masamune de Sendai va enviar a Europa una delegació dirigida per Hasekura Tsunenaga. Després es va establir una ambaixada i sis samurais es van quedar. Aproximadament 650 dels 24.000 residents de Coria, segons es va informar el 2003, utilitzen el cognom Japón (originalment Hasekura de Japón), identificant-los com els descendents del primer enviat oficial japonès a Espanya. El nom va aparèixer per primer cop en un document oficial el 1646. Es coneix que alguns nadons nascuts a la ciutat mostraven el lloc mongol que és comú en els asiàtics.
El 1992 va donar al Japó una estàtua de Hasekura Tsunenaga i va estar vigilant el riu.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1996 | 1998 | 1999 | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 |
| 23.362 | 23.517 | 23.751 | 23.935 | 24.113 | 24.288 | 24.735 | 25.029 | 25.735 | 26.499 |

## Enllaços externs

* Coria del Río
# Coriandrum

Coriandrum és un gènere de plantes amb flors dins la família de les apiàcies. És de distribució cosmopolita, consta de dues espècies. A Europa es troba només el coriandre (Coriandrum sativum).

## Taxonomia

* Coriandrum sativum L.
* Coriandrum tordylium (Fenzl) Bornm.

## Referències

* ↑ Coriandrum en PlantList
# Catamarcaïta

La catamarcaïta és un mineral de la classe dels sulfurs. Rep el seu nom de la província argentina de Catamarca, on es troba la mina Capillitas, indret on va ser descoberta aquesta espècie mineral i l'únic on s'ha trobat fins ara.

## Característiques

La catamarcaïta és un sulfur de fórmula química Cu₆GeWS₈. Cristal·litza en el sistema hexagonal. La seva duresa a l'escala de Mohs és 3,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la catamarcaïta pertany a «02.CB - Sulfurs metàl·lics, M:S = 1:1 (i similars), amb Zn, Fe, Cu, Ag, etc.» juntament amb els següents minerals: coloradoïta, hawleyita, metacinabri, polhemusita, sakuraiïta, esfalerita, stil·leïta, tiemannita, rudashevskyita, calcopirita, eskebornita, gal·lita, haycockita, lenaïta, mooihoekita, putoranita, roquesita, talnakhita, laforêtita, černýita, ferrokesterita, hocartita, idaïta, kesterita, kuramita, mohita, pirquitasita, estannita, stannoidita, velikita, chatkalita, mawsonita, colusita, germanita, germanocolusita, nekrasovita, stibiocolusita, ovamboïta, maikainita, hemusita, kiddcreekita, polkovicita, renierita, vinciennita, morozeviczita, lautita, cadmoselita, greenockita, wurtzita, rambergita, buseckita, cubanita, isocubanita, picotpaulita, raguinita, argentopirita, sternbergita, sulvanita, vulcanita, empressita i muthmannita.

## Referències

* 1 2 «Catamarcaite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
# Mosquer pit-rogenc

El mosquer pit-rogenc (Empidonax fulvifrons) és un ocell de la família dels tirànids (Tyrannidae).

## Hàbitat i distribució

Habita boscos subtropicals i de pins i bosc de rivera a les terres altes del sud dels Estats Units, des del sud-est d'Arizona, oest de Nou Mèxic, cap al sud, a Mèxic al nord-est de Sonora, Chihuahua, Durango, Zacatecas, oest de Nuevo León i San Luis Potosí cap al sud fins al centre d'Hondures.

## Referències

* ↑ «Mosquer pit-rogenc». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/10/2022(català)
# Mosquer negre

El mosquer negre (Sayornis nigricans) és un ocell de la família dels tirànids (Tyrannidae).

## Hàbitat i distribució

Habita des del camp obert finsel bosc, sovint a prop de l'aigua, des del nord-oest de Califòrnia, sud de Nevada, sud-oest d'Utah, centre d'Arizona, sud de Colorado, centre de Nou Mèxic i oest de Texas, cap al sud, a través del sud-oest dels Estats Units fins al sud de Baixa Califòrnia i a l'ample de Mèxic fins l'oest de Panamà, Colòmbia i oest i nord de Veneçuela, cap al sud, a través dels Andes de l'Equador, Perú i Bolívia fins al nord-oest de l'Argentina.

## Referències

* ↑ «Mosquer negre». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/10/2022(català)
# Cassel

* Aquest article tracta sobre un municipi de França. Vegeu-ne altres significats a «Kassel».
Cassel (en neerlandès: Kassel, en llatí: Castellum Menapiorum) és un municipi de França del departament del Nord a la regió dels Alts de França, situada al Westhoek del Flandes francès amb 2.322 habitants el 2006. Limita al nord-oest amb Wemaers-Cappel, al nord amb Oudezeele, a l'oest amb Zuytpeene, a l'est amb Steenvoorde i Terdeghem, al sud-oest amb Bavinchove i Oxelaëre, al sud amb Hondeghem i al sud-est amb Sainte-Marie-Cappel.

## Demografia

Evolució de la població Cassini i INSEE :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 5 030 | 3 601 | 3 809 | 4 241 | 4 234 | 4 495 | 4 410 | 4 231 | 4 334 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 4 180 | 4 260 | 4 242 | 4 258 | 4 291 | 4 276 | 3 839 | 3 931 | 3 562 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 3 222 | 3 091 | 3 018 | 2 955 | 2 912 | 2 721 | 2 725 | 2 429 | 2 680 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 2 479 | 2 621 | 2 340 | 2 223 | 2 177 | 2 290 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat |
| 1843-1848 | Louis Stalen |
| 1848-1896 | Aimé Desmyttère |
| 1896-1915 | Constant Moeneclaey |
| 1915-1925 | Georges Malot |
| 1925-1945 | Georges Masselis |
| 1945-1946 | Marcel Leclercq |
| 1946-1955 | Jules Glorian |
| 1955-1971 | André Beurey |
| 1971-1989 | Edouard Lecerf |
| 1989- | René Decodts |

## Història

Originàriament fou una ciutat dels menapis, dels que deriva el seu nom. En el segle X Balduí III de Flandes hi va instituir la primera fira. Ha estat escenari de nombroses batalles, com la de 1071 de Robert I de Flandes i la de 1328 (batalla de Cassel) en la que el rei Felip VI de França derrotà els comuners flamencs. Durant la Primera Guerra Mundial fou Quartell general del general Ferdinand Foch.
Des de 1978 emet a la ciutat la ràdio lliure Ràdio Uylenspiegel (91.8 FM), dedicada a la promoció del flamenc occidental al Westhoek

## Personatges il·lustres

* Dominique-Joseph René Vandamme, general de Napoleó.
* François Delecour, pilot de ral·lis
* Ludwig Schunke músic i compositor.
* Valentin Geuck compositor
* Hugo Staehle (1826-1848) compositor

## Galeria d'imatges

* Molí de Cassel
* Col·legiata Nôtre Dame
* Via romana
* Reuze Papa, gegant local

## Enllaços externs

* Oficina de turisme de Cassel Arxivat 2008-12-16 a Wayback Machine.
* Cassel al web de l'Institut Geogràfic Nacional Arxivat 2008-02-13 a Wayback Machine.
* Web dedicada a Cassel Arxivat 2009-07-01 a Wayback Machine.
* "Cassel Harmony" : L'harmonia municipal de Cassel.
# Cossini (cavaller)

Cossini (en llatí Cossinius) va ser un cavaller romà del segle i. Formava part de la família dels Cossini, procedents de Tibur.
Era amic de Neró, i va ser enverinat per error per un metge egipci que l'emperador li havia enviat per tractar-lo d'una malaltia. Plini el Vell el menciona a la seva Naturalis Historia.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0001.001/880?rgn=pages;view=image;q1=CossiniusSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Vol.+I.++Boston:+Little,+Brown,+&+Comp.,+1867,+p. 865. ]