OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Campionat d'Espanya d'enduro 1998

La temporada de 1998 del Campionat d'Espanya d'enduro fou la 19a edició d'aquest campionat, organitzat per la Reial Federació Motociclista Espanyola. El calendari oficial constava de 7 proves puntuables, celebrades entre el 28 de febrer i l'11 d'octubre. Quatre de les proves programades es disputaren als Països Catalans: Enduro del Segre (28 de febrer i 1 de març), Enduro Ciutat de Reus (26 d'abril) i Enduro de Tortosa (17 de maig).

## Classificació final
### 125cc

| Posició | Pilot | Motocicleta | Punts |
| 1 | Xevi Pons | KTM | 70 |
| 2 | Marc Coma | KTM | 70 |
| 3 | ? | ? | ? |
| 4 | ? | ? | ? |
| 5 | ? | ? | ? |
| 6 | ? | ? | ? |
| 7 | ? | ? | ? |
| 8 | ? | ? | ? |
| 9 | ? | ? | ? |
| 10 | ? | ? | ? |

### 250cc

| Posició | Pilot | Motocicleta | Punts |
| 1 | Xavier Puigdemont | Gas Gas | 120 |
| 2 | Miki Arpa | KTM | 105 |
| 3 | Gerard Farrés | KTM | 67 |
| 4 | Àlex Llobet | Honda | 67 |
| 5 | ? | ? | ? |
| 6 | ? | ? | ? |
| 7 | Petteri Silván | Gas Gas | 47 |
| 8 | ? | ? | ? |
| 9 | ? | ? | ? |
| 10 | Josep Pou | Gas Gas | 25 |

### 4T

| Posició | Pilot | Motocicleta | Punts |
| 1 | Marc Puigdemont | Gas Gas | 94 |
| 2 | Oscar Gallardo | Yamaha | 84 |
| 3 | Àlex Pérez | Yamaha | 59 |
| 4 | Joan Roma | KTM | 52 |
| 5 | Isidre Esteve | KTM 4T | 37 |
| 6 | ? | ? | ? |
| 7 | ? | ? | ? |
| 8 | ? | ? | ? |
| 9 | ? | ? | ? |
| 10 | ? | ? | ? |

### Scratch

| Posició | Pilot | Motocicleta | Punts |
| 1 | Xavier Puigdemont | Gas Gas 250 | 120 |
| 2 | Miki Arpa | KTM 250 | 105 |
| 3 | Xevi Pons | KTM 125 | 70 |
| 4 | Marc Coma | KTM 125 | 70 |
| 5 | Marc Puigdemont | Gas Gas 4T | 64 |
| 6 | ? | ? | ? |
| 7 | ? | ? | ? |
| 8 | ? | ? | ? |
| 9 | Petteri Silván | Gas Gas 250 | 47 |
| 10 | ? | ? | ? |

## Referències

* «Campeonato de España de Enduro de 1998» (en castellà). jas.es. [Consulta: 27 febrer 2017].
# Cala Figuera

«Cala Figuera» té aquests significats:
* Cala Figuera (Santanyí), cala del terme de Santanyí (Mallorca), amb un port esportiu
* Cala Figuera (Calvià), cala del terme de Calvià (Mallorca) que dona nom al Cap de Cala Figuera
* Cala Figuera (Pollença), cala del terme de Pollença (Mallorca)
* Cala Figuera (Menorca), cala de Menorca que separa els termes de Maó i el Castell
* Cala Figuera (Tossa de Mar), cala de Tossa de Mat
# Cabezas del Villar

Cabezas del Villar és un municipi de la província d'Àvila, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 526 | 510 | 476 | 423 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Ávila (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 16 setembre 2021].
# Calciolangbeinita

La calciolangbeinita és un mineral de la classe dels sulfats que pertany al grup de la langbeinita. El seu nom fa referència al fet que és l'anàleg mineral amb calci de la langbeinita.

## Característiques

La calciolangbeinita és un sulfat (doble) de calci i potassi de fórmula química K₂Ca₂(SO₄)₃. Cristal·litza en el sistema isomètric.

## Jaciments

La calciolangbeinita va ser descoberta a la fumarola Iadovítaia, al segon con d'escòria del volcà Tolbàtxik (Krai de Kamtxatka, Rússia). També ha estat descrita a Israel i Palestina.

## Referències

* 1 2 3 «Calciolangbeinite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 26 desembre 2019].
# Can Marcet (Viladecavalls)

Can Marcet és una masia a l'oest del terme de Viladecavalls (al Vallès Occidental) protegida com a bé cultural d'interès local. Les primeres notícies de Can Marcet, també conegut com les Marcetes, daten del segle XIV. Al segle xix l'edifici es va reformar. És una masia de planta quadrangular amb teulada a doble vessant i el carener perpendicular a la façana principal. Consta de planta baixa, pis i golfes. Totes les obertures són allindanades i al primer pis de la façana principal s'obre una galeria de 3 obertures i columnes de llenguatge clàssic. A l'interior encara s'hi conserven els brocs, els cups i la premsa per la producció del vi.

## Referències

* 1 2 «MASIA CAN MARCET». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 7 novembre 2020].
# Can Maresme

Can Maresme és una masia del municipi de Sant Iscle de Vallalta (Maresme) inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic Català. Prop de can Maresme se situa la llegenda de les Dones d'Aigua que recull Joan Amades i Apel·les Mestres

## Descripció

Masia d'un cos central d'estructura clàssica, del grup II, de coberta de teula amb vessants d'aigües cap als murs laterals i façana amb forma de frontó, i de planta baixa, primer pis i golfes. A la dreta hi ha un cos aïllat, que correspon al lloc on es guardaven les eines, i a la part posterior, adossat al cos central, hi ha una estructura porxada, on es troba una caldera per fer bullir el vi. La façana principal té un portal d'arc rebaixat, tres balcons sense plataforma al primer pis i un altre, de més petit, a les golfes amb barana de balustres de terra cuita. Al mur arrebossat hi ha un rellotge de sol pintat amb la indicació, mig esborrada, de l'any 1827 o 1877. Davant la casa s'estén l'era enrajolada, on hi ha un trull per moldre les olives. A l'interior es conserva una pastera, un celler amb grans bótes i una taula de fusta amb bancs de qualitat.

## Història

L'aspecte original de la masia del segle xv i XVI continua present per l'estructura clàssica que conserva, però no pel que fa als elements ornamentals de la façana principal. Tant el portal rodó de pedra com les finestres de forma conopial d'estil gòtic foren substituïdes per balcons de llinda recta i portal d'arc escarser, més propis del segle xix, moment en què es feren les reformes.

## Referències

* ↑ «Can Maresme». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Les dones d'Aigua». Endrets. Geografia Literaria dels Països Catalans. Arxivat de l'original el 8 d’octubre 2010. [Consulta: 19 març 2013].
* 1 2 «Can Maresme». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 12 desembre 2012].
# Can Maret Lleter

Can Maret Lleter és una masia de Salt (Gironès) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

És una masia aïllada de planta i dos pisos amb diferents cossos annexos (alguns d'obra nova), amb còdols rierencs a totes les façanes i diverses pedres ben tallades a les cantonades. A la façana principal es troba una terrassa o accés amb un mur de pedra i portal de ferro a l'oest. S'accedeix a la casa per un portal de llinda plana amb muntants de pedra ben tallada igual que les obertures del primer pis. Destaca la porta de la façana que dona accés a la terrassa amb llinda esculpida de 1732 i un rellotge de sol esgrafiat en molt mal estat.
A la banda oest es troben dos contraforts de poca alçada i una porta tapiada. Al primer pis de la façana oest hi ha tres finestres amb muntants de pedra ben tallades tapiades (una amb llinda gòtica i ampit més treballat). A la banda nord, de nou es troben contraforts de poca alçada fets amb còdols rierencs.

## Referències

* 1 2 «Can Maret Lleter». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 14 setembre 2016].
# Can Seguer (Riudellots de la Selva)

Can Seguer és una masia de Riudellots de la Selva (Selva) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es traca d'un edifici de tres naus, dues plantes, vessants a laterals i cornisa catalana, que actualment es troba en estat d'abandonament.
El portal és adovellat d'arc de mig punt i la clau i les dues contraclaus han sofert un desplaçament vertical. Les obertures del primer pis són quadrangulars amb llinda monolítica i ampit motllurat i les de la planta baixa són senzilles. La part central i el costat dret tenen el parament de maçoneria de pedres irregulars i rajols i, a la banda esquerra, el mur és de rajols a la part superior. Probablement la casa va ser reconstruïda a finals del segle xix o principis del XX, però conservant l'estructura original i reaprofitant la finestra original col·locant-la al mateix lloc. A la façana també s'hi aprecia les restes d'un rellotge de sol fet sobre arrebossat de calç.
L'edifici original es troba voltat de construccions adossades. Al costat dret hi ha un cos amb vessant a façana de portal rectangular amb llinda monolítica i murs d'argila i rajols. I, a la banda esquerra, s'ha fet recentment un porxo amb vessant a lateral amb teulada sostinguda per bigues de formigó.
La part posterior de la casa té diversos coberts nous destinats a magatzem de maquinària agrícola.

## Referències

* 1 2 3 4 «Can Seguer». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 5 agost 2017].
# Can Seguí (Tiana)

Can Seguí és una casa de Tiana (Maresme) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici civil format per una planta baixa, dos pisos i un terrat. Lateralment presenta un jardí. En tot el conjunt destaca la marcada decoració neogòtica.
Guardapols o trenca aigües damunt de totes les obertures, a alguns casos amb frondes i florons, i especialment les tres finestres del primer pis, coronelles, decorades amb arquets ogivals, arcuacions i quadrifolis. A la façana lateral que dona al jardí sobresurt la gran terrassa del primer pis, convertida en un pòrtic a la part inferior, amb arcades lobulades suportades per columnetes i gàrgoles esculpides, tot d'un absolut estil historicista.

## Història

Cal fer notar que als darrers anys s'ha enderrocat el coronament superior de l'edifici, acord amb el conjunt, i que la reforma actual desmereix totalment la construcció historicista. Després d'haver estat Caserna de Guàrdia Civil, l'edifici restà molt de temps abandonat. A les fitxes de l'Inventari de Patrimoni Arquitectònic realitzat pel Col·legi Oficial d'Arquitectes de Catalunya i Balears, encara es pot veure a les fotografies, el coronament original, situat damunt la cornisa.

## Referències

* 1 2 «Can Seguí». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 15 desembre 2016].
# Canadian Astronomical Society

La Canadian Astronomical Society (CASCA) (Societat Astrològica Canadenca) és una societat canadenca d'astrònoms professionals, fundada el 1971 i incorporada el 1983. La societat es dedica a la promoció i l'avanç del coneixement de l'univers a través de la investigació i l'educació, i els seus membres estan oberts a persones amb una participació professional en l'astronomia i relacionats amb les ciències.
Les principals activitats de la Societat són les reunions científiques anuals, la planificació i realització de projectes científics, amb el suport de les activitats científiques dels seus membres, i la difusió d'informació relacionada entre els membres i altres persones interessades.
El butlletí trimestral de la Societat, anomenat Cassiopeia es publica en els equinoccis i solsticis.

## Referències

* ↑ «Membership – CASCA» (en anglès americà). [Consulta: 8 gener 2020].
* 1 2 «History – CASCA» (en anglès americà). [Consulta: 8 gener 2020].

## Enllaços externs

* Canadian Astronomical Society
# Campionat d'Europa de trial 1970

La temporada de 1970 del Campionat d'Europa de trial fou la 3a edició d'aquest campionat, organitzat per la FIM. El calendari oficial constava de 9 proves puntuables, celebrades entre el 19 d'octubre de 1969 i el 20 de setembre de 1970.
Aquell fou el primer any en què s'organitzava a Catalunya un trial puntuable per al Campionat d'Europa: el Trial de Sant Llorenç, sisena prova d'aquella temporada, disputat el 15 de març. Des d'aleshores fins a la temporada de 1994, Catalunya fou seu d'una de les proves més emblemàtiques d'aquesta competició. Justament, l'edició de 1970 d'aquesta prova ha quedat en el record dels afeccionats catalans per la victòria espectacular de Mick Andrews, pilotant el prototipus d'OSSA que estava desenvolupant (acabà la cursa amb 20 punts menys de penalització que el segon classificat, Rob Edwards).
A partir de la temporada següent, el binomi Andrews-OSSA encetà una llarga etapa de domini d'aquest esport.

## Classificació final

| Posició | Pilot | Motocicleta | Punts |
| 1 | Sammy Miller | Bultaco | 75 |
| 2 | Gordon Farley | Montesa | 62 |
| 3 | Lawrence Telling | Montesa | 45 |
| 4 | Benny Sellman | Montesa | 34 |
| 5 | Malcolm Rathmell | Greeves/Bultaco | 29 |
| 6 | Thore Evertsson | OSSA | 26 |
| 7 | Roland Björk | Montesa | 24 |
| 8 | Don Smith | Montesa | 24 |
| 9 | Pertti Luhtasuo | Montesa | 20 |
| 10 | Mick Andrews | OSSA | 15 |

## Referències

* ↑ «Mike Andrews (OSSA) vencedor del IV Trial del Motor Club Tarrasa» (PDF) (en castellà). Hemeroteca. El Mundo Deportivo, 16-03-1970. [Consulta: 14 gener 2010].
* «FIM Trial European Championship. 1970» (en anglès). trialonline.org. Arxivat de l'original el 13 de juny 2013. [Consulta: 20 febrer 2011].
# Campionat d'Europa de trial indoor

El Campionat d'Europa de trial indoor (oficialment: FIM Indoor Trial European Championship), regulat per la FIM, fou la màxima competició europea de trial indoor durant els anys 1997 i 1998.
Tot i restringir-se a Europa, el campionat fou organitzat per la FIM i no per la UEM. No tingué gaire continuïtat, ja que només se'n celebraren dues edicions.

## Historial

| Edició | Any | Campió | Motocicleta |
| I | 1997 | Gabriel Reyes | Montesa |
| II | 1998 | Graham Jarvis | Scorpa |

## Referències

* «X-Trial World Champions. The Kings» (en anglès). trialonline.org, 2010. Arxivat de l'original el 26 d'octubre 2009. [Consulta: 7 juliol 2010].
# Capità (futbol)

El capità d'un equip de futbol és el jugador escollit per ser el líder de l'equip, representant, dins del camp de joc, a tots els seus companys davant els àrbitres del partit i també té al seu càrrec l'organització i comandament de l'equip d'acord amb les ordres de l'entrenador i també d'acord amb la situació i la seva visió de joc. Fins i tot, qualsevol reconvenció o advertència de l'àrbitre davant l'equip li és comunicada sovint al capità.
Així mateix, fora dels terrenys de joc també té una representació de la plantilla de jugadors de l'equip, ja sigui davant de la directiva del club o combinat nacional com en actes institucionals d'aquest. Normalment, aquesta funció acostuma a desenvolupar el membre més veterà de l'equip (el més representatiu).
Sobre el terreny de joc, es distingeix dels altres pel braçalet que porta al braç.

## Responsabilitats

L'única responsabilitat oficial d'un capità especificada per les regles del joc és abans de l'inici de cada partit, és l'encarregat de participar en el sorteig de camps amb els àrbitres i el capità de l'equip contrari (per triar els extrems o tenir el llançament) i abans de la tanda de penals. Contràriament al que es diu de vegades, els capitans no tenen autoritat especial segons les lleis per impugnar una decisió de l'àrbitre. Tanmateix, els àrbitres poden parlar amb el capità d'un equip sobre el comportament general de l'equip quan sigui necessari.
En general, el capità proporciona un punt de reunió per a l'equip: si la moral és baixa, serà el capità qui mirara d'augmentar l'ànim del seu equip.

## Referències

* ↑ «Captain». Arxivat de l'original el 1 desembre 2017. [Consulta: 17 desembre 2016].
* ↑ «What does a soccer captain do? Role, responsibilities & best-ever icons of the game», 07-10-2019. [Consulta: 21 novembre 2020].
* ↑ "About Football Glossary" Arxivat 2016-03-05 a Wayback Machine. about.com
* 1 2 Association, The Football. «The website for the English football association, the Emirates FA Cup and the England football team». [Consulta: 17 desembre 2016].
* ↑ Keelby United – The Role of the Captain in Football Youth Soccer Arxivat 9 May 2013$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine.

## Vegeu també

* Capità (esports)
Viccionari
# Can Manel de la Vall

Can Manel de la Vall és una masia de Selvanera, al municipi de Torrefeta i Florejacs (Segarra), inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici de dos cossos, amb funció d'habitatge. Al primer cos, a la façana sud, hi ha una entrada amb llinda de pedra i, al pis següent, una porta balconera. A la seva dreta hi ha una finestra amb ampit. A la façana est hi ha una finestra al segon pis i una de petita a la golfa. La façana nord està coberta per l'altre cos. A la façana oest hi ha una entrada a la planta baixa, al pis següent, hi ha una petita finestra i al darrer una altra. Aquesta façana dona a un petit tancat, al que s'hi accedeix també per l'exterior. La coberta és de dos vessants (Nord-Sud), acabada en teula.
L'altre cos està adjunt a la façana nord de l'anterior edifici. A la façana est hi ha una entrada amb llinda de pedra i porta metàl·lica que dona al darrer pis. A la façana nord hi ha una finestra que dona al darrer pis. A la façana oest hi ha una entrada que dona a la planta baixa, i una finestra que dona al darrer pis. La coberta és d'un vessant, acabada en teula.
Davant de la façana oest d'aquest darrer edifici, hi ha un pati tancat, que originalment devia estar en part cobert, pels forats a la paret on es posaven les bigues. Té una entrada a l'oest.
Està situat al camí vell de Palou a Selvanera, a mà dreta del camí ja es veu.

## Referències

* 1 2 3 4 «Can Manel de la Vall». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 5 gener 2017].
# Can Manent (Sabadell)

Can Manent és una masia de Sabadell (Vallès Occidental) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Situat al camí de Ripollet a Castellar del Vallès, el conjunt de Can Manent és format per diverses edificacions bastides al llarg del temps. El cos més important sobresurt de la resta en altura, amb unes golfes d'obertures d'arc de mig punt, i teulada a quatre vessants. La resta d'obertures, de petites dimensions, són rectangulars.

## Història

El Mas Manent es troba documentat des del segle xiii. La seva fesomia actual és el resultat de les diverses reformes i ampliacions realitzades al llarg del temps. El conjunt fou molt renovat l'any 1925, especialment la façana de migdia.

## Referències

* 1 2 «Can Manent». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r novembre 2017].

## Enllaços externs

* Can Manent Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine., fitxa del catàleg de l'Ajuntament
# Careproctus continentalis

Careproctus continentalis és una espècie de peix pertanyent a la família dels lipàrids.

## Descripció

* La femella fa 6,2 cm de llargària màxima.

## Hàbitat

És un peix marí i batidemersal que viu entre 425 i 600 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic sud-oriental: Xile.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Krøyer H. N., 1862: Nogle Bidrag til Nordisk ichthyologi. Naturhist. Tidsskr. Kjøbenhavn (Ser. 3) v. 1. 233-310.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Andriàixev, A. P. & Prirodina, V. P., 1990. Notes of the first records of liparid fishes of the genus Careproctus (Liparididae) from the coasts of the Antarctic continent with descriptions of three new species. Uo (Japanese Society of Ichthyology) Núm. 39: 1-14.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Txernova, N. V.; Stein, D. L.; Andriàixev, A. P «Family Liparidae (Scopoli, 1777) snailfishes» (en anglès). California Academy of Sciences Annotated Checklists of Fishes, 31, 72, 2004.
* ↑ Duhamel, G., 1992. Description d'espèces nouvelles de Careproctus et Paraliparis et données nouvelles sur ces genres et le genre Edentoliparis de l'océan Austral (Cyclopteridae, Liparinae). Cybium 16(3):183-207.
* ↑ Pequeño, G., 1997. Peces de Chile. Lista sistemática revisada y comentada: addendum. Rev. Biol. Mar. Oceanogr. 32(2):77-94.

## Bibliografia

* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Carel Nicolaas Storm van 's-Gravesande

Carel Nicolaas Storm van 's-Gravesande (Breda, 1841 – La Haia, 1924) fou un pintor del segle xix de la província del Brabant del Nord.

## Biografia

Segons el Rijksbureau voor Kunsthistorische Documentatie, fou alumne de Willem Roelofs i de Félicien-Joseph-Victor Rops. El 1865 va graduar-se en Dret a la Universitat de Leiden, tot i que estava més interessat en les arts. Va començar a pintar després de graduar-se i va esdevenir seguidor de l'Escola de la Haia. Va treballar a Brussel·les entre 1868 i 1893 i posteriorment es va mudar a la Haia, on morí. El seu retrat va ser pintat per Jan Toorop

## Referències

* 1 2 3 Carel Nicolaas Storm van 's-Gravesande a l'RKD
* ↑ Retrat, per Toorop a Geheugen van Nederland

## Enllaços externs

* Carel Nicolaas Storm van 's-Gravesande a artnet
# Careproctus dubius

Careproctus dubius és una espècie de peix pertanyent a la família dels lipàrids.

## Hàbitat

És un peix marí, de clima temperat i demersal que viu fins als 150 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Atlàntic nord-oriental: Spitsbergen.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Krøyer H. N., 1862: Nogle Bidrag til Nordisk ichthyologi. Naturhist. Tidsskr. Kjøbenhavn (Ser. 3) v. 1. 233-310.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Zugmayer, E., 1911. Diagnoses de poissons nouveaux provenant des campagnes du yacht "Princesse-Alice" (1901 à 1910). Bulletin de l'Institut Oceanographique (Mònaco) Núm. 193: 1-14.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Txernova, N. V.; Stein, D. L.; Andriàixev, A. P «Family Liparidae (Scopoli, 1777) snailfishes» (en anglès). California Academy of Sciences Annotated Checklists of Fishes, 31, 72, 2004.
* ↑ Andriyashev, A.P. i N.V. Chernova, 1995. Annotated list of fishlike vertebrates and fish of the arctic seas and adjacent waters. J. Ichthyol. 35(1):81-123.
* ↑ Chernova, N. V., 2005. New species of Careproctus (Liparidae) fom the Barents Sea and adjacent waters. J. Ichthyol. 45(9):689-690.

## Bibliografia

* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB