OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Crapatalus munroi

Crapatalus munroi és una espècie de peix de la família dels leptoscòpids i de l'ordre dels perciformes.

## Descripció

Fa 12 cm de llargària màxima i és del color de la sorra al dors i més clar al ventre. Cap espina i 36-38 radis tous a l'única aleta dorsal i cap espina i 36-37 radis tous a l'anal. 21-23 radis tous a les aletes pectorals. Línia lateral no interrompuda i amb 46-49 escates.

## Alimentació

El seu nivell tròfic és de 3,28.

## Hàbitat i distribució geogràfica

És un peix marí, demersal (entre 1 i 18 m de fondària) i de clima subtropical, el qual viu a l'Índic oriental: és un endemisme d'Austràlia (des del sud de Nova Gal·les del Sud fins a Tasmània, el sud de Victòria i Austràlia Occidental, incloent-hi l'estret de Bass).

## Observacions

És inofensiu per als humans i el seu índex de vulnerabilitat és baix (10 de 100).

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 Kuiter, R. H., 1993. Coastal fishes of south-eastern Australia. University of Hawaii Press. Honolulu, Hawaii. 437 p. Pàg. 319.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Sea Around Us (anglès)
* ↑ Species in Indian Ocean - FishBase (anglès)
* ↑ Last, P. R., Scott, E. O. G. & Talbot, F. H., 1983. Fishes of Tasmania. Hobart: Tasmanian Fisheries Development Authority. 563 pp.
* ↑ Hutchins, J. B., 2001. Checklist of the fishes of Western Australia. Records of the Western Australian Museum Supplement Suppl. Núm. 63: 9-50.
* ↑ Gomon, M. F., J. C. M. Glover i R. H. Kuiter, 1994. The fishes of Australia's south coast. Flora and Fauna of South Australia Handbooks Committee. State Printer, Adelaida. 1-992.
* ↑ Australian Faunal Directory (anglès)
* ↑ Fishes of Australia Arxivat 2016-03-29 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ All fishes of Australia - FishBase (anglès)
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ GBIF (anglès)
* ↑ Cheung, W. W. L., T. J. Pitcher i D. Pauly, 2005. A fuzzy logic expert system to estimate intrinsic extinction vulnerabilities of marine fishes to fishing. Biol. Conserv. 124:97-111.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB (txec)
* BioLib (anglès)
* ION (anglès)
* Barcodes of Life (anglès)
# Craqueig

El craqueig (cracking) és un procés químic pel qual es trenquen molècules d'un compost químic, i es produeixen així compostos més simples. El procediment original, encara en ús, emprava calor i pressió i es denomina craqueig tèrmic a una temperatura de 850-900 °C (craqueig de Xúkhov). Després es va idear un nou mètode: craqueig catalític a una temperatura de 450-500 °C, que utilitza un catalitzador (substància que determina en altres canvis químics sense modificar-la). En el cas d'aquest tipus de craqueig, el catalitzador —com l'alúmina (Al₂O₃) o el diòxid de silici (SiO₂— és una espècie d'argila que pot donar-se en forma de terroses píndoles de grans petits o com una pols super fina i l'acció desintegradora sumada a la de la calor i la pressió, afavoreix el fraccionament en components més lleugers i produeix més i millor compost com a resultat.
Una modalitat moderna de craqueig catalític del petroli és el procés catalític fluid. Aquest utilitza un "fluid catalytic cracker", que és una instal·lació de, en alguns casos, fins a seixanta metres d'alçada. Al llarg de quilòmetres de canonades i reactors circulen a elevades temperatures grans quantitats de vapor, aire i catalitzador polvoritzat. A determinada alçada de l'operació els finíssims grans del catalitzador es revesteixen de carbó separat del petroli, i llavors deixen d'actuar mitjançant l'acció d'un regenerador, però, es crema i consumeix el carbó, el catalitzador queda novament en condicions de funcionar per a properes ocasions.
En el procés fluid el catalitzador és tan fi que quan és agitat en mescla amb aire o altres gasos, augmenta el seu volum i flueix com un líquid podent que ha de ser controlat per vàlvules. Aquesta manera de treballar amb una substància sòlida com si es tractés d'un fluid ha constituït un progrés de les tasques de refineria.
El craqueig del petroli permet obtenir d'un barril de petroli cru una quantitat dues vegades més gran que l'extreta per simple destil·lació. Actualment és un procediment fonamental per a la producció de gasolina d'alt octanatge.

## Vegeu també

* Coc de petroli

## Referències

* ↑ Immaculada Julián Diccionario de química. books.google.cat

## Enllaços externs

* Information on cracking in oil refining from howstuffworks.com
* Hydrocarbon Cracking - A Quick Summary for High School Students Arxivat 2007-04-27 a Wayback Machine. from canadaconnects.ca
* «The Shukhov Tower Foundation». from shukhov.org
# Dangriga

Dangriga, antigament coneguda com a Stann Creek Town, és la capital del districte de Stann Creek, Belize. En l'últim cens realitzat el 2010, la seva població era de 9.593 habitants. El 2016 la seva població estimada era de 10.217 habitants. És la ciutat més gran del sud de Belize.

## Història

Dangriga fou creada el 1802 per garinagus d'Hondures. Durant anys va ser el segon nucli de població més gran del país rere Belize City, però en els últims anys ha estat superat per San Ignacio, Belmopan i Orange Walk Town. Des de principis dels anys vuitanta la cultura garifuna ha experimentat un important renaixement, gràcies en part a l'adopció per part de la ciutat del nom Dangriga, una paraula garifuna que significa "aigües estancades", cap al 1975.

## Personalitats notables de Dangriga

* Arlie Petters, matemàtic i astrofísic

## Referències

* ↑ «Belize Population and Housing Census 2010». Statistical Institute of Belize, 2013. Arxivat de l'original el 27 gener 2016.
* ↑ «Belize: Districts, Towns & Villages - Population Statistics, Maps, Charts, Weather and Web Information». [Consulta: 5 gener 2022].
* ↑ Stann Creek Belize - Home Of Culture Capital Dangriga, Belize.com. (accessed 21 June 2015)
* ↑ «Archived copy». Arxivat de l'original el 14 desembre 2004.

## Enllaços externs

* Lloc web oficial de Dangriga Arxivat 2007-03-25 a Wayback Machine.
# Càndid Gardoy i Martín

Càndid Gardoy i Martín, més conegut com a Macala, (Barcelona, 21 d'abril de 1921 - Barcelona, 13 de març de 1994) fou un futbolista català, fill de pare basc i mare catalana, de la dècada de 1940. També destacà en la pilota basca.

## Trajectòria

El sobrenom Macala l'heretà del seu pare, qui fou un destacat jugador de pilota conegut amb aquest sobrenom. Debutà a primera divisió amb l'Athletic Club la temporada 1939-40. A continuació destacà al RCD Espanyol on jugà tres temporades fins al 1943. Durant aquests anys disputà dos partits amb la selecció catalana de futbol. Posteriorment defensà els colors del Reial Saragossa a Segona Divisió, Hèrcules CF, club amb el qual ascendí a Primera i descendí a Segona, Reial Madrid CF, durant quatre temporades, i finalment Racing de Santander. Posteriorment defensà els colors de la Gimnástica de Torrelavega i el CD Laredo.
En total jugà 11 temporades a primera divisió y tres a segona. Fou un cop convocat amb la selecció espanyola de futbol però no arribà a debutar.
Un cop es retirà del futbol esdevingué jugador aficionat de pilota basca al Club Vasconia de Barcelona.

## Palmarès
### Reial Madrid

* Copa Eva Duarte: 1
** 1947-48

## Referències

* ↑ Closa, Antoni; Jaume Rius. Selecció Catalana de Fútbol: nou dècades d'història. Editorial Jaume Rius, 1999. ISBN 8492294434.
* 1 2 3 4 «Al habla con Macala». Mundo Deportivo, 22-10-1952.
* 1 2 «Macala, de profesional del fútbol a puntista aficionado». Mundo Deportivo, 01-12-1968.
* ↑ Toni Closa; Josep Pablo, José Alberto Salas i Jordi Mas. Gran diccionari de jugadors del Barça. Editorial Base, 2015. ISBN 978-84-16166-62-6.

## Enllaços externs

* Perfil a BDFutbol
* Perfil a Athletic Club
# Daniel Oliveras i Carreras

Daniel Oliveras i Carreras (Vilablareix, 11 de novembre de 1987), més conegut com a Dani Oliveras, és un pilot de trial català. L'any 2002 va guanyar el Campionat d'Europa de trial juvenil i el 2005 el Campionat d'Europa júnior i el Campionat del Món juvenil amb Gas Gas. A començaments de 2012 passà a ocupar la plaça vacant de l'equip d'Ossa (sorgida en abandonar-lo el fins aleshores pilot oficial de la marca Jeroni Fajardo), tornant així a la competició internacional.
A finals del 2013 s'anuncià que correria el Ral·li Dakar del 2014 tot integrant l'equip oficial de Gas Gas, al costat de Gerard Farrés i Marc Guasch.
    A 1 de gener de 2014

## Palmarès

| Any | Motocicleta | C. del Món outdoor | C. del Món indoor | C. d'Espanya outdoor | C. d'Espanya indoor | Altres |
| 1999 | Gas Gas | - | - | - | - | Campió de Catalunya juvenil |
| 2000 | Gas Gas | - | - | - | - | |
| 2001 | Gas Gas | - | - | - | - | 3r al Campionat d'Europa juvenil |
| 2002 | Gas Gas | - | - | - | - | Campió d'Europa juvenil |
| 2003 | Gas Gas | - | - | - | - | Campió d'Espanya júnior |
| 2004 | Gas Gas | - | - | 7è | - | 2n al Campionat del Món juvenil |
| 2005 | Gas Gas | - | - | 5è | 8è | Campió del Món juvenil Campió d'Europa júnior |
| 2006 | Gas Gas | - | - | 7è | 6è | 2n al Campionat del Món júnior |
| 2007 | Sherco | 9è | - | 6è | 6è | |
| 2008 | Sherco | 10è | 8è | 6è | 6è | |
| 2009 | Gas Gas | 11è | 8è | 6è | 4t | |
| 2010 | Sherco | 13è | - | 5è | 6è | |
| 2011 | - | - | - | - | - | |
| 2012 | Ossa | 8è | 11è | 9è | 7è | |
| 2013 | Ossa | 12è | - | 9è | - | |
| Total títols | Total títols | 0 | 0 | 0 | 0 | 5 |
* ↑ Al total de títols s'hi compten tots els campionats nacionals, estatals o internacionals guanyats

## Referències

* ↑ «The rider... Oliveras Daniel» (en anglès). trialonline.org. [Consulta: 11 febrer 2011].
* ↑ «Fajardo deixa Ossa i inicia el mundial amb Beta». elpuntavui.cat. El Punt, 15-01-2012. [Consulta: 6 febrer 2012].
* ↑ «Oliveras correrà el Dakar». el9.cat. El 9 Nou, 04-12-2013. [Consulta: 12 gener 2014].
* 1 2 «Campeonatos de España, Trofeos Nacionales y Copas R.F.M.E.» (en castellà). rfme.net. RFME. Arxivat de l'original el 14 de gener 2014. [Consulta: 28 octubre 2011].

## Enllaços externs

* Palmarès de Daniel Oliveras al Campionat del Món juvenil (anglès) PDF
* Notícia del seu retorn a Gas Gas del 7-1-2009
* Article al web todotrial (castellà)
# Daniel Osàcar Escrig

Daniel Osàcar Escrig (Barcelona, 1 de gener de 1936 - Barcelona, 18 de març de 2024) fou un empresari i polític català que milità a Convergència Democràtica de Catalunya.
El juny de 2009 la fiscalia de Barcelona va presentar una querella per apropiació indeguda i falsedat contra Fèlix Millet i Tusell i tres responsables i directius més del Palau de la Música Catalana, en el marc del cas Palau. En aquest cas, Daniel Osàcar rebé una condemna de 4 anys i 5 mesos de presó, que després se li ratificà en tres anys i mig, més una multa de 3,7 milions, per tràfic d'influències, blanqueig de diners, falsedat en document mercantil i falsedat comptable.

## Referències

* ↑ «Mor Daniel Osàcar, l'extresorer de Convergència condemnat pel cas Palau, als 88 anys», 20-03-2024. [Consulta: 5 abril 2024].
# Daniel Olesker

Daniel Olesker (Montevideo, 1952) és un economista i polític uruguaià pertanyent al PSU, de la coalició del Front Ampli. Des de l'1 de març de 2010 fins al 19 de juliol de 2011 va ser el ministre de Salut Pública del govern esquerrà de José Mujica. Actualment és el ministre de Desenvolupament Social (2011-).

## Biografia

Olesker és llicenciat en Ciències Econòmiques per la Universitat de la República i té un màster per la Universitat de Lovaina la Nova, de Bèlgica. És també professor de 5è grau a la Facultat d'Economia i Administració de la UdelaR, així com membre de la Xarxa d'Economia Mundial amb seu a Mèxic.
L'1 de març de 2005 va assumir com a Director General de Secretaria del Ministeri de Salut Pública, tenint al seu càrrec importants tasques com l'engegada de la reforma de la salut (creació del Sistema Nacional Integrat de Salut), durant la presidència de Tabaré Vázquez.

## Referències

* 1 2 (castellà) Daniel Olesker Arxivat 2010-04-06 a Wayback Machine. a observa.com.uy, consultat el 28/03/2010
* ↑ (castellà) Daniel Olesker: “La economía con mirada humana” a San José Hoy, consultat el 28/03/2010
# Montbras

Montbras és un municipi francès situat al departament del Mosa i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 26 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Montbras era de 26 persones. Totes les 8 famílies que hi havia eren parelles sense fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 12 habitatges, 10 eren l'habitatge principal de la família i 2 eren segones residències. Tots els 12 habitatges eren cases. Tots els 10 habitatges principals que hi havia estaven ocupats pels seus propietaris; 1 tenia dues cambres i 9 en tenien cinc o més. 8 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 4 habitatges hi havia un automòbil i a 4 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Montbras el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 4 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 4 | 65 a 69 | 4 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 4 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 4 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 13 persones, 6 eren actives i 7 eren inactives. Les 6 persones actives estaven ocupades(4 homes i 2 dones).. De les 7 persones inactives 4 estaven jubilades, 1 estava estudiant i 2 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'únic establiment que hi havia el 2007 era d'una empresa d'hostatgeria i restauració.
L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era un restaurant.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Montbras a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Montbras a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Montbrayita

La montbrayita és un mineral de la classe dels sulfurs. Rep el nom de Montbray al Canadà, on es troba la seva localitat tipus.

## Característiques

La montbrayita és un sulfur de fórmula química (Au,Ag,Sb,Bi,Pb)$_{23}$(Te,Sb,Bi,Pb)$_{38}$. Cristal·litza en el sistema triclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 2,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la montbrayita pertany a «02.DB: Sulfurs metàl·lics, M:S = 2:3» juntament amb els següents minerals: antimonselita, bismutinita, guanajuatita, metastibnita, pääkkönenita, estibina, ottemannita, suredaïta, bowieïta, kashinita, edgarita, tarkianita i cameronita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Robb-Montbray, a la localitat de Rouyn-Noranda (TE), a Abitibi-Témiscamingue (Quebec, Canadà). Tot i tractar-se d'una espècie no gaire habitual ha estat descrita en tots els continents del planeta a excepció de l'Àfrica i l'Antàrtida.

## Referències

* ↑ «Montbrayite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 5 febrer 2021].
# Montbrison

Montbrison és un municipi francès, situat al departament del Loira i a la regió d'Alvèrnia-Roine-Alps.

## Persones il·lustres

* Marie-Anne Pierrette Paulze, química i esposa de Lavoisier.
# Múscul palatoglòs

El múscul palatoglòs (musculus palatoglossus) o múscul glossopalatí, és un petit fascicle carnós, més estret en el centre que en qualsevol dels extrems que forma, juntament amb la membrana mucosa que cobreix la seva superfície, l'arc glossopalatí.

## Insercions

Té l'origen en la cara inferior del vel del paladar; sorgeix de la superfície anterior del paladar tou, on té continuïtat amb el múscul del costat oposat; després va cap avall, cap endavant i lateralment, per davant de l'amígdala palatina. S'insereix en el costat de la llengua. Algunes de les seves fibres s'estenen sobre el dors i altres passen en un nivell més profund i es mesclen amb el múscul transvers de la llengua.
La seva acció és la d'elevar la part posterior de la llengua i tancar l'istme orofaringi; també, ajuda en l'inici de la deglució. Aquest múscul pot evitar el vessament de saliva del vestíbul a l'orofaringe.

## Innervació

El palatoglòs és l'únic múscul de la llengua que no està innervat pel nervi hipoglòs (NC XII). Està innervat pel nervi vague (NC X). No obstant això, algunes fonts afirmen que el palatoglòs està innervat per fibres de la part cranial del nervi accessori espinal (NC XI) que viatgen a través del plexe faringi. Altres fonts afirmen que el palatoglòs no està innervat per la XI en relació al X, sinó que està innervat pel X a través del plexe faringi format a partir del IX i el X.

## Notes

* ↑ Ambdues denominacions són correctes tant per al Diccionari enciclopèdic de medicina com pel TERMCAT (Centre de Terminologia. Diccionari d'anatomia. Barcelona: Fundació Barcelona, 1993, 435 p. (Diccionaris terminològics) ISBN 84-88169-06-X).

## Referències

* 1 2 3 «múscul». Diccionari enciclopèdic de medicina. Enciclopèdia Catalana, S.A. 1997-2010. Arxivat de l'original el 2012-10-02. [Consulta: 26 gener 2014].
* ↑ Secció 3, Capítol 35. "Neck and Upper Aerodigestive Tract - Pharynx". A: Standring, S, editors. Gray's Anatomy: The Anatomical Basis of Clinical Practice, 39th Edition. Londres: Elsevier; 2008. p. 628
* ↑ Capítol 8. "Head and Neck". A: Drake RL, Vogl W, Mitchell AWM, editors. Gray's Anatomy for Students. Londres: Elsevier; 2005, p. 991
    Aquest article incorpora text de l'edició de l'Anatomia de Gray en domini públic.

## Enllaços externs

* LUC palg
* Palatoglossus+muscle al Diccionari d'eMedicine
* RocheLexicon: 05287.011-1 Arxivat 2013-04-22 a Wayback Machine.
* -1315307440 al GPnotebook
# N-325

La N-325 és una carretera que comunica les poblacions del sud del país de Novelda i Crevillent.
Anteriorment es tractava d'un itinerari que connectava la carretera N-330 que unia Alacant amb Madrid i la N-340 que uneix Alacant amb Múrcia i Andalusia, d'aquesta manera era un accés directe a les platges del sud del país per al turisme procedent del centre de la península.
La N-330 és ara la A-31 i junt al traçat de la N-340 discorre l'A-7. La N-325 actualment ha perdut la seua funció d'interès estatal i en un futur serà transferida a la Generalitat Valenciana.

## Referències

* ↑ «Fomento cede la N-325 al Consell para su transformación en vía rápida» (en castellà). Información. Editorial Prensa Alicantina S.A.U.. [Consulta: 28 novembre 2021].
# Nampteuil-sous-Muret

Nampteuil-sous-Muret és un municipi francès situat al departament de l'Aisne i a la regió dels Alts de França. L'any 2007 tenia 77 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Nampteuil-sous-Muret era de 77 persones. Hi havia 28 famílies de les quals 4 eren unipersonals (4 dones vivint soles i 4 dones vivint soles), 8 parelles sense fills, 12 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 42 habitatges, 30 eren l'habitatge principal de la família, 4 eren segones residències i 8 estaven desocupats. Tots els 42 habitatges eren cases. Dels 30 habitatges principals, 21 estaven ocupats pels seus propietaris, 7 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 2 estaven cedits a títol gratuït; 1 tenia dues cambres, 3 en tenien tres, 10 en tenien quatre i 16 en tenien cinc o més. 18 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 16 habitatges hi havia un automòbil i a 11 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Nampteuil-sous-Muret el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 4 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 8 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 8 |
| 4 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 8 |
| 0 | 40 a 44 | 4 |
| 8 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 4 | 25 a 29 | 0 |
| 4 | 20 a 24 | 4 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 8 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 51 persones, 31 eren actives i 20 eren inactives. De les 31 persones actives 27 estaven ocupades (16 homes i 11 dones) i 4 estaven aturades (3 homes i 1 dona). De les 20 persones inactives 5 estaven jubilades, 3 estaven estudiant i 12 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'únic establiment que hi havia el 2007 era d'una empresa d'hostatgeria i restauració.
L'any 2000 a Nampteuil-sous-Muret hi havia 4 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 468 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999 (francès)
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Nampteuil-sous-Muret a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Nampteuil-sous-Muret a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Nada (pel·lícula de 2002)

Nada és una pel·lícula de comèdia cubana dirigida el 2001 per Juan Carlos Cremata Malberti. Fou seleccionada per representar Cuba a la millor pel·lícula de parla no anglesa als Premis Oscar de 2002, però no fou nominada. També fou nominada al Goya a la millor pel·lícula estrangera de parla hispana.

## Sinopsi

Carla és una noia els pares de la qual han emigrat a Miami i la inscriuen en una loteria per a obtenir visa i residència permanent als Estats Units. Treballa en una oficina de correus al costat de César i Cunda, el missatger i l'administradora, que vol convertir l'oficina en Unitat Model. Un dia Carla vessa el cafè sobre les cartes i descobreix la seva passió per ajudar els altres. Tot i que pensa que és una bogeria, César decideix ajudar-la. Un dia Carla rep la notícia que ha guanyat la loteria de la visa, i aleshores ha de decidir entre marxar o quedar-se i continuar ajudant els altres.

## Repartiment

* Thais Valdés - Carla Pérez
* Nacho Lugo - Cesar
* Daisy Granados - Cunda
* Paula Ali - Cuca

## Referències

* ↑ «Record-Breaking 54 Countries in Competition for Oscar». Academy of Motion Picture Arts and Sciences, 02-12-2002. Arxivat de l'original el 6 abril 2004. [Consulta: 11 juliol 2018].
* ↑ Nada, al web dels Premis Goya

## Enllaços externs

* Nada de Juan Carlos Cremata a Youtube
# Mosquer groc

El mosquer groc (Myiophobus flavicans) és un ocell de la família dels tirànids (Tyrannidae).

## Hàbitat i distribució

Habita boscos i espesures de bambú de les muntanyes des de Colòmbia i oest i nord de Veneçuela, cap al sud, a través dels Andes de l'est de l'Equador fins l'est del Perú.

## Referències

* ↑ «Mosquer groc». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/06/2021(català)