OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ken Bannister

Kenneth Darnell Bannister, més conegut com a Ken Bannister o The Animal (Baltimore, Maryland, 1 d'abril de 1960), és un exjugador de bàsquet nord-americà. Amb els seus 2,06 metres d'alçada, jugada en la posició de pivot.

## Carrera esportiva

Va debutar en l'NBA el 1984 de la mà dels New York Knicks, on va jugar dues temporades. Els 1986 fitxa pel Hapoel Holon de la lliga israeliana, i en el 87 torna als Estats Units per jugar a la CBA. A mitjans del 89 torna a ser jugador NBA amb Los Angeles Clippers, on juga fins al 1991. Torna a jugar un any i mig a la CBA abans de provar sort a la lliga canadenca. El 1993 fitxa pel Taugrés Vitoria de la lliga ACB, amb qui seria subcampió de la Copa del Rei i de la Recopa d'Europa. Les dues temporades següents les jugarà amb l'Amway Zaragoza, on tornaria a ser subcampió de Copa, i la temporada 1996-97 amb el Joventut de Badalona durant quatre partits. Seria tallat per Tanoka Beard i acabaria la temporada al Baloncesto Fuenlabrada. Després de la seva estada a Espanya jugaria en diversos equips de les lligues argentina i brasilera.

## Referències

* ↑ Ken Bannister jugador a l'ACB
# Aristarc d'Atenes

Aristarc (en llatí Aristarchus, en grec antic Αρίσταρχος "Arístarkhos") va ser, juntament amb Pisandre, Antifont i Frínic, un dels caps principals del govern dels Quatre-cents a Atenes l'any 411 aC. Era un dels dirigents que s'oposava amb més vehemència al partit democràtic, segons Tucídides.
A l'inici de la contrarevolució se'l va veure sortir de la sala del consell amb Teràmenes i va dirigir la cavalleria oligàrquica cap al Pireu. Quan va caure el règim dels Quatre-cents, va aprofitar la seva condició d'estrateg i va marxar amb els més bàrbars dels arquers estrangers fins a la ciutat fronterera d'Enoe, llavors assetjada per beocis i corintis, Va establir un acord amb els espartans i va lliurar la ciutat a l'enemic. Després, segons sembla, va caure en mans dels atenencs i va ser jutjat juntament amb Alexicles, condemnat a mort i executat aproximadament l'any 406 aC.

## Referències

* ↑ 1.Aristarchus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 290
# Zenó de Sidó (fill de Museu)

Zenó de Sidó (grec antic: Ζήνων, llatí: Zenon), fill de Museu, fou un filòsof grec del segle iii aC nadiu de Sidó de Fenícia.
La Suïda diu que fou un deixeble de Diodor Cronos i mestre de Zenó de Cítion. La Suïda el qualifica d'estoic, però sembla un error. També diu que va escriure un llibre en defensa de Sòcrates i un altre titulat Σιδωνιακά.

## Referències

* ↑ 3.Zenon a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. Vol. III. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 1318
# Cargolet muntanyenc

El cargolet muntanyenc (Troglodytes solstitialis) és un ocell de la família dels troglodítids (Troglodytidae).

## Hàbitat i distribució

Habita la selva pluvial de les muntanyes des de Colòmbia i oest de Veneçuela, cap al sud, a través dels Andes de l'Equador, Perú i centre i sud-est de Bolívia fins al nord-oest de l'Argentina.

## Referències

* ↑ «Cargolet muntanyenc». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2022(català)
# Dragojla Jarnević

Dragojla Jarnević (també escrit Jarnjević), (Karlovac, 4 de gener de 1812 - Ibidem, 12 de març de 1875) va ser una escriptora i educadora croata. Amb la seva obra social, política i literària, va contribuir a replantejar la posició de les dones a la societat.
Membre del moviment il·liri, es va donar a conèixer amb les seves reclamacions dels drets de les dones. Va treballar a Graz, Trieste i Venècia com a educadora i s'interessà per la pedagogia: va fundar una escola privada de nenes a Karlovac amb l'objectiu de promoure'n l'educació perquè les noies poguessin participar activament en la vida sociopolítica del país. Dragojla Jarnević també és coneguda per ser una pionera del muntanyisme i, així, fou la primera dona a escalar la roca d'Okić, a la serra de Samobor, i és considerada la primera alpinista croata.

## Obra literària

Va escriure poesia i narrativa, amb la qual esdevingué una de les fundadores de la prosa croata. Escrigué també obres dramàtiques, com Veronica Desnić o Maria, reina d'Hongria. I també el seu Diari (Dnevnik), escrit entre el 1832 i el 1874, que aporta una clara perspectiva de la posició social de les dones a mitjan segle xix i les tensions entre la vida domèstica i les aspiracions de la vida intel·lectual. Es va publicar en fragments el 1958 amb el títol La vida d’una dona i de manera íntegra el 2000.

## Referències

* 1 2 de Haan, Francisca; Daskalova, Krasimira; Loutfi, Anna. Biographical Dictionary of Women's Movements and Feminisms in Central, Eastern, and South Eastern Europe: 19th and 20th Centuries (en anglès). Central European University Press, 2006, p. 185-187. ISBN 978-963-7326-39-4.
* 1 2 3 Rajković, Ana. «Dragojla Jarnević». Vox Feminae. [Consulta: 17 desembre 2020].
* ↑ «Jarnević, Dragojla». Hrvatska enciklopedija (Enciclopèdia croata). Institut lexicogràfic Miroslav Krleža, 2020. [Consulta: 17 desembre 2020].
# Riu Hotels

Riu Hotels & Resorts és una cadena hotelera mallorquina, fundada per Joan Riu Masmitjà i el seu fill Lluís Riu Bertran en 1953 i que pertany en un 50% al grup turístic alemany TUI. Els hotels i resorts de Riu es troben en zones de sol i/o platja, amb instal·lacions destinades a l'oci i vacances.

## Presència al món

* 109 hotels a 20 països
| Europa | Amèrica | Àfrica |
| Bulgària | Aruba | Cap Verd |
| Alemanya | Bahames | Marroc |
| Portugal (Madeira) | Costa Rica | Tunísia |
| Espanya | Cuba | |
| Turquia | República Dominicana | |
| Malta | Jamaica | |
| Xipre | Mèxic | |
| Croàcia | Panamà | |
| | Estats Units (Miami) | |
* 74 781 llits

## Història

L'empresa va néixer en 1953 amb un petit hotel a Palma, comptant en l'actualitat amb més de 100 hotels. Després de la seva expansió a Canàries, Riu Hotels va començar en els anys 90 la seva internacionalització com a cadena amb la inauguració de l'hotel Río Taíno a Punta Cana. A partir d'aquesta illa, les platges de la qual es troben entre les més belles del món, la cadena s'ha expandit en Florida, Mèxic, Tunísia, Bulgària, Jamaica, Aruba, Cap Verd, Bahames, Portugal, Costa Rica, Panamà, Espanya, EUA, el Marroc i Turquia.
En el context d'aquesta internacionalització, la família RIU, propietària de la cadena, va constituir en 1993 una societat amb el seu tradicional soci alemany, TUI (Touristik Union International), el major tour operador d'Europa.

## Cronologia

* 1953 Joan Riu i el seu fill Lluís Riu Bertran compren l'hotel San Francisco a Palma.
* 1962 Acord de col·laboració amb l'operador turístic Dr. Tigges, que pertanyia a TUI des de 1968
* 1963 Construcció de nous hotels a Platja de Palma.
* 1976 Fundació de l'empresa Riu Hotels S.A. amb el seu tradicional soci l'operador turístic TUI.
* 1988 Expansió nacional.
* 1991 Expansió internacional.
* 1996 Adquisició de la cadena hotelera Belhaven
* 1998 Lluís Riu moria a l'edat de 65 anys. Els seus fills Carmen Riu Güell i Luis Riu Güell són els successors.
* 1999 Els hotels de la cadena Iberotel a Bulgària, Xipre, Marroc i Tunis són integrats en la cadena Riu.

## Bibliografia

* López, Francisco; Peralta, Juan Carlos. Hoteles RIU: el cliente a los mandos. Barcelona: Libros de cabecera, 2013. ISBN 9788494106606.

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2009-04-26 a Wayback Machine.
# Cargolet jaspiat

El cargolet jaspiat (Pheugopedius sclateri) és un ocell de la família dels troglodítids (Troglodytidae).

## Hàbitat i distribució

Habita el sotabosc i zones amb matolls als turons andins de l'oest de Colòmbia, sud i oest de l'Equador i nord del Perú.

## Taxonomia

Segons la classificació del Handbook of the Birds of the World, aquesta espècie són en realitat tres diferents:
* Pheugopedius sclateri (sensu stricto) - cargolet jaspiat. Equador meridional i Perú septentrional.
* Pheugopedius columbianus Chapman, 1924 - cargolet de Colòmbia. Colòmbia occidental.
* Pheugopedius paucimaculatus (Sharpe, 1882) - cargolet de pit tacat. Equador occidental.

## Referències

* ↑ cargolet jaspiat«Cargolet jaspiat». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2022(català)
* ↑ J del Hoyo, NJ Collar, DA Christie, A Elliott, LDC Fishpool, P Boesman i GM Kirwan.2016. HBW and BirdLife International Illustrated Checklist of the Birds of the World. Volum 2: Passerines. Lynx Edicions and BirdLife International, Barcelona i Cambridge.
* ↑ cargolet de Colòmbia«Cargolet jaspiat». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2022(català)
* ↑ cargolet de pit tacat«Cargolet jaspiat». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2022(català)
# Construccions de pedra seca VII (l'Albi)

Les Construccions de pedra seca VII és una obra de l'Albi (Garrigues) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Cabana de pastors utilitzada com a aixopluc ocasional feta de grans pedres local sense desbastar i encarada cap al sud-est. La volta de canó està feta per aproximació de filades. La porta està desplaçada cap a la zona dreta.
A l'interior hi ha una menjadora per animals, una llar de foc a terra, armaris a la paret i un altell fet de canyís que s'utilitza per guardar la palla o com a lloc per dormir.

## Referències

* 1 2 «Construccions de pedra seca VII». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 26 febrer 2019].
# Ken Akamatsu

Ken Akamatsu (赤松 健, Akamatsu Ken; Prefectura de Kanagawa, Japó, 5 de juliol de 1968) és un mangaka japonès.
En la seva joventut va intentar estudiar audiovisuals a la Universitat de Tòquio, però després de suspendre dos cops l'examen d'accés, va acabar estudiant literatura a la Universitat de Chuo.
Va començar dibuixant manga com a aficionat al Comiket de Tòquio amb el pseudònim d'Awa Mizuno i posteriorment va poder llançar a la venda els seus primers mangues importants, AI Ga Tomaranai (1994-1997) i Always My Santa (1998).
El manga que el va fer famós internacionalment és Love Hina (1998-2001), on justament el protagonista va suspendre dues vegades l'examen d'accés a la Universitat de Tòquio. Un altre manga conegut d'ell és Negima! Magister Negi Magi. Ambdós manga, de gènere harem, tenen en comú que el protagonista és un home que viu rodejat de dones.

## Referències

* ↑ «Perfil de Ken Akamatsu» (en anglès). Anime News Network. [Consulta: 12 gener 2015].
# Riu Huallaga

El riu Huallaga és un riu del Perú, afluent del riu Marañón, el qual forma part, per tant, de la conca superior del riu Amazones. Té una longitud de 1.138 km.
Té una gran riquesa ictiològica i és navegable amb rais i canoes amb motor.

## Notes

* ↑ La dada de la longitud procedeix de la publicació Perú: Compendio Estadístico 2001, del Sistema Nacional de Estadística (SNE). Disponible a l'epígraf: 1.7 Longitud aproximada de los ríos más importantes.
* ↑ A la publicació de la FAO de 1979 Las aguas continentales de América Latina, de R. Ziesler i G.D. Ardizzone, només s'esmenten 1.080 km, fet que pot ser degut a no considerar alguna de les fonts del curs alt. Disponible a: http://www.fao.org/docrep/008/ad770b/AD770B06.htm.
# Arlau

L'Arlau (danès: Arlå) és un riu a Slesvig-Holstein (Alemanya).
El riu neix als prats humits al sud de Sollwitt i desemboca al Mar del Nord a una resclosa de desguàs al pòlder del Beltringharder Koog entre Nordstrand i Hattstedter Marsch. La desembocadura al Mar del Nord està regulada per una resclosa i una llarga bassa al Beltringsharder Koog. Aquestes instal·lacions protegeixen el país interior molt baixa també contre les marejades. Gràcies a la bassa, l'estació de bombatge que hi havia antigament a la vella resclosa, va esdevenir innecessària.
A l'edifici de l'antiga estació de bombatge es troba probablement el més petit museu de ciències naturals del nord de l'Alemanya. S'hi troba informació sobre la fauna i la flora dels pòlders i de la plana de marea.

## Afluents

* Ostenau
* Grenzau
* Imme
* La vall de l'Arlau a Viöl
* L'Arlau canalitzat a prop de Viöl
* L'antiga resclosa i estació de bombatge, actual museu
* L'Arlau travessa el pòlder de Beltringhard

## Referències

* ↑ Museu: «Die Arbeitsgemeinschaft Naturschutz im Beltringharder Koog (AGNB)» Arxivat 2013-08-20 a Wayback Machine. Nationalpark-Station Arlau Schleuse Hattstedter Marsch 42 25856 Hattstedter Marsch Tel.: 0049-48 46/60 17 961
* Hans-Heinrich Bracker u. Wolfgang Riedel, Die Niederung der Oberen Arlau. Landschaft zwischen Nutzung und Erhaltung., Husum, Editorial Husum, 82 pàgines, ISBN 978-3-88042-149-3 (en català: La vall superior de l'Arlau. El paisatge entre utilització i renaturalització)
# XChange

Xchange és un thriller de ciència-ficció canadenc de 2000 dirigit per Allan Moyle. Ha estat doblat al català

## Argument

A Nova York, l'any 2008, Stephan Toffler (Kim Coates) ha d'anar a una reunió important a San Francisco. La companyia Xchange ha creat una tecnologia capaç d'intercanviar ments entre cossos. Es pot viatjar a qualsevol part del món i habitar en el cos d'altres persones, mantenint en tot moment la consciència. Un membre de la corporació és transferit per error al cos d'un terrorista. Forçat a ocultar la seva autèntica identitat, descobrirà que tan sols li queden dos dies per detenir un complot que tindrà terribles conseqüències.

## Repartiment

* Janet Kidder: Alison De Waay
* Stephen Baldwin: Clone 1/Toffler 3
* Kyle MacLachlan
* Kim Coates
* Amy Sloan
* Pascale Bussières
* Arnold Pinnock
* Charles Edwin Powell
* Emma Campbell
* Judah Katz

## Referències

* ↑ S.A., (ASI) Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals,. «ésAdir > Filmoteca: pel·lícules > Xchange». [Consulta: 21 maig 2018].
* ↑ «Xchange», 20-05-2003. [Consulta: 21 maig 2018].
* ↑ «Xchange» (en anglès). [Consulta: 21 maig 2018].
# Colaxais

Colaxais (en grec antic: Κολάξαις) va ser, segons la mitologia grega, un rei dels escites, i un dels progenitors d'aquest poble.
Heròdot explica que en una terra desèrtica va aparèixer un home, Targitau, fill de Zeus i d'una nimfa filla del riu Boristenes (Dniéper), que va tenir tres fills, Lipoxais, Arpoxais i Colaxais, el més petit. A la mort del seu pare van governar junts el territori fins que van caure del cel quatre objectes d'or: una arada, un jou, una copa i una sàgaris (una destral de guerra). Primer s'hi va acostar el fill gran, Lipoxais, i els objectes es van encendre. Quan s'hi va acostar Arpoxais va passar el mateix, i quan Colaxais hi va arribar els quatre objectes es van apagar i els va poder agafar amb les mans, emportant-se'ls a casa. Veient això, els dos germans grans van renunciar al regne, i Colaxais va quedar com a únic monarca.

## Notes

* ↑ A la traducció castellana de l'obra (Heródoto. Historias, libros III-IV, Madrid: Gredos, 1986, p. 283) el traductor posa una nota que diu que els objectes indiquen la distinció entre les tres classes socials indo-iranianes: El jou i l'arada simbolitzen els agricultors, la sagaris als guerrers, i la copa, les libacions dels sacerdots

## Referències

* ↑ Heròdot. Històries, IV, 5. 1-4
* ↑ Moya Galiano, Fabio. Escitas: señores del arco y la flecha. Còrdova: Almuzara, 2023, p. 117. ISBN 9788411313490.
# Cultiu cel·lular

El cultiu cel·lular és el procés mitjançant el qual cèl·lules, ja siguin procariotes o eucariotes, es poden cultivar en condicions controlades. A la pràctica el terme "cultiu cel·lular" s'usa normalment en referència al cultiu de cèl·lules aïllades d'eucariotes pluricel·lulars, especialment cèl·lules animals. El desenvolupament històric i metodològic del cultiu cel·lular està íntimament lligat als del cultiu de teixits i el cultiu d'òrgans.
El cultiu de cèl·lules animals va començar a ser una tècnica rutinària de laboratori durant els anys 50, però el concepte de mantenir línies de cèl·lules vives separades del teixit d'origen va ser descobert al segle xix.

## Història

El fisiòleg anglès Sydney Ringer va desenvolupar al segle xix una solució salina, coneguda com a solució de Ringer, que conté clorur de sodi, potassi, calci i magnesi, aquesta solució és capaç de mantenir bategant el cor d'un animal fora del cos. El 1885 Wilhelm Roux va extreure una porció de la medul·la d'un embrió de pollastre i la va mantenir diversos dies en cultiu en una solució salina tèbia, establint el principi dels cultius cel·lulars. Ross Granville Harrison, treballant a l'Escola de Medicina de la Universitat Johns Hopkins i més tard a la Universitat Yale, va establir la metodologia del cultiu tissular en una sèrie de treballs publicats entre 1907 i 1910.
Les tècniques de cultiu cel·lular van avançar significativament en els 40 i 50, com a suport a la recerca en virologia. La utilització de cultius cel·lulars per produir virus va permetre preparar virus purificats per ser utilitzats en vacunes. La vacuna Salk de la poliomielitis va ser un dels primers productes produïts en massa utilitzant tècniques de cultius cel·lulars. Aquesta vacuna va ser possible gràcies a la investigació de John Franklin Enders, Thomas Huckle Weller i Frederick Chapman Robbins, que van ser guardonats amb el Premi Nobel pel descobriment d'un mètode de creixement de virus en cultius cel·lulars de ronyó de mico.

## Referències

* ↑ Cell culture.(anglès)
* ↑ Some Landmarks in the Development of Tissue and Cell Culture(anglès)
* ↑ Solución de Ringer Arxivat 2008-10-14 a Wayback Machine..
* ↑ Ringer S., An Experimental Investigation to ascertain the Action of Veratria on a Cardiac Contraction, J. Physiol. 1886; 6; 150-292. PDF(anglès)
* ↑ Kendall, Kevin; Kendall, Michaela; Rehfeldt, Florian. Adhesion of Cells, Viruses and Nanoparticles (en anglès). Springer, 2010, p.223. ISBN 9048125847.
# Densitat relativa

La densitat relativa o gravetat específica (de l'anglès:specific gravity) és una comparació de la densitat d'una substància amb la densitat d'una altra la qual es pren com a referència. La densitat relativa és adimensional (sense unitats), ja que queda definida com el quocient de dues densitats.

## Definició

La densitat relativa està definida com el quocient entre la densitat d'una substància i la d'una altra substància presa com a referència, resultant
   $\rho _{r}={\frac {\rho }{\rho _{0}}}$
on $\rho _{r}$ és la densitat relativa, $\rho _{0}$ és la densitat absoluta i $\rho$ és la densitat de substància.
* Per als líquids i els sòlids, la densitat de referència habitual és la de l'aigua líquida a la pressió d'1 atm i la temperatura de 4 °C. En aquestes condicions, la densitat absoluta de l'aigua és de 1000 kg/m³
* Per als gasos, la densitat de referència habitual és la de l'aire a la pressió d'1 atm i la temperatura de 0 °C.
També es pot calcular o mesurar la densitat relativa com el quocient entre els pesos o masses d'idèntics volums de la substància problema i de la substància de referència:
   $\rho _{r}={\frac {{m_{s}}/{V}}{{m_{0}}/{V}}}={\frac {m_{s}}{m_{0}}}$

## Vegeu també

* Densitat

## Bibliografia

* Ortega, Manuel R.. Lecciones de Física (4 volúmenes) (en castellà). Monytex, 1989-2006. ISBN 84-404-4290-4, ISBN 84-398-9218-7, ISBN 84-398-9219-5, ISBN 84-604-4445-7.
* Resnick,Robert & Krane, Kenneth S.. Physics (en anglès). Nova York: John Wiley & Sons, 2001. ISBN 0-471-32057-9.
* Serway, Raymond A.; Jewett, John W.. Physics for Scientists and Engineers (en anglès). 6a edició. Brooks/Cole, 2004. ISBN 0-534-40842-7.
* Tipler, Paul A.. Física para la ciencia y la tecnología (2 volúmenes) (en castellà). Barcelona: Ed. Reverté, 2000. ISBN 84-291-4382-3.

## Enllaços externs

* Determinación de la densidad de un sólido Arxivat 2014-07-02 a Wayback Machine.
* La estática de fluidos
# Kinlaza

Else Kinlaza eren membres del Nlaza kanda o casa de Kinlaza, una de les cases governants del regne del Congo durant el segle xvii. Va ser una de les principals faccions durant la Guerra Civil del Congo junt als kanga Kimpanzu i Kinkanga a Mvika.

## Etimologia

En kikongo, la llengua del regne del Congo, el nom del kanda és Nlaza. La forma de classe ki- /-i, que sovint es refereix a la pertinença en una categoria (i, per tant, inclou, per exemple, els noms de les viles) és Kinlaza. D'aquesta manera, la referència portuguesa a la facció com a "Casa de Kinlaza" es pot entendre com la "Casa de Nlaza".

## Història

La Casa de Kinlaza es va formar a partir de la dinastia iniciada pel rei Álvaro VI. Els Kinlaza va arribar al poder enderrocant la casa de Kimpanzu, que havia ocupat el tron des del derrocament de Garcia I fins a l'ascensió d'Álvaro. Els Kinlaza va continuar governant el Congo fins a la seva guerra civil, quan els reis de Kimpanzu i Kinlaza ocupaven o reclamaven el tron. Després de la restauració del regne el 1709, i el sistema de compartiment de poders de Pedro IV, els Kinlaza compartien el poder amb les altres branques. La seva branca septentrional, fundada per João II a Mbula (o Lemba) va fer una reclamació sobre el tron, però la branca d'aquesta família que va donar suport a Pedro IV i es va oposar a la germana de João, Elena, i en 1710 va ser capaç finalment de convertir-se en rei del Congo quan Garcia IV va arribar al poder el 1743. Una branca meridional, liderada per Ana Afonso de Leão, no va tenir el poder durant molt de temps i, de fet, el seu territori nacional de Nkondo (Mucondo) era la seva base primària. No obstant això, el 1779, els Kinlaza del sud van arribar al poder amb l'ascens de José I i van mantenir el poder fins que José fou succeït pel seu germà Afonso V en 1785. La crisi que va seguir a la mort d'Afonso V l'any 1787, va deixar fora del poder els kinlaza meridionals.
El segon rei Pedro V (1856-1885) va poder tenir connexions amb les kinlaza del sud en el segle xix, ja que la seva base a Mbembe estava propera a les terres del Nkondo, encara que no s'hi havia establert una connexió clara.

## Referències

* ↑ Thornton, John K: "The Kongolese Saint Anthonty: Dona Beatriz Kimpa Vita and the Antonian Movement, 1684-1706", page 200. Cambridge University, 1998
* ↑ Thorton, John K. «Mbanza Kongo/Sao Salvador: Kongo's Holy City». A: Africa's Urban Past. James Currey Ltd, 2000. ISBN 978-0-85255-761-7.
* ↑ François Bontinck (1982). "Pedro V, roi du Congo, face à la partage colonial," Africa (Rome) 37: 1-53.

## Bibliografia

* Graziano Saccardo, Congo e Angola con la storia della missione dei Cappuccini (3 vols, Venice, 1982–83).