OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Municipi de Madona

El municipi de Madona (en letó: Madonas novads) és un dels 110 municipis de Letònia, que es troba localitzat al centre-est del país bàltic, i que té com a capital la localitat de Madona. El municipi va ser creat l'any 2009 després de la reorganització territorial.

## Ciutats i zones rurals

* Madona (ciutat)
* Aronas pagasts (zona rural)
* Barkavas pagasts (zona rural)
* Bērzaunes pagasts (zona rural)
* Dzelzavas pagasts (zona rural)
* Kalsnavas pagasts (zona rural)
* Lazdonas pagasts (zona rural)
* Liezēres pagasts (zona rural)
* Ļaudonas pagasts (zona rural)
* Mārcienas pagasts (zona rural)
* Mētrienas pagasts (zona rural)
* Ošupes pagasts (zona rural)
* Praulienas pagasts (zona rural)
* Sarkaņu pagasts (zona rural)
* Vestienas pagasts (zona rural)

## Població i territori

La seva població està composta per un total de 28.110 persones (2009). La superfície del municipi té uns 2.153,4 kilòmetres quadrats, i la densitat poblacional és de 13,05 habitants per kilòmetre quadrat.

## Referències

* ↑ «Iedzivotaju skaits Latvija 2009.gada 14.janvari, pašvaldibu velešanu izsludinašanas diena» (en letó). Comissió Central d'Elecció de la República de Letònia. Arxivat de l'original el 2012-04-06. [Consulta: 19 gener 2015].
* ↑ «Administrativi teritorialais iedalijums» (doc) (en letó). Ministeri de Protecció del Medi Ambient i Desenvolupament Regional, 2008. Arxivat de l'original el 2012-04-26. [Consulta: 19 gener 2015].
# Myophonus

Myophonus és un gènere d'aus de la família dels muscicàpids (Muscicapidae). Són ocells de mida mitjana que habiten en zones forestals de l'Índia i el sud-est asiàtic.

## Llistat d'espècies

Segons la classificació del IOC (versió 12.1, 2022) hom distingeix 9 espècies al gènere Myophonus:
* Myophonus blighi - Arrenga de Sri Lanka.
* Myophonus melanurus - Arrenga lluent.
* Myophonus glaucinus - Arrenga de Java.
* Myophonus borneensis - Arrenga de Borneo.
* Myophonus castaneus - Arrenga castany.
* Myophonus robinsoni - Arrenga de Malàisia.
* Myophonus horsfieldii - Arrenga de Malabar.
* Myophonus insularis - Arrenga de Taiwan.
* Myophonus caeruleus - Arrenga comú.

## Referències

* ↑ «Chats, Old World flycatchers». IOC World Bird List Version 12.1. International Ornithologists' Union, 01-01-2022. [Consulta: 16 gener 2022].
# Myoprocta pratti

Myoprocta pratti és una espècie de mamífer rosegador de la família dels dasipròctids. Viu al Brasil, Colòmbia, l'Equador, el Perú i Veneçuela. Es tracta d'un animal herbívor que s'alimenta de fruites i nous. El seu hàbitat natural són els boscos tropicals perennes de plana. No se sap amb certesa si hi ha cap amenaça significativa per a la supervivència d'aquesta espècie.
Fou anomenat en honor de l'explorador i naturalista britànic Antwerp Edgar Pratt.

## Referències

* ↑ Catzeflis, F.; Weksler, M.; Bonvicino, C. Myoprocta pratti. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 11 febrer 2015.
* ↑ Beolens, B.; Watkins, M.; Grayson, M. The Eponym Dictionary of Mammals (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2009, p. 328. ISBN 978-0801893049.
# Calcificació ectòpica

La calcificació ectòpica (o calcificació distròfica o ossificació ectòpica) és una deposició patològica de sals de calci en teixits o creixement ossi en teixits tous (com els pulmons, ulls, artèries o altres òrgans). Això pot ser un símptoma d'hiperfosfatèmia.

## Causes

L'absorció de sals de calci normalment es produeix en els teixits ossis i és facilitada per l'hormona paratiroide i la vitamina D. No obstant això, les quantitats augmentades d'hormona paratiroide a la sang ocasionen el dipòsit de calci en els teixits tous. Això pot ser una indicació d'hiperparatiroïdisme, arterioesclerosi o trauma als teixits.
La calcificació del múscul es pot produir després de lesions traumàtiques i es coneix com a miositis ossificant. Es pot reconèixer per l'enduriment i la pèrdua d'estirament localitzats en la zona afectada del múscul. Per reduir el risc de calcificació després d'una lesió, el millor és repòs, fred local, compressió i elevació del membre afectat.

## Referències

* ↑ Giachelli CM «Ectopic Calcification: Gathering Hard Facts about Soft Tissue Mineralization». Am. J. Pathol., 154, 3, 1999, pàg. 671–5. DOI: 10.1016/S0002-9440(10)65313-8. PMC: 1866412. PMID: 10079244.
* ↑ «Post-traumatic ectopic calcification in the muscles of athletes: a review». [Consulta: 18 juny 2012].
# Badia de Liverpool

La badia de Liverpool (en anglès: Liverpool Bay) és un golf del Mar d'Irlanda, que s'estén entre l'Anglaterra nord-occidental i el Gal·les septentrional i que agafa el nom de la ciutat de Liverpool. Es tracta d'una de les 120 àrees en què Natural England dividideix Anglaterra amb finalitats de conservació.
La badia de Liverpool s'estén entre els comtats anglesos de Merseyside, Lancashire, i Cheshire i els comtats gal·lesos de Flintshire, Conwy, Gwynedd, i Anglesey. A la badia de Liverpool hi desemboquen els rius Mersey, Dee, Alt, Clwyd i Conwy (en el tram anomenat badia de Conwy).
Hi ha aerogeneradors instal·lats que el 2017 eren els més grans del món.

## Localitats
### Anglaterra

* Southport
* Crosby
* Liverpool
* Wallasey
* Hoylake

### Gal·les

* Flint
* Prestatyn
* Rhyl
* Abergele
* Colwyn Bay
* Llandudno
* Conwy
* Penmaenmawr
* Llanfairfechan
* Aber
* Bangor
* Beaumaris
* Benllech

## Referències

* ↑ Natural England, Natural Areas 117, Liverpool Bay
* 1 2 3 Liverpool Bay a Google Maps
* ↑ Mersey feat: world's biggest wind turbines go online near Liverpool The Guardian
# Gelosaïta

La gelosaïta és un mineral de la classe dels sulfats. Rep el nom en honor de Mario Gelosa (1947-2006), un col·leccionista de minerals italià de Port de Torres, Sardenya.

## Característiques

La gelosaïta és un molibdat de fórmula química BiMo$^{6+}$$_{(2-5x)}$Mo$^{5+}$$_{6x}$O₇(OH)·H₂O. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2009. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 3.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat al Museu d'Història Natural de la Universitat de Pisa (Itàlia), amb el número de catàleg: 18910.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a Itàlia, concretament a la Punta de Su Seinargiu, a la localitat de Sarroch, dins la ciutat metropolitana de Cagliari (Sardenya). També ha estat descrita a Kingsgate, al comtat de Gough (Nova Gal·les del Sud, Austràlia). Aquests dos indrets són els únics de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Gelosaite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 25 octubre 2021].
# Diplophos pacificus

Diplophos pacificus és una espècie de peix pertanyent a la família dels gonostomàtids.

## Hàbitat

És un peix marí, batipelàgic i d'aigües fondes.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic nord.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Günther A., 1873. Erster ichthyologischer Beitrag nach Exemplaren aus dem Museum Godeffroy. J. Mus. Godeffroy 1873, heft 2. 97-103.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Günther, A., 1889. Report on the pelagic fishes collected by H. M. S. Challenger during the years 1873-1876. Report on the Scientific Results of the Voyage of H. M. S. Challenger v. 31 (pt 78): 1-47, Pls. 1-6.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Harold, A.S., 1999. Gonostomatidae: bristlemouths. P. 1896-1899. A: K.E. Carpenter i V.H. Niem (eds.). FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the Western Central Pacific. Vol. 3. Batoid fishes, chimaeras and bony fishes. Part 1 (Elopidae to Linophrynidae). FAO, Roma.

## Bibliografia

* Anònim, 2002. Base de dades de la col·lecció de peixos del American Museum of Natural History. American Museum of Natural History, Central Park West, NY 10024-5192, Estats Units.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* AQUATAB
# Clube Atlético Monte Líbano

El Clube Atlético Monte Líbano és un club brasiler de basquetbol de la ciutat de São Paulo.

## Història

Fou fundat per libanesos de la ciutat de São Paulo, que mantingueren divergències dins del club Sport Club Syrio creat poc temps abans. El 4 d'abril de 1934 fou creat el Clube Athletico Syrio-Libanez, que el 1938 esdevingué Club Athlético Libanez. Ja el 1940 adoptà el nom definitiu Clube Atlético Monte Líbano - CAML. Fou el gran dominador del bàsquet brasiler durant la dècada de 1980, en la que guanyà cinc campionats brasilers i dos de continentals.

## Palmarès

* Campionat brasiler de bàsquet:
** 1982, 1984-85, 1985-86, 1986, 1987
* Campionat sud-americà de clubs de bàsquet:
** 1985, 1986
* Campionat de São Paulo:
** 1982, 1984, 1986

## Referències

* ↑ «O durão das quadras». Revista Placar. [Consulta: 14 maig 2014].
# Dmítrievka (Rakítnoie)

* Per a altres significats, vegeu «Dmítrievka».
Dmítrievka - Дмитриевка (rus) - és un poble de l'óblast de Bélgorod, a Rússia. El 2010 tenia 880 habitants. Pertany al districte (raion) de Rakítnoie.

## Referències

* ↑ «Схема территориального планирования муниципального района "Ракитянский район" Белгородской области». Федеральная государственная информационная система территориального планирования (ФГИС ТП). Arxivat de l'original el 2022-01-09. [Consulta: 9 gener 2022].
* ↑ «Aleksandrovka» (en anglès). GeoNames. Arxivat de l'original el 2022-01-09. [Consulta: 9 gener 2022].
* ↑ Koriakov, I. B. «База данных «Этно-языковой состав населённых пунктов России»». Arxivat de l'original el 2021-10-05. [Consulta: 9 gener 2022].
# Premi Geffen

El Premi Geffen és un premi de literatura de ciència-ficció atorgat a Israel des de 1999 per la Societat Israeliana de Ciència Ficció i Fantasia. Els premis de ciència-ficció israelians s'atorguen en honor de l'editor i traductor Amos Geffen, un dels fundadors de la Societat Israeliana de Ciència Ficció i Fantasia.

## Referències

* ↑ ciencia ficcion. «Finalistas de los Premios Geffen 2019» (en castellà), 03-06-2019. [Consulta: 2021].
* ↑ sfadb. «Geffen Awards», 02-03-2021. [Consulta: 2021].
# Premi Fundació José Manuel Lara

El premi Fundació José Manuel Lara va ser un premi privat que es convocava anualment per la institució homònima i dotze editorials d'Espanya (Algaida, Anagrama, Destino, Espasa, Llengua de Trapo, Mondadori, Planeta, Plaza & Janés, Pre-Textos, Seix Barral, Siruela i Tusquets) per premiar a la millor novel·la publicada en castellà.
Va ser atorgat el 2002 per primera vegada. A proposta del jurat es podia guardonar qualsevol novel·la escrita en castellà i publicada en primera edició per qualsevol editorial en aquest any, amb independència del país. El jurat estava compost per representants de cadascuna de les editorials convocants, i cada membre podia proposar fins a dues novel·les, sempre que no hagin estat publicades per l'editorial que representen. Els premis es lliuren en una gala a la seu de la Fundació en Sevilla.
A diferència d'altres premis, aquest s'atorgava a la millor novel·la de l'any publicada l'any anterior i estava dotat de 150.000 euros, no per a l'autor sinó per a la promoció de l'obra guanyadora

## Referències

* ↑ Ruiz Mantilla, Jesús. «Álvaro Pombo gana con 'El cielo raso' el I Premio Fundación José Manuel Lara», 15-03-2002. [Consulta: 18 març 2009].
* ↑ Prieto, Darío; Labari, Nuria. «Terenci Moix, Premio de Novela José Manuel Lara por 'El arpista ciego'», 16-04-2003. [Consulta: 18 març 2009].
* ↑ Mora, Miguel. «Once editoriales premian la primera novela en español de Jorge Semprún», 16-04-2004. [Consulta: 18 març 2009].
* ↑ A. Castilla. «Trapiello gana el Fundación Lara con 'Al morir don Quijote'», 08-04-2005. [Consulta: 18 març 2009].
* ↑ EFE. «Vila-Matas gana el premio Lara con su novela 'Doctor Pasavento'», 05-04-2006. [Consulta: 18 març 2009].
* ↑ EP. «Eduardo Mendoza gana el Lara de Novela con ‘Mauricio o las elecciones primarias'», 14-03-2007. [Consulta: 18 març 2009].
* ↑ Rojo, José Andrés. «La mezcla de rigor y pasión como género literario», 08-04-2008. [Consulta: 18 març 2009].
* ↑ Villena, Miguel Ángel. «Isaac Rosa gana el premio a la mejor novela de 2008», 17-03-2009. [Consulta: 18 març 2009].
* ↑ «'Barrio Cero' de Javier Reverte, gana el XV Premio de Novela Fernando Lara», 17-03-2009. [Consulta: 18 març 2009].

## Enllaços externs

* Fundación José Manuel Lara
# Pilota Viu

Pilota Viu va ser un diari digital dedicat a la pilota valenciana: el lloc web es feu públic el Nou d'Octubre del 2014 amb una entrevista a Genovés I. Inicialment s'anomenava Pilota Veu i es trobava vinculat a La Veu del País Valencià.
El seu creador va ser el pilotari professional Ricard Sentandreu. El gener de 2016, en col·laboració amb Ràdio Godella van impulsar el programa de ràdio Colp a Colp. En novembre de 2017 es van unir amb un altre programa existent, El Joc del Poble. El desembre de 2018 van llançar el web divulgatiu Pilota didàctica. En acabar l'any, van anunciar una aturada indefinida.
Poc abans de la seua desaparició van rebre el premi al Mèrit Esportiu de la Fundació Esportiva Municipal de la Ciutat de València.

## Referències

* ↑ «PilotaVeu, un nou diari digital dedicat a la Pilota Valenciana». Directe.cat, 09-10-2014 [Consulta: 5 gener 2019].
* ↑ Mas, Laia. «PilotaVeu, un mitjà de referència per al món de la pilota valenciana | País Valencià, Segle XXI». País Valencià, segle XXI, 22-10-2014. [Consulta: 16 gener 2019].
* 1 2 Cerezo, Cèlia. «Com informar-se sobre pilota valenciana?». TresDeu, 09-09-2016. [Consulta: 16 gener 2019].
* ↑ «Pilotaveu ara és Pilotaviu». Fosbury, 08-01-2018.
* ↑ Boscà, Vicent. «Ricard Sentandreu: «La pilota és més que un esport: és llengua, és cultura, és valencianisme»». Saó, 24-02-2017.
* ↑ «Adéu Colp a Colp, benvingut El Joc del Poble». PilotaViu, 02-11-2017. Arxivat de l'original el 2019-01-17. [Consulta: 16 gener 2019].
* ↑ «Nace “Pilota didáctica”, web divulgativo para dar a conocer el deporte de la pilota valenciana». 21iguales, 03-12-2018. Arxivat de l'original el 2019-01-17. [Consulta: 16 gener 2019].
* ↑ «PilotaViu deixarà de publicar a partir de l'1 de gener de 2019». PilotaViu, 22-12-2018. Arxivat de l'original el 2019-01-17. [Consulta: 16 gener 2019].
* ↑ «Àlvaro i PilotaViu reben el premi al mèrit esportiu Ciutat de València». Pilotaviu, 05-10-2018. Arxivat de l'original el 2018-10-11. [Consulta: 1r setembre 2020].
# Poggio San Marcello

Offagna és un comune (municipi) de la província d'Ancona, a la regió italiana de les Marques, situat a uns 35 quilòmetres al sud-oest d'Ancona. A 1 de gener de 2019 la seva població era de 671 habitants.
Offagna limita amb els següents municipis: Belvedere Ostrense, Castelplanio, Montecarotto i Rosora.

## Referències

* ↑ «Resident population on 1st january» (en anglès). ISTAT. [Consulta: 25 març 2020].
# Premi Juan Mari Arzak

El Premi Juan Mari Arzak és un premi de periodisme de temàtica gastronòmica convocat per la Universitat de Barcelona i la Fundació Ferrer Sala-Freixenet, conjuntament amb RBA libros. Fou creat l'any 1997 i s'entrega juntament amb els Premis Sent Soví.
S'atorga a articles periodístics, articles de revistes especialitzades, llocs d'internet, programes de ràdio o programes de televisió.

## Llista de guardonats

* 1998:
* 1999: El Piripipao, A fuego lento.com
* 2000: Fernando Savater, per l'article Metafísica gastronómica publicat a El Correo.
* 2001: Miguel Ángel Román, per l'article Cocina intuitiva, publicat al portal d'internet Terra.
* 2002: Carlos Lapeña, per la seva secció gastronòmica al programa de Telemadrid Los cinco sentidos.
* 2003: Jorge Wagensberg, per l'article Aproximación a una copa de vino tinto publicat al suplement cultural de El País.
* 2004: Daniel Vázquez, per l'article El Bulli abans del Bulli.
* 2005: Juan Carlos Martín, per l'article La cultura del origen de la gastronomía.
* 2006: A vivir, que son dos días (Cadena SER), d'Àngels Barceló.
* 2007: Pau Arenós Usó, per la seva sèrie de quatre articles titulats La cuina tecnoemocional, publicada a El Periódico de Catalunya.
* 2008: ex aequo a la película El pollo, el Pez y el Cangrejo Real, amb guió d'Antonio Saura i direcció de José Luis López Linares i al periodista Toni Massanés per la seva faceta de comunicador i articulista.

## Referències

* ↑ http://www.bongust.com/noticias/24/actualidad/768/ Arxivat 2001-01-16 a Wayback Machine.
* ↑ Mundorecetas.com, 28-09-2000 Arxivat 2005-03-08 a Wayback Machine. (castellà)
* ↑ Terra - Gastronomía Arxivat 2002-01-06 a Wayback Machine. (castellà)
* ↑ Memòria del curs 2001-2002 de la UB
* ↑ El Mundo, 28-09-2002 (castellà)
* ↑ «Ub.edu». Arxivat de l'original el 2010-07-25. [Consulta: 1r agost 2008].
* ↑ «Ub.edu». Arxivat de l'original el 2010-07-10. [Consulta: 1r agost 2008].
* ↑ Abc.es, 08-10-2005 (castellà)
* ↑ «Ub.edu». Arxivat de l'original el 2010-07-25. [Consulta: 1r agost 2008].
* ↑ «Avui.cat, 06-10-2007». Arxivat de l'original el 2012-03-27. [Consulta: 1r agost 2008].
* ↑ «Rba.es». Arxivat de l'original el 2009-12-15. [Consulta: 3 agost 2009].
# Port Jefferson

«Port Jefferson» té aquests significats:
# Pont de la Presa de Terradets

El Pont de la Presa de Terradets és un pont a cavall dels municipis de Castell de Mur, en territori del poble de Cellers a l'antic terme de Guàrdia de Tremp, i de Llimiana.
És el pont de l'antic traçat de la carretera C-147, actualment substituïda per la C-13, que aprofita la Presa de Terradets per passar de la riba dreta de la Noguera Pallaresa a l'esquerra. És al lloc més estret del Congost de Terradets.

## Enllaços externs

* «El pont vell del congost de Terradets (Castell de Mur)», 13 de juny de 2012, (amb foto) [Consulta 3 de març de 2014 (2014-03-03)]
# Pont de la Plana

El Pont de la Plana és una obra de Cava (Alt Urgell) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

El pont de la Plana de Cava és un pont d'un sol ull en arc de mig punt rebaixat, recolzat sobre dos penyals i suspès a una alçada de cinc metres sobre la llera del riu de Cava. El pont, que permet el pas del riu del camí que enllaça els pobles de Cava i d'Ansovell, presenta un parament a base de carreuons toscament desbastats i units amb morter de calç i amb una disposició totalment irregular, a excepció de les lloses que formen l'arc, les quals estan disposades de forma radial. No hi ha cap mena de passamà ni de separació entre el nivell de pas i les vores del pont.
La memòria oral dels pobles de Cava i d'Ansovell recull la notable antiguitat del pont, del qual no hi ha constància que hagués estat afectat per cap aiguat, cosa que el faria anterior al segle XX i en conseqüència el pont més antic que resta dempeus de tot el municipi. Així mateix, es recorda que abans que hi hagués les carreteres actuals, és a dir, abans dels anys 50 del segle xx, el pont permetia el pas del riu a l'únic camí que unia els pobles de Cava i d'Ansovell, dos pobles que, junt amb el Querforadat, són els que configuren el municipi de Cava. Traginers, pagesos, soldats, contrabandistes o, simplement, gent que anva a festes majors o a atendre altres imperatius de caràcter social, havien fet ús d'aquest pont.
Actualment, i després d'uns anys en desús, el pas d'un sender de gran reconegut i l'arranjament recent de l'antic camí permet la seva recuperació com a lloc de trànsit habitualment per al desenvolupament d'activitats recreatives com l'excursionisme o el senderisme.

## Referències

* 1 2 3 «Pont de la Plana». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 30 octubre 2018].
# Placa de Birmània

La placa birmana o placa d'Andaman és una microplaca tectònica de la litosfera del planeta Terra. La seva superfície és de 0,01270 estereoradiants. És generalment associada a la placa eurasiàtica.
Se situa al nord-est de l'oceà Índic més concretament a l'est del golf de Bengala i a l'oest del mar d'Andaman. Cobreix l'est del mar d'Andaman, les illes Andaman i Nicobar i l'oest de la punta nord de l'illa de Sumatra.
La placa birmana està en contacte amb les plaques índia, eurasiàtica, de Sonda i australiana.
A les seves fronteres amb les altres plaques destaca la fossa de l'arc de Sonda sobre la costa oest de les illes Andaman i Nicobar. La subducció de la placa índica sota la placa birmana és l'origen de la formació dels arxipèlags volcànics d'Andaman i de Nicobar. La dorsal present a la mar d'Andaman és l'origen de la formació d'aquest mar i de l'allunyament de les illes Andaman i Nicobar de la península malaia des de fa quatre milions d'anys.
El desplaçament de la placa birmana es fa cap al nord a una velocitat de rotació de 2,667° per milió d'anys segons un pol d'Euler situat a 08°89' de latitud nord i 75°51' de longitud oest (referència : placa pacífica).

## Història geològica

La creació de la placa birmana resulta de la progressió cap al nord de la placa índica a una velocitat constant (aproximadament setze centímetres anuals), progressió acompanyada d'un moviment rotatiu dextrogir. La combinació d'aquests dos moviments ha creat un sistema de falles darrere de la fossa de subducció de Sonda per la qual la placa índia desapareix per subducció sota la placa eurasiàtica. El sistema de falla ha dividit d'aquesta forma la placa birmana de la resta de la placa eurasiàtica i sobretot de la placa de la Sonda.
El Tsunami de l'oceà Índic del 2004) de 26 de desembre una porció de falla de 1 200 quilòmetres al llarg de la frontera entre la placa birmana i la placa índica va provocar un sisme de magnitud 9, un dels més poderosos que l'home hagi conegut mai. Sobre els 1 200 quilòmetres de ruptura, es produí una desnivellació de quinze metres entre les dues vores de la falla (la part oest passà sobre la part est), generant un tsunami que va fer aproximadament 220.000 morts. La regió resta activa sísmicament, ja que el 28 de març de 2005, un nou sisme de magnitud 8,7 va tornar a produir-se.

## Referències

* Curray, JR, 2002, Chapman Conference on Continent - Ocean Interactions within the East Asian Marginal Seas, Tectonics and History of the Andaman Sea Region resum Arxivat 2005-03-23 a Wayback Machine. PDF
* Paul, J., Burgmann, R., Gaur, V. K., Bilham, R. Larson, K. M., Ananda, M. B., Jade, S., Mukal, M., Anupama, T. S.. Satyal, G., Kumar, D. 2001 The motion and active deformation of India. Geophys. Res. Lett. Vol. 28, No. 04, 647-651 2001.
# Preguntas al espacio

Preguntas al espacio va ser el primer concurs de preguntes i respostes emès per televisió a Espanya. Va estar dirigit per Pedro Amalio López.

## Format

Amb presentació indistinta de les dues úniques presentadores del moment, Blanca Álvarez i Laura Valenzuela, el programa es basava en la típica fórmula de realització de preguntes sobre imatges emeses segons abans, a respondre pels concursants via telefònica.

## Referències

* ↑ Fitxa a IMDb
* ↑ Los hitos (TVE) per Ana Goñi, elmundo.es

## Enllaços externs

* PDF Historia de TVE. Diario ya, 1986 Arxivat 2013-12-19 a Wayback Machine..
* PDF Història de l'escenografia a la televisió de l'estat espanyol