OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Portada/article agost 31
## Litoria aurea

Litoria aurea és una granota arborícola terrestre originària de l'est d'Austràlia. Pot mesurar fins a onze centímetres de longitud, cosa que en fa una de les granotes més grans d'Austràlia.
Moltes poblacions, especialment a la regió de Sydney, viuen en zones que sovint són pertorbades per l'acció humana. Tot i que antigament fou una de les granotes més comunes del sud-est d'Austràlia, L. aurea ha sofert un important declivi de la població, que és la causa per la qual actualment ha estat classificada com a globalment vulnerable. La xifra d'individus ha continuat davallant i aquesta granota està amenaçada per la pèrdua i degradació del seu hàbitat, la contaminació, la pressió d'altres espècies introduïdes, i l'acció de paràsits i patògens, entre els que cal incloure el quitridiomicet Batrachochytrium dendrobatidis.
# Portada/article agost 3
## Tresor de l'Oxus

El Tresor de l'Oxus és una col·lecció de 170 objectes de metal·lúrgia en argent i or que daten de la dinastia Aquemènida, casa reial que va governar a l'Imperi Persa des del 550 aC al 330 aC. Algunes peces es troben al Victoria and Albert Museum i la majoria al Museu Britànic. Van ser trobades entre 1876 i 1880 a la ribera nord del riu Oxus, a l'actual Tadjikistan (antiga regió històrica de Bactriana). Constitueix el tresor més ben conegut d'objectes d'or i argent de l'època aquemènida. És d'extraordinària importància, no solament per la qualitat de les seves peces, sinó perquè ha constituït la base de l'estudi de l'orfebreria aquemènida. El tresor, integrat per miniatures de carros amb els seus cavalls, segells, figures, braçalets, anells, monedes, gerres, plaques votives i objectes personals, va ser llegat al Museu Britànic per l'antiquari Augustus Wollaston Franks el 1897.
# Piet van Heusden

Piet van Heusden (Amsterdam, 11 de juliol de 1929 - 15 de gener de 2023) va ser un ciclista neerlandès. Com a ciclista amateur guanyà el Campionat del món en Persecució de 1952.

## Palmarès en pista

* 1952
** Campió del món amateur en persecució
** Campió dels Països Baixos amateur de persecució
* 1953
** Campió dels Països Baixos amateur de persecució
* 1954
** Campió dels Països Baixos amateur de persecució
* 1955
** Campió dels Països Baixos amateur de persecució

## Referències

* ↑ «Oud-wielerkampioen Piet van Heusden (93) overleden» (en dutch). Het Parool, 16-01-2023.
* ↑ «Piet van Heusden» (en german). Die Radsportseiten. Arxivat de l'original el 2023-01-17. [Consulta: 3 febrer 2023].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Porocottus camtschaticus

Porocottus camtschaticus és una espècie de peix pertanyent a la família dels còtids.

## Hàbitat

És un peix marí, demersal i de clima temperat que viu entre 0-40 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic nord-occidental: Rússia.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Gill T. N., 1859. Description of new generic types of cottoids, from the collection of the North Pacific exploring expedition under Com. John Rodgers. Proc. Acad. Nat. Sci. Phila. v. 11. 165-166.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Schmidt, P. J., 1916. Ichthyological notes. 1. On some new and little known Cottidae of the North Pacific. 2. On a new cyclogasterid fish with a rudimentary ventral disk. Ezhegodnik. Zoologicheskogo Muzeya Imperatorskogo Akademii Nauk = Ezhegodik (Zoologicheskii muzei (Akademiia nauk SSSR)) v. 20 [1915]: 611-630.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Fedorov, V.V., I.A. Chereshnev, M.V. Nazarkin, A.V. Shestakov i V.V. Volobuev, 2003. Catalog of marine and freswater fishes of the northern part of the Sea of Okhotsk. Vladivostok: Dalnauka, 2003. 204 p.

## Bibliografia

* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Premi Lleopard de les Neus

El premi Lleopard de les Neus (en rus: Снежный барс) és un premi d'alpinisme d'origen soviètic reconegut actualment per la Comunitat d'Estats Independents. Per rebre aquest premi, un escalador ha de pujar els cinc cims de l'antiga Unió Soviètica amb una altitud superior a 7,000 m.
Són més de 600 escaladors, entre ells 31 dones, que han rebut aquest guardó entre el 1961 i el 2012.

## Cims

Els cims del Lleopard de les Neus són:
* Pic Ismail Samani 24,590 peus (7,500 m)
* Jengish Chokusu 24,406 peus (7,439 m)
* Pic Lenin 23,406 peus (7,134 m)
* Pic Korjenévskaia 23,310 peus (7,100 m)
* Khan Tengri 22,999 peus (7,010 m)
A les muntanyes del Pamir al Tadjikistan hi ha tres cims del Lleopard de les Neus: el Pic Ismail Samani, el Pic Korjenévskaia i el Pic Lenin a la frontera entre Kirguizstan i Tadjikistan.
Al Tian Shan n'hi ha dos: el Jengish Chokusu al Kirguizstan, que fa frontera amb la Xina, i el Khan Tengri a la frontera entre el Kirguizstan i Kazakhstan. L'elevació geològica de Khan Tengri és de 6,995 metres (22,949 ft), però el seu casquet glacial s'eleva a 7,010 metres (23,000 ft).

## Rècords

* Boris Korshunov: nou cops Lleopard de les Neus entre 1981 i 2004, i últim premi als 69 anys.
* Andrzej Bargiel: les cinc ascensions en 29 dies 17 hores i 5 minuts (temps comptat des de la sortida del camp base avançat sota el Pic Lenin, 15 de juliol de 2016.

## Referències

* ↑ «Альпинисты Северной столицы. История появления жетона "Покоритель высочайших гор СССР" ("Снежный барс").». www.alpklubspb.ru.
* ↑ «Wejherowo - Wikipedia, wolna encyklopedia». www.russianclimb.com.
* ↑ «Soviet Snow Leopards • peakery». Arxivat de l'original el 2016-03-29. [Consulta: 17 juny 2016].
# Prado

«Prado» té aquests significats:
* Toponímia:
** Prado (Montevideo), barri de Montevideo, Uruguai
** Prado (Zamora), municipi a la província de Zamora (Castella i Lleó)
** Prado de la Guzpeña, municipi a la província de Lleó (Castella i Lleó)
** Prado del Rey, localitat a la província de Cadis (Andalusia, Espanya)
** Prado Verde, concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Texas
** Lo Prado, comuna de Xile a la Província de Santiago
** Estudis de Prado del Rey, seu central de Radiotelevisió Espanyola a Pozuelo de Alarcón, Madrid
** Museu del Prado, museu d'art a Madrid
** Paseo del Prado (l'Havana)
** Villa del Prado, municipi de la Comunitat de Madrid
** Prado, llocalitat a Astúries
* Edificis:
** Teatre del Prado Catalán, dos antics teatres de Barcelona
** Casino Prado Suburense, a Sitges (Garraf)
* Biografies:
** Abdennur Prado (Barcelona, 1967), intel·lectual musulmà català, fundador i president de la Junta Islàmica Catalana
** Agustín de Prado y Mármol
** Blas de Prado (Camarena, província de Toledo, c. 1545 - 1599), pintor manierista espanyol
** Juan de Prado (Morgovejo, Castella, 1563 - Marràqueix, 1631), frare franciscà, predicador, màrtir i beat
** Miguelanxo Prado (La Corunya, 1958), il·lustrador i autor de còmic gallec
Viccionari
# Prado Verde

Prado Verde és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Texas. Segons el cens del 2009 tenia 216 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Prado Verde tenia 200 habitants, 60 habitatges, i 55 famílies. La densitat de població era de 594 habitants/km².
Dels 60 habitatges en un 51,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 85% hi vivien parelles casades, en un 3,3% dones solteres, i en un 8,3% no eren unitats familiars. En el 8,3% dels habitatges hi vivien persones soles l'1,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,33 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,51.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 35% tenia menys de 18 anys, un 6,5% entre 18 i 24, un 26,5% entre 25 i 44, un 24,5% de 45 a 60 i un 7,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 97 homes.
La renda mediana per habitatge era de 49.286$ i la renda mediana per família de 68.056$. Els homes tenien una renda mediana de 38.409$ mentre que les dones 45.179$. La renda per capita de la població era de 14.186$. Cap de les famílies i el 3,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Prado Verde». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Prado Verde». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2011-06-06. [Consulta: 12 agost 2010].
# Polos

Polos, en plural Poloi (en grec πόλος) és una corona alta cilíndrica adoptada pels antics grecs en les representacions de les deesses mare Hera, Rea i Cíbele, originària de les deesses mitològiques de l'Antic Orient Pròxim. Normalment estava oberta per dalt, per on sortien els cabells pels costats. S'ha trobat més sovint a estàtues de terracota de dones de la civilització micènica; a l'Època Clàssica, les cariàtides de l'Erectèon d'Atenes sostenen el porxo sobre les seves poloi i, una corona que porta la reina egípcia Nefertiti a nombroses representacions, té molta semblança a una polos.

## Referències

* ↑ Safont Jubany, 2014, p. 22.
* ↑ Autors Varis, 1983, p. 18.
* 1 2 Yasur-Landau, Ebeling i Mazow, 2011, p. 192.
* ↑ «A Greek-English Lexicon». Perseus Digital Library. [Consulta: 27 setembre 2015].
* 1 2 «Polos, crown of a goddess». The Role of Women in The Art of Ancient Greece. [Consulta: 27 setembre 2015].

## Bibliografia

* Autors Varis. Archéologia. Dijon: Éditions Faton, 1983, p. n. 174-179.
* Yasur-Landau, Yasur-Landau; Ebeling, Jennie R.; Mazow, Laura B. BRILL. Household Archaeology in Ancient Israel and Beyond, 2011. ISBN 90-04-20625-6.
* Safont Jubany, Ivette. Grecs i asteques : estudi comparatiu de les religions. Facultat de Filosofia i Lletres: Universitat Autònoma de Barcelona, 2014.
# Presa de Proserpina

La presa de Proserpina, d'origen romà, està situada a 4 km del centre urbà de Mèrida, província de Badajoz, a la comunitat autònoma d'Extremadura (Espanya) i forma un petit embassament en el rierol de Las Pardillas, a través del riu Aljucén.

## Història

El bon estat de l'embassament va ser a causa que, després de la caiguda de l'Imperi Romà, va canviar la seva funció de proveïment d'Augusta Emèrita (mitjançant l'aqüeducte de Los Milagros) per altres finalitats, per la qual cosa es va continuar cuidant i modificant
Cal destacar que és l'embassament artificial de l'època romana més gran conegut al món mediterrani. La presa compta amb 425 metres de longitud i 21 metres de profunditat, i té cabal amb una capacitat de prop de 4 hm³.
L'embassament de Proserpina, així com el d'embassament de Cornalvo, formen part de la denominació Conjunt arqueològic de Mèrida, que va ser declarat Patrimoni de la Humanitat en 1993 per la UNESCO, amb el nombre d'identificació 664-014.

## Localitats

Dues barriades emeritenses comparteixen l'embassament de Proserpina (Colònia de Proserpina i Cambra d'Albuera), quedant separades per la presa romana.
Malgrat estar tan juntes, i a 4 km del centre de la ciutat, existeixen moltes diferències entre les dues barriades (en gran part per disposar la Colònia de Proserpina d'associació de veïns, i la Cambra d'Albuera no. Mentre que els carrers de la primera estan asfaltades, s'han solucionat els problemes de l'estesa elèctrica i les canonades, i està comunicada amb la ciutat a través d'una línia d'autobús (excepte en l'època estival, quan la localitat triplica la seva població), la segona demana que l'ajuntament de Mèrida d'aquests problemes, encara sense solucionar-se.

## Edificis i serveis

* Museu de l'Aigua: Situat junta a la zona de bars, part de major afluència de gent (per ser un lloc perfecte per al bany), és un edifici modern utilitzat per explicar com es proveïa a la ciutat romana.
* Edifici de la Creu Roja.
* Església de Proserpina.
* Club de camp Tiro de Pichón.
* Càmping Proserpina.

## Referències

* ↑ «La presa romana de Proserpina.». Arxivat de l'original el 2003-08-19. [Consulta: 31 octubre 2014].
* ↑ Fitxa en Embalses.net
* ↑ Dues formes diferents de mirar l'embassament de Proserpina.
# Port Byron

«Port Byron» té aquests significats:
* Port Byron (Illinois), població dels Estats Units a l'estat d'Illinois.
* Port Byron (Nova York), població dels Estats Units a l'estat de Nova York.
# Port Augusta

Port Augusta és una petita ciutat d'Austràlia del Sud. És un port marítim i també un nus de comunicacions important (carreteres i ferrocarril). Està situada al Golf de Spencer, a uns 322 quilòmetres al nord d'Adelaida (Austràlia), la capital de l'estat.
Tenia una població de 14.214 habitants el juny de 2015.
És un port natural, que va ser descobert el 24 de maig de 1852 per Alexander Elder (germà de Thomas Elder) i John Grainger. Va rebre el nom de'Augusta Sophia, Lady Young, esposa del governador de South Australia, Sir Henry Edward Fox Young.

## Clima

Port Augusta té un clima desèrtic càlid (classificació de Köppen BWh).
Dades climàtiques a Port Augusta :
| Mes | gen | febr | març | abr | maig | juny | jul | ag | set | oct | nov | des | anual |
| Màxima rècord °C (°F) | 47.9 (118.2) | 48.1 (118.6) | 43.1 (109.6) | 38.7 (101.7) | 32.2 (90) | 27.0 (80.6) | 26.9 (80.4) | 32.8 (91) | 38.2 (100.8) | 42.9 (109.2) | 46.3 (115.3) | 47.2 (117) | 48.1 (118.6) |
| Màxima mitjana °C (°F) | 34.3 (93.7) | 33.3 (91.9) | 30.4 (86.7) | 26.7 (80.1) | 21.7 (71.1) | 17.9 (64.2) | 17.7 (63.9) | 20.1 (68.2) | 23.9 (75) | 27.1 (80.8) | 30.5 (86.9) | 32.2 (90) | 26.3 (79.3) |
| Mínima mitjana °C (°F) | 19.4 (66.9) | 18.9 (66) | 16.5 (61.7) | 13.0 (55.4) | 8.9 (48) | 6.2 (43.2) | 4.7 (40.5) | 5.3 (41.5) | 8.4 (47.1) | 11.7 (53.1) | 15.6 (60.1) | 17.2 (63) | 12.2 (54) |
| Mínima rècord °C (°F) | 11.7 (53.1) | 10.0 (50) | 6.6 (43.9) | 4.2 (39.6) | −1.9 (28.6) | −4.0 (24.8) | −4.1 (24.6) | −4.5 (23.9) | 0.0 (32) | 2.2 (36) | 6.9 (44.4) | 7.7 (45.9) | −4.5 (23.9) |
| Precipitació mitjana mm (polzades) | 12.5 (0.492) | 17.5 (0.689) | 16.4 (0.646) | 17.9 (0.705) | 17.2 (0.677) | 26.0 (1.024) | 17.6 (0.693) | 15.6 (0.614) | 19.7 (0.776) | 16.1 (0.634) | 19.4 (0.764) | 22.6 (0.89) | 214.1 (8.429) |
| Font: Bureau of Meteorology ||||||||||||||

## Referències

* ↑ Cat. No. 3218.0 - Regional Population Growth, Australia, 2011 Australian Bureau of Statistics. Accessed 10 August 2012.
* ↑ South Australia's waters an atlas & guide. Boating Industry Association of South Australia, p. 209. ISBN 978-1-86254-680-6.
* ↑ «3218.0 – Regional Population Growth, Australia, 2014-15: Population Estimates by Significant Urban Area, 2005 to 2015». [Consulta: 12 setembre 2016]. Estimated resident population, 30 June 2015.
* ↑ «SA Memory: Port Augusta». State Library of South Australia. [Consulta: 12 desembre 2017].
* ↑ Plantilla:BoM Aust stats

## Enllaços externs

* Big Stories, Small Towns - Online documentary featuring video, photos, digital stories and archival film from Port Augusta Arxivat 2011-12-06 a Wayback Machine.
# Port Blair

Port Blair és la capital i ciutat principal de les illes Andaman, del consell municipal, del tehsil de Port Blair, del districte de South Andaman, i del territori de les Illes Andaman i Nicobar, i a més ho fou de l'antic districte d'Andaman. Disposa de l'aeroport de Vir Savarkar el principal de les illes.
És un dels ports naturals millors del món. La boca del port està dominada per l'illa Ross, allargada de nord a sud, que deixa passos cap al port pels dos costats. Fou fundada com a colònia penal al Port de Chatam el 1789, a l'illa Viper, que va agafar el nom del vaixell del tinent Archibald Blair, explorador de les illes, i fou coneguda com The Viper. Va durar fins al 1791 en què fou traslladada a Port Cornwallis, fins que fou tancada el 1796; fou refundada prop del lloc inicial el novembre de 1857 i acabada el 1858. Va rebre el seu nom del tinent Archibald Blair i fou la capital colonial del territori. Fou declarat port segons la Indian Ports de 18 d'abril de 1877. Del 1943 al 1944 fou capital de l'Índia independent protegida pels japonesos i del govern provisional de Chandra Bose. Quan es va crear el territori de les Illes Andaman i Nicobar (1952) fou confimada com capital. El 2004 va patir danys importants a causa del tsunami de l'oceà Índic.

## Establiment penal

L'establiment penal estava centrat en Port Blair però el centre administratiu era a Ross Island a l'entrada del port i per efectes administratius estava dividit en dos districtes i quatre subdivisions:
* Districte Oriental o Eastern District (capital Aberdeen) amb les subdivisions de Ross i Haddo
* Districte Occidental o Western District (capital Viper Island) amb les subdivisions de Viper i Wimberley Ganj.
Dins les subdivisions hi havia estacions, llocs on treballaven els convictes i pobles amb poblador lliures o residents de suport.
Subdivisió de Ross:
* North Bay
* Mount Harriett
* North Corbyn's Cove
* Madhoban
* Middle Point
* Rutland Island.
* South Point
* Aberdeen
Subdivisió d'Haddo
* Phoenix Bay
* Tea Garden Navy Bay
* Haddo
* Rangachang
* Garacherama
* Minnie Bay
* Pahargaon
* Chatham.
* Phoenix Bay (poble)
* Janglighat
* Niagaon
* Birch Ganj
* Bumlitan
* Taylerabad
* School Line
* Garacherama
* Protheroepore
* Austinabad
* Pahargaon
* Lamba Line
* Dudh Line
Subdivisió de Viper:
* Viper Island
* Dundas Point
* Mitha Khari
* Namunaghar
* Ograbaraij
* Chauldari
* Port Mouat
* Elephant Point
* Port Mouat (poble)
* Dhani Khari
* Hem fray Ganj
* Namunaghar
* Manglutan
* Baghelsinghpura
* Nawashahr
Subdivisió de Wimberley Ganj
* Shore Point.
* Kalatang
* Bajajagda.
* Goplakabang (incloent Middle Straits)
* Jatang
* Bindraban
* Bamboo Flat
* Bindraban (poble)
* Tusonabad
* Stewart Ganj
* Anikhet
* Manpur
* Wimberley Ganj
* Cadell Ganj
* Temple Ganj
* Kadakachang
* Hobdaypur
* Alipur
* Mathura

## Referències

* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
# Premi literari Vila de Siétamo

El Premio literario Billa de Sietemo ("Premi literari Vila de Siétamo") és un premi literari per a obres en llengua aragonesa promogut per l'ajuntament de Siétamo, amb la col·laboració del Consello d'a Fabla Aragonesa i que se celebra cada dos anys a aquesta vila.
La primera edició se va celebrar en 1991, convocada per l'ajuntament de Siétamo i amb l'ajuda de la Diputació General d'Aragó, el Consello d'a Fabla Aragonesa, Ibercaja i l'Instituto de Estudios Altoaragoneses.
Els premis són en la modalitat de poesia i de narrativa (curta). A més dels premis generals, es poden concedir accèssits i premis especials. Els treballs guanyadors, que poden ser en llengua aragonesa unificada o dialectal, es publiquen en la col·lecció «O manantial de Sietemo». El nom prové d'un dels relats que van obtenir un accèssit en la primera edició, titulat O manantial de Sietemo ("La deu de Siétamo"), de Nieus Izquierdo Nasarre.

## Guanyadors del premi de poesia

| Any | Obra guanyadora | Autor |
| 1991 | Diez poemas. Un paisache | Chuan Chusé Bielsa Alquézar |
| 1993 | A balada de o choben Billy | Chusé Inazio Navarro García |
| 1995 | - | - |
| 1997 | - | - |
| 1999 [ex aequo] | Tinta de glarima Zagueras indezisions | Elena Chazal Playán Roberto Cortés Alonso |
| 2001 | Chislas fuscas de l'alma | Chorche Márquez Márquez |
| 2003 | Berari | Óscar Latas Alegre |
| 2005 | - | - |
| 2007 | Si o tiempo m'acompaña | Carmina Paraíso Santolaria |
| 2009 | Postaletas | Óscar Latas Alegre |
| 2011 | Rolde d'aspera | Ángel Ramírez Martínez |
| 2013 | O fondo d'o mirallo | Chusé Antón Santamaría Loriente |

## Guanyadors del premi general de narrativa

| Any | Obra guanyadora | Autor |
| 1991 | Istorias amagadas | Fernando Vallés Calvo |
| 1993 | Desencusas | Rafel Vidaller Tricas |
| 1995 | L'Agueda | Loís Chabier Tejada Francia |
| 1997 | Tornasols | Ana Tena Puy |
| 1999 [ex aequo] | As colors d'a tardada Alfredo Serblán | Chabier Tomás Arias Antón Lleonardo Collada Ferrer |
| 2001 [ex aequo] | Café, soberano e faria L'ome | Chuan Carlos Bueno Chueca Antón Lleonardo Collada Ferrer |
| 2003 [ex aequo] | El ixambre Benzina | Elena Chazal Playán Chusé Raul Usón |
| 2005 | L'ombre la santeta | Ana Tena Puy |
| 2007 | Yo, Taresa Çuria... | María Pilar Benítez Marco |
| 2009 | Cartas con retraso | Zésar Biec Arbués |
| 2011 | - | - |
| 2013 | Manimenos, yera poeta | Chuan Carlos Bueno Chueca |

## Notes

* ↑ XII PREMIO LITERARIO EN ARAGONÉS "BILLA DE SIETEMO" (2013)
* ↑ «Siétamo». Arxivat de l'original el 2016-03-04. [Consulta: 24 agost 2015].
* ↑ Francisco Fernández Rei, Antón Santamarina. Estudios de sociolingüística románica: linguas e variedades minorizadas. Universitat de Santiago de Compostela, 2000, p. 163.
* ↑ En la llista no figuren els guanyadors d'accèssits i premis especials.

## Enllaços externs

* (aragonès) Libros publicaus en Aragonés dende 1972 dica 1999, on hi figuren alguns dels llibres premiats
# Sant Salvador d'Albatàrrec

Sant Salvador d'Albatàrrec, o de la Transfiguració del Senyor, és una església parroquial del municipi d'Albatàrrec (Segrià) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Església de planta rectangular de tres naus, amb teulada a doble vessant. La façana principal està precedida per una escala doble que dona accés a la porta que és rectangular, flanquejada per unes pilastres que aguanten un entaulament llis a sobre del qual hi ha un frontó semicircular trencat al mig per una fornícula que també testà flanquejada per pilastres que aguanten un frontó triangular trencat; la llinda té decoració geomètrica. Per sobre del portal hi ha un petit rosetó i la façana es remata amb una forma triangular al centre. Al costat esquerre de la façana s'alça el campanar que és de planta quadrangular, amb una finestra d'arc de mig punt per les campanes i rematada per una balustrada.

## Història

El bisbe Galindo inaugurà l'actual temple el 1740.

## Referències

* 1 2 «Església parroquial de la Transfiguració del Senyor». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 20 març 2013].
# Ibisan Khan

Ibisan Khan (Ebisan Khan) Ilbasan Khan o Erzen fou kan de l'Horda Oriental (Horda Blava a les fonts turcomongoles i russes i Horda Blanca a les fonts perses) coneguda com a ulus d'Orda. Va governar vers 1315 a 1320. Era fill de Sasibugha.
Fou imposat després de l'execució del seu pare segurament perquè podia afavorir l'islam. Sota el seu govern es van fixar els límits de l'Horda i es va incrementar el comerç i l'artesania. Va morir el 1320 el va succeir el seu germà Mubarak Khoja.
Ibisan Khan Casa de Borjigin (Боржигин) (1206-1635) :
| Precedit per: Sasibugha | Khan de l'Horda Blava 1312/1315-1320 | Succeït per: Mubarak Khoja |

## Referències

Howorth, Henry Hoyle. History of the Mongols, from the 9th to the 19th Century. Part II, division I. The so-called tartars of Russia and Central Asia. Londres: Longmans, Green and Co, 1880.