OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Gilbert Hunt

Gilbert Hunt (Washington DC, 4 de març de 1916 - Princeton, 30 de maig de 2008) va ser un matemàtic i tennista estatunidenc.
Hunt va començar els seus estudis de matemàtiques el 1934 a l'Institut de Tecnologia de Massachusetts, però als dos anys ho va deixar per dedicar-se a jugar al tennis. El 1938 va arribar als quarts de final de l'Open dels Estats Units de tennis (Flushing Meadows), derrotan pel camí el mític tennista Bobby Riggs. Aquest mateix any es va graduar a la universitat George Washington i va continuar estudis de postgrau a la universitat Brown, que van ser interromputs per la Segona Guerra Mundial, durant la qual va treballar pel servei meteorològic de l'exèrcit americà.
Acabada la guerra i després d'obtenir el doctorat el 1948 a la universitat de Princeton, va treballar alternativament a les universitats Cornell, Princeton i Institut d'Estudis Avançats de Princeton. A partir dels anys 1960's va anar perdent la vista a causa d'una degeneració macular.
L'especialització de Hunt va ser la teoria de la probabilitat i més especialment els processos estocàstics. Un tipus concret de procés fort de Markov que és quasi esquerra-continu porta el seu nom.

## Referències

* ↑ Macpherson, 2008, p. 1.
* ↑ Çinlar, 2008, p. 14.
* ↑ Macpherson, 2008, p. 2.
* ↑ Çinlar, 2008, p. 15.
* ↑ Mckay, 2019, p. 212.

## Bibliografia

* Çinlar, Erhan «Obituary: Gilbert A. Hunt» (en anglès). IMS Bulletin, Vol. 37, Num. 10, 2008, pàg. 14-15. ISSN: 1544-1881.
* Macpherson, Kitta «Gilbert Hunt, probability expert, dies at 92» (en anglès). Princeton Weekly Bulletin, Vol. 97, Num. 29, 2008. ISSN: 0149-9270.
* Mckay, Cain. Probability and Statistics (en anglès). ED-Tech Press, 2019. ISBN 978-1-83947-330-2.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Gilbert Hunt» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland.
* Holley, Joe. «Gilbert Hunt Jr., 92; Math and Tennis Ace». Washington Post, 2008. [Consulta: 2 octubre 2022]. (anglès)
* MacPherson, Kitta. «Gilbert Hunt, Obituary». University World News, 2008. [Consulta: 2 octubre 2022]. (anglès)
* «Gilbert A. Hunt». Tennis Archives. [Consulta: 2 octubre 2022]. (anglès)
# Grzegorz Krychowiak

Grzegorz Krychowiak (Gryfice, 29 de gener de 1990) és un futbolista professional polonès que juga com a migcampista defensiu per l'Al-Shabab, cedit pel FC Krasnodar. És internacional amb la selecció polonesa.

## Carrera esportiva

Format a França al FC Girondins de Bordeus, va jugar al Reims, abans de fitxar pel Sevilla FC per 3.5 milions d'euros el 2014, equip amb el qual va guanyar la Lliga Europa de la UEFA a la seva primera temporada.
L'11 d'agost de 2015 va jugar, com a titular, al partit de la Supercopa d'Europa 2015, a Tbilisi, en què el Sevilla va perdre contra el FC Barcelona per 4 a 5.
El maig de 2016 va disputar com a titular el partit que va fer que el Sevilla guanyés la seva cinquena Lliga Europa, tercera consecutiva, a Sankt Jakob-Park, contra el Liverpool FC (3 a 1 pels sevillistes).

### Paris Saint–Germain

El 3 de juliol de 2016, Krychowiak va retornar a França, signant un contracte per cinc anys amb el Paris Saint-Germain FC.

## Palmarès
### Sevilla FC

* 2 Lliga Europa de la UEFA: 2014-15, 2015-16.

### Paris Sain-Germain

* 1 Supercopa francesa: 2016.
* 1 Copa francesa: 2016-17.
* 1 Copa de la Lliga francesa: 2016-17.

## Selecció

Krychowiak ha estat més de 40 cops internacional amb Polònia des que va debutar amb la selecció el 2008.

## Referències

* ↑ «Pedro le regala la Supercopa de Europa al Barça» (en castellà). diari Sport, 11-08-2015. [Consulta: 11 agost 2015].
* ↑ Blanco, Jordi. «El Sevilla gana su quinta Europa League aplastando al Liverpool» (en castellà). diari Sport, 18-05-2016. [Consulta: 21 maig 2016].
* ↑ «Paris St-Germain sign Grzegorz Krychowiak & Thomas Meunier». BBC Sport, 03-07-2016 [Consulta: 4 juliol 2016].

## Enllaços externs

* Grzegorz Krychowiak a National-Football-Teams.com (anglès)
* Fitxa a 90minut.pl (polonès)
Krychowiak amb la selecció polonesa - plantilles de navegació :
Selecció de futbol de Polònia – Eurocopa 2016
1 Szczęsny •
2 Pazdan •
3 Jędrzejczyk •
4 Cionek •
5 Mączyński •
6 Jodłowiec •
7 Milik •
8 Linetty •
9 Lewandowski (c) •
10 Krychowiak •
11 Grosicki •
12 Boruc •
13 Stępiński •
14 Wawrzyniak •
15 Glik •
16 Błaszczykowski •
17 Peszko •
18 Salamon •
19 Zieliński •
20 Piszczek •
21 Kapustka •
22 Fabiański •
23 Starzyński •
Entrenador: Nawałka
Selecció de futbol de Polònia – Copa del Món de Futbol de 2018
1 Szczęsny •
2 Pazdan •
3 Jędrzejczyk •
4 Cionek •
5 Bednarek •
6 Góralski •
7 Milik •
8 Linetty •
9 Lewandowski  •
10 Krychowiak •
11 Grosicki •
12 Białkowski •
13 Rybus •
14 Teodorczyk •
15 Glik •
16 Błaszczykowski •
17 Peszko •
18 Bereszyński •
19 Zieliński •
20 Piszczek •
21 Kurzawa •
22 Fabiański •
23 Kownacki •
Seleccionador: Adam Nawałka
Selecció de futbol de Polònia – Copa del Món de Futbol de 2022
1 Szczęsny •
2 Cash •
3 Jędrzejczyk •
4 Wieteska •
5 Bednarek •
6 Bielik •
7 Milik •
8 D. Szymański •
9 Lewandowski  •
10 Krychowiak •
11 Grosicki •
12 Skorupski •
13 Kamiński •
14 Kiwior •
15 Glik •
16 Świderski •
17 Żurkowski •
18 Bereszyński •
19 S. Szymański •
20 Zieliński •
21 Zalewski •
22 Grabara •
23 Piątek •
24 Frankowski •
25 Gumny •
26 Skóraś •
Seleccionador: Michniewicz :
# Corneli (centurió)

Corneli (en llatí Cornelius) va ser un militar romà. Era centurió a l'exèrcit d'Octavi (August) i fou enviat al front d'una delegació a Roma l'any 43 aC a demanar, en nom de l'exèrcit, el consolat pel seu general. Quan el senat romà va dubtar, Corneli va apartar la capa i va deixar veure la seva espasa, i la va assenyalar dient: "si vostès no el fan cònsol el farà aquesta".

## Referències

* ↑ Xavier d' Ors. Antología de textos jurídicos de Roma. Ediciones AKAL, 1 febrer 2001, p. 292–. ISBN 978-84-460-1472-0.
# Whose Garden Was This?

Whose Garden Was This? és un àlbum del cantautor nord-americà John Denver que es va enregistrar l'octubre de 1970.

## Llista de temes
### Cara A

* "Tremble If You Must"
* "Sail Away Home" (written by Denver)
* "The Night They Drove Old Dixie Down"
* "Mr. Bojangles"
* "I Wish I Could Have Been There (Woodstock)"

### Cara B

* "Whose Garden Was This?" (written by Tom Paxton)
* "The Game Is Over"
* "Eleanor Rigby"
* "Old Folks"
* Medley: "Golden Slumbers"; "Sweet Sweet Life"; "Tremble If You Must"
* "Jingle Bells" (adapted by Denver)

## Referències

* ↑ «John Denver | Biography, Songs, & Facts» (en anglès). Britannica. [Consulta: 21 agost 2023].
* ↑ «John Denver Albums and Discography» (en anglès). All Music. [Consulta: 21 agost 2023].
* ↑ «John Denver: Singer and Songwriter» (en anglès). Colorado Virtual Library. [Consulta: 21 agost 2023].
# Mourning Becomes Electra (pel·lícula)

Mourning Becomes Electra és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Dudley Nichols, estrenada el 1947.

## Argument

Després de la Guerra Civil Americana, Ezra Mannon retorna a casa seva, però la seva tranquil·la casa s'ha transformat en un camp de batalla entre la seva dona Christine i la seva filla Lavinia que lluiten per l'amor del mateix home, un simpàtic capità anomenat Adam Brant.

## Repartiment

* Rosalind Russell: Lavinia Mannon
* Michael Redgrave: Orin Mannon
* Raymond Massey: Brig. General Ezra Mannon
* Katína Paxinoú: Christine Mannon
* Leo Genn: Adam Brant
* Kirk Douglas: Peter Niles
* Nancy Coleman: Hazel Niles
* Henry Hull: Seth Beckwith
* Sara Allgood: Landlady
* Thurston Hall: Dr. Blake
* Walter Baldwin: Amos Ames
* Elisabeth Risdon: La Sra. Hills
* Erskine Sanford: Josiah Borden
* Jimmy Conlin: Abner Small
* Lee Baker: Reverend Hill

## Premis i nominacions
### Premis

* 1948: Globus d'Or a la millor actriu dramàtica per Rosalind Russell

### Nominacions

* 1948: Oscar al millor actor per Michael Redgrave
* 1948: Oscar a la millor actriu per Rosalind Russell

## Referències

* ↑ «Mourning Becomes Electra». The New York Times.
# Jardins de Son Berga Nou

Els jardins de Son Berga Nou se situen a la ciutat de Palma i van ser construïts a la segona meitat del segle xviii. Es tracta d'una residència rural de tipus senyorial única en la seva tipologia, perquè es va construir de nova planta mentre que la resta d'actuacions arquitectòniques en residències senyorials rurals en aquesta mateixa època consisteixen en ampliacions però no en obres "ex novo". Fou declarat Bé d'Interès Cultural publicat en el BOE N. 41 el 16 de febrer de 2001.

## Descripció

El jardí de Son Berga suposa la introducció de l'estil italià a l'illa. La casa es converteix en el protagonista principal per la seva situació.
Es troben diverses parts: la part adjacent a les façanes sud-est i sud-oest, més domèstica; l'hort-jardí avança cap al sud-est amb tarongers i després amb vinya, un jardí d'estil barroc cap al sud-oest i a la part nord hi ha un extens jardí paisatgístic, al nord-est diverses terres de cultiu. La descripció formal gira al voltant a l'eix que surt de la loggia de la casa, orientada al sud-est i amb vista cap a la capital. A partir d'aquesta façana principal es disposa la terrassa, representativa del prototip de jardí barroc mallorquí.
A un segon nivell es troba un bancal amb tarongers, centrat per una glorieta de fusta d'estil italià. De la terrassa en surt un passeig amb rampa cap a l'oest. La glorieta forma part del gran passeig de Son Berga que uneix la vinya amb l'extrem nord-est del jardí. Tota la possessió es troba limitada per un mur de maçoneria ordinària que constitueix l'element configurador dels límits del jardí.
En conjunt, els jardins de Son Berga són bastant austers i, possiblement, només a la part sud-oest es va dissenyar un jardí d'estil italià que mai es va acabar, segurament per problemes de proveïment d'aigua, d'aquí ve que es matisi la tradició rural de l'illa amb una orientació cap als jardins de les viles italianes.

## Referències

* ↑ Son Berga Nou a possessions de palma.net
* ↑ «BOIB, Butlletí Oficial Núm. 065 - 25 / Maig / 2000 Pàg. 8195 a 8196». Arxivat de l'original el 2016-12-20. [Consulta: 12 desembre 2016].
* ↑ «Antiguos predios de Palma». Arxivat de l'original el 2016-12-20. [Consulta: 12 desembre 2016].
* ↑ Son Berga Nou a possessionsdepalma.net
# Mijritxia (Crimea)

* Per a altres significats, vegeu «Mejdurétxie».
Mijritxia (en (ucraïnès): Міжріччя, en rus: Междуречье, Mejdurétxie) és un poble de la República Autònoma de Crimea a Ucraïna, que el 2014 tenia 519 habitants. Pertany al districte de Sudak. Fins al 1945 la vila es deia Ai-Serez.

## Referències

* ↑ «Крым, город Судак, Богатовка». КЛАДР РФ. [Consulta: 27 febrer 2018].
* ↑ «Расписание маршрутки Судак — Солнечная Долина —Прибрежное». GoOnBus.ru. [Consulta: 27 març 2018].
# Maria Dorotea de Württemberg

Maria Dorotea de Württemberg, arxiduquessa d'Àustria i palatina d'Hongria (Karlsruhe 1797 - Ofen (Hongria) 1855) va ser una duquessa de Württemberg amb el tractament d'altesa reial que contragué matrimoni en el si de la casa d'Àustria.
Nada el dia 1 de novembre de 1797 a la ciutat de Karlsruhe, era filla del príncep Lluís de Württemberg i de la princesa Enriqueta de Nassau-Weilburg. Maria Dorotea era neta per via paterna del duc Frederic II Eugeni de Württemberg i de la marcgravina Frederica de Brandenburg-Schwedt; i per via materna era neta del príncep Carles Cristià de Nassau-Weilburg i de la princesa Carolina d'Orange-Nassau.
Entre d'altres, Maria Dorotea era neboda del príncep sobirà Frederic Guillem de Nassau-Weilburg, de la tsarina Sofia de Rússia i del rei Frederic I de Württemberg.
El dia 24 d'agost de 1819 contragué matrimoni amb l'arxiduc Josep Antoni d'Àustria, palatí d'Hongria, i fill de l'emperador Leopold II, emperador romanogermànic i de la infanta Maria Lluïsa d'Espanya.
Josep Antoni havia estat casat anteriorment amb la gran duquessa Alexandra de Rússia i amb la princesa Enriqueta d'Anhalt-Bernburg-Schaumburg-Hoym de qui no havia tingut descendència. Maria Dorotea i Josep Antoni tingueren cinc fills:
Maria Dorotea morí el dia 30 de març de 1855 a Budapest a l'edat de 57 anys.

## Referències

* 1 2 «Duchess Maria Dorothea of Württemberg». [Consulta: 2 gener 2022].
# Magi

Magi és el nom dels següents personatges:
* Deci Magi, polític de Càpua durant la segona guerra púnica
* Gneu Magi, polític de Càpua
* Minaci Magi Asculanense, militar romà
* Publi Magi, tribú de la plebs el 87 aC
* Luci Magi, llegat de Gai Flavi Fímbria i sertorià
* Numeri Magi, praefectus fabrum el 49 aC
* Luci Magi (Lucius Magius) fou un retòric roma, casat amb una filla de l'historiador Tit Livi
* Magi Cèler Vel·leià, llegat de Tiberi.
També pot significar el següent:
Viccionari
# Marina Herlop

Marina Herlop (Piera, 1992) és una pianista, cantant i compositora catalana. Ha publicat quatre àlbums en solitari, Nanook (2016), Babasha (2019), Pripyat (2022) i Nekkuja (2024) i és la vocalista i teclista del grup Myōboku. Destaca pel seu estil de fusió entre el classicisme i l'avantguarda, i per fer servir un idioma inventat en les lletres de les seves cançons, barrejant vocabulari de diferents llengües i paraules inventades.

## Formació

Marina Hernández López, coneguda artísticament com Maria Herlop, va iniciar-se al món del piano als 9 anys a l'escola de música de la seva ciutat natal, Piera, on va estudiar fins als 13. Mentre cursava Periodisme i Humanitats a la Universitat Pompeu Fabra, va reprendre les classes de piano que la portarien a accedir al Conservatori Professional de Música de Badalona, on va obtenir el Grau Professional el juny de 2017.

## Àlbums

Un any després de començar a compondre, Herlop va gravar el seu primer disc, Nanook, amb Adri González a la producció, gravació i masterització entre el 14 de febrer i el 23 d'abril de 2016. El disc va ser publicat des de Instrumental Records, la discogràfica del reputat pianista britànic James Rhodes, de la que Herlop en va ser el primer fitxatge. El debut va tenir una bona rebuda entre la crítica, i es va interpretar com un treball a cavall entre el neoclassicisme i la música experimental.
El 2018 es va publicar el seu segon àlbum, Babasha, amb la discografica Aloud Music. La revista musical MondoSonoro va afirmar que el disc és "un treball elegant i melancòlic però també inquietant i vibrant, en una conjunció de per sí turbadora" i hi va llegir influències d'artistes com Björk, Thom Yorke o Joanna Newson.

## Myōboku

Herlop forma part del projecte musical Myōboku juntament amb Oscar Garrobé, membre de Ljubliana and the Seawolf, com a vocalista i teclista. El seu primer EP, titulat com el grup, va sortir el març de 2020. L'estil del grup ha estat definit com a inusual i inclassificable, amb influències que van del space-funk al jazz psicodèlic, avant-garde, art-pop o afro-beat.

## Referències

* ↑ «XXXVII FESTIVAL INTERNACIONAL DE POESIA DE BARCELONA», 21-04-2022. Arxivat de l'original el 2022-06-12. [Consulta: 12 juny 2022].
* ↑ Julián, Raúl «“Deberíamos clasificar la música por la pretensión con la que ha sido creada”». Mondo Sonoro, 10-11-2018.
* 1 2 «MYÔBOKU». Monkey Week. Arxivat de l'original el 2019-10-31. [Consulta: 31 octubre 2019].
* ↑ Aïda, Camprubí «MARINA HERLOP. Un lenguaje propio». Rockdelux, 2018.
* ↑ Marta Aliguer. «Marina Herlop: “Fer música amb ordinador és entrar en un territori suprahumà”». nuvol.com, 17-05-2023. [Consulta: 22 setembre 2024].
* 1 2 «Marina Herlop». Aloud Music.
* ↑ «Marina Herlop». Eufònic.
* ↑ Tello, Sandra «Marina Herlop, a la recerca de l'esteticisme més pur». Enderrock, 08-03-2017.
* ↑ Julián, Raúl «Babasha». Mondosonoro, 16-05-2018.
* ↑ «https://www.elenanorabioso.com/2020/03/myoboku-estrena-su-primer-trabajo/». [Consulta: 18 maig 2020].
# Marina Gustà i Martorell

Marina Gustà i Martorell (Barcelona, 1956) és una historiadora de la literatura catalana i professora de la Universitat de Barcelona.
Va estudiar filologia catalana a la Universitat Autònoma de Barcelona, amb una tesina sobre la narrativa de Josep M. de Sagarra (1981). Més endavant, es doctorà a la Universitat de Barcelona amb una tesi sobre Els orígens ideològics i literaris de Josep Pla (1917-1925), publicada com a llibre el 1995. És docent de la Universitat de Barcelona des del curs 1982-83. S'ha especialitzat en investigar l'obra de Josep Carner, Josep Pla, Mercè Rodoreda i Llorenç Villalonga. És responsable del grup de recerca consolidat Literatura Catalana dels segles XVI-XX. Repertori, ecdòtica i poètica de la mateixa UB.
Ha publicat diverses investigacions sobre literatura catalana del segle xx, particularment sobre l'obra de Josep Maria de Sagarra, Mercè Rodoreda i Josep Pla. Forma part de l'equip de redacció de la revista Els Marges des de 1991, i de la revista L'Avenç des de 1999. També ha col·laborat ocasionalment amb el digital Núvol.

## Obres destacades

* "Mirall trencat” de Mercè Rodoreda (1985), amb Maria Campillo
* Els orígens ideològics i literaris de Josep Pla, (Curial 1995)
* La literatura catalana, en una perspectiva europea 2007, amb Núria Santamaria

## Referències

* ↑ «Marina Gustà i Martorell». Diccionari de la literatura catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Marina Gustà sobre Josep Pla / Blog / Inici - L'Avenç». [Consulta: 18 abril 2020].
* ↑ «Marina Gustà». Universitat de Barcelona. [Consulta: abril 2020].
* ↑ Jufresa, Montserrat; Clàssics, Societat Catalana d'Estudis. Els clàssics i la llengua literària: Edició a cura de Montserrat Jufresa. Institut d'Estudis Catalans, 2017-11-07. ISBN 978-84-9965-383-9.
# Masaki Tsuchihashi

Masaki Tsuchihashi (Prefectura de Kanagawa, Japó, 23 de juliol de 1972) és un exfutbolista japonès.

## Selecció japonesa

Masaki Tsuchihashi va disputar 1 partits amb la selecció japonesa.

## Enllaços externs

* National Football Teams
* Japan National Football Team Database
# Maredudd ab Owain ab Edwin

Maredudd ab Owain ab Edwin (? – 1072) va ser un príncep de Deheubarth que visqué al segle xi.
Maredudd (o també Maredydd) va ser fill d'Owain ab Edwin, i pertanyia a la línia successòria del gran rei gal·lès Hywel Dda. El regne havia estat arrabassat a la família per Gruffydd ap Llywelyn, que uní gairebé tot Gal·les sota el seu tron, però en la mort de Gruffydd el 1063, Maredudd en reclamà Deheubarth per al llinatge original.
Durant el seu regnat, començà la conquesta normanda del sud-est de Gal·les. Després d'uns quants intents d'aturar-la, Maredydd decidí de no resistir-se a la invasió normanda de Gwent, i fou compensat amb terres a Anglaterra en l'any 1070. Dos anys més tard, morí en una batalla a les ribes del Rhymni, i el succeí el seu germà, Rhys. El seu fill, Gruffydd ap Maredudd, que visqué en les terres angleses de son pare, moriria posteriorment quan intentava recuperar el regne patern de mans de Rhys ap Tewdwr.

## Bibliografia

* John Edward Lloyd A history of Wales from the earliest times to the Edwardian conquest London: Longmans, Green & Co., 1911
# Marededeu negra

Una marededeu negra és una escultura o pintura femenina, de pell fosca, que representa Maria, mare de Jesús, en la religió cristiana. Altres noms equivalents són verge negra, madona negra o verge Maria negra.
Generalment, estan associades a llegendes que els atribueixen un origen antic. Representen la Mare de Déu tant dreta com asseguda, sovint acompanyada de crist. La seva popularitat és atorgada pels poders màgics que se'ls acostuma a atribuir. Si bé estan repartides una mica per tot el món, se'n troben majoritàriament a Europa. Les marededeus amb pell fosca concebudes així per a representar una ètnia diferent no entren en aquesta categoria.
La Mare de Déu de Montserrat o la Mare de Déu de Lluc, conegudes popularment com la Moreneta, són exemples de marededeus negres.
# Maria Manoliu-Manea

Maria Manoliu-Manea (Galați, 1934) és una lingüista i professora universitària estatunidenca d'origen romanès.
L'any 1995 es llicencià en Filologia romanesa i l'any 1966 es doctorà en Lletres a la Universitat de Bucarest. L'any 1979 s'establí als Estats Units d'Amèrica. Fou presidenta de l'Acadèmia d'Arts i Ciències Amèrica-Romanesa entre 1982 i 1994, així com de l'Associació Americana d'Estudis Romanesos entre 1986 i 1988. L'any 1993 fou escollida membre d'honor de l'Acadèmia Romanesa. Impartí classes, com a docent del departament de lingüística romànica, a la Universitat de Bucarest entre 1957 i 1978. Fou professora visitant de la Universitat de Düsseldorf l'any 1994 i, gràcies a la beca Fulbright, professora a la Universitat de Chicago entre 1972 i 1974, i de la Universitat de Bucarest l'any 1991. Des de 1979 imparteix lliçons des de departament de francès i italià al campus de la Universitat de Califòrnia situat a Davis, de la que n'ha esdevingut professora emèrita.

## Obres

* Sistematica substitutelor din româna contemporanǎ standard ("Sistemàtica dels substituts del romanès contemporani estàndard") (1968)
* Introducere în lingvistica romanică ("Introducció a la lingüística romànica") (amb Iorgu Iordan, 1965)
* Gramatica comparată a limbilor romanice ("Comparativa gramàtica de les llengües romàniques") (1971)
* Structuralismul lingvistic (lecturi critice) ("Estructuralisme lingüístic (lectura crítica)") (1973)
* Tipología e História: Elementos de Sintaxis comparada románica ("Tipologia i història: Elements de la sintaxi comparativa romànica") (1985)
* Pragmatic and Discourse Constraints on Grammatical Choices ("Restriccions pragmàtiques i de discurs sobre les opcions gramaticals") (1994)

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 «Maria Manoliu-Manea». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 «Manoliu-Manea, Maria» (en romanès). Edusoft.ro. [Consulta: 4 gener 2020].
# Maria Margaretha la Fargue

Maria Margaretha la Fargue (La Haia, 29 de desembre de 1743 - La Haia, 21 d'abril de 1813), fou una pintora neerlandesa del segle xviii.

## Biografia

Filla de Jan Thomas la Fargue i de Charlotte Constantia van Nieuwland, era la petita de cinc germans i l'única noia. Sembla que va aprendre a pintar amb els seus germans Paulus Constantijn i Jacob Elias, que també eren pintors; com també ho eren els seus altres germans, Karel i Isaac Lodewijk.
Durant anys, Maria i els seus germans van constituir una mena d'estudi familiar que elaborava estampes i il·lustracions per a llibres i almanacs. Als anys noranta Maria impartí lliçons de dibuix.
Maria La Fargue és coneguda pels seus treballs de gènere, com també per escenes de carrer i, de vegades, retrats i paisatges de la ciutat. La seva obra, especialment dibuixos i aquarel·les, es troba al Museu Boijmans Van Beuningen de Rotterdam, al Museu Municipal de La Haia i a l'Arxiu Municipal de La Haia.

## Referències

* ↑ «Maria Margaretha la Fargue». Biografisch Portaal van Nederland. [Consulta: 20 abril 2020].
* 1 2 3 de Haas, Anna. «Fargue, Maria la (1743-1813)» (en neerlandès). Digitaal Vrouwenlexicon van Nederland. [Consulta: 20 abril 2020].
* ↑ «Maria Margaretha la Fargue» (en neerlandès). RKD. Arxivat de l'original el 2014-03-02. [Consulta: 15 abril 2016].
# Maria Margaretha van Os

Maria Margaretha van Os (La Haia, 1779 - La Haia, 1862), fou una pintora de bodegons del segle xix neerlandesa.

## Biografia

Va néixer a la Haia filla dels pintors Jan van Os i Susanna de la Croix. Era la germana menor de Pieter Gerardus van Os i la major de Georgius Jacobus Johannes van Os i Pieter Frederik van Os. Com els seus germans, va ser alumna dels seus pares; el seu pare era pintor de paisatges i bodegones i la seva mare realitzava retrats al pastel. És coneguda pels seus bodegons de fruita i flors. A partir de l'any 1826 va ser un membre honorari de la Koninklijke Academie voor Beeldende Kunsten de Amsterdam.

## Referències

* ↑ «Os, Maria Margaretha van (1779-1862)». huygens ing.. [Consulta: 16 abril 2016].

## Enllaços externs

* Obras al Rijksmuseum