OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# No sé qui ets

No sé qui ets (originalment en anglès, Her Dark Past) és una pel·lícula protagonitzada per Anna Lise Phillips, Kevin Ryan, JR Bourne i Kristina Klebe. La pel·lícula es va estrenar a la xarxa Lifetime el 2016. La pel·lícula també es va comercialitzar amb el nom original de The Many Faces of Alice a territoris dels Estats Units a ultramar. Es va doblar al català per TV3, que va emetre-la per primer cop el 13 de novembre de 2021.
La pel·lícula se centra al voltant d'Alice, que és atacada i es desperta amb amnèsia. Sense memòria del seu passat ni del seu atacant, l'Alice ha d'aprendre en qui confiar i afrontar la veritat de qui és realment.

## Referències

* ↑ «Who Is Alice In ‘Her Dark Past’?». 2Paragraphs.com, 26-11-2016. [Consulta: 3 juny 2019].
* ↑ «‘Her Dark Past’: Is Lifetime's Amnesia Movie Known As ‘The Many Faces of Alice’ A True Story, Starring Anna Lise Phillips, JR Bourne». Yahoo! News.
* ↑ «No sé qui ets». ésAdir. [Consulta: 19 agost 2022].
# No tan dolent com això

No tan dolent com això (títol original: Pas si méchant que ça) és una pel·lícula franco-suïssa dirigida per Claude Goretta, estrenada el 1974. Ha estat doblada al català.

## Argument

Per intentar salvar la seva ebenisteria de la fallida, Pierre (Gérard Depardieu) decideix cometre atracaments. En el transcurs d'un d'ells, coneix Nelly (Marlène Jobert)...

## Repartiment

* Gérard Depardieu: Pierre
* Marlène Jobert: Nicole
* Dominique Labourier: Muriel
* Philippe Léotard: Julien
* Paul Crauchet: Henri
* Michel Robin: François
* Jacques Debary: Georges
* Guillaume Depardieu: Loïc

## Al voltant de la pel·lícula

* Destacar la presència de Guillaume Depardieu, aleshores un nen.

## Referències

* ↑ esadir.cat. No tan dolent com això. esadir.cat.
* ↑ «Pas si mechant que ça». The New York Times.
# Nemanja Radoja

Nemanja Radoja (en serbi ciríl·lic: Немања Радоја; nascut el 6 de febrer de 1993) és un futbolista professional serbi que juga com a migcampista pel Sporting Kansas City i la selecció sèrbia de futbol.

## Carrera de club
### Vojvodina

Nascut a Novi Sad, Radoja es va criar a la veïna Veternik, i es va formar al planter del FK Vojvodina. Va començar a entrenar seguint les passes del seu germà gran Stefan. Radoja fou promocionat al primer equip l'estiu de 2011, però fou cedit al ČSK Čelarevo de tercera divisió. Va signar un nou contracte professional per cinc anys amb el Vojvodina el 8 de març de 2012, i fou cedit al Cement Beočin de tercera divisió.
Radoja va jugar el seu primer partit com a professional el 18 d'agost de 2012, entrant com a suplent en els darrers minuts en una victòria per 1–0 a fora contra el FK Spartak. Va marcar el seu primer gol com a professional el 17 d'abril de 2013, l'únic del seu equip en les semifinals de la copa de Sèrbia que empatà 1–1 contra l'OFK Beograd (2–1 en el resultat global), cosa que permeté el Vojvodina de passar a la final.
Radoja va jugar regularment pel Voša la temporada 2012–13, amb 22 partits (16 titularitats, 1553 minuts de joc) i l'equip va acabar en tercera posició. Va mantenir el seu lloc de titular la següent temporada, 2013–14, amb 25 partits, i va se escollit en el millor onze de la lliga.

### Celta

L'agost de 2014 Radoja signà contracte per cinc anys amb el Celta de Vigo de La Liga. Va debutar-hi el 24 d'agost, jugant els darrers tres minuts en una victòria per 3–1 a casa contra el Getafe CF.
Radoja no va jugar durant la temporada 2018–19, després que va manifestar el desig de jugar a la Premier League i refusés una oferta de renovació de contracte del Celta.

### Llevant UE

El 21 d'agost de 2019, com a agent lliure Radoja va signar contracte per tres anys amb el Llevant UE, de primera divisió espanyola.

## Referències

* ↑ Poletanović i Radoja profesionalci (Poletanović and Radoja turn professional); Vojvodina's official website, 8 març 2012 (serbi)
* ↑ Spartak ZV–Vojvodina 0:1 Arxivat 2018-08-25 a Wayback Machine.; Vojvodina's official website, 18 agost 2012 (serbi)
* ↑ Kup Srbije(polufinale): Radoja odveo vojvodinu u finale (Serbian Cup (semifinals): Radoja puts Vojvodina in the finals) Arxivat 25 June 2013$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine.; Sportal, 17 abril 2013 (serbi)
* ↑ Nemanja Radoja, nuevo centrocampista del RC Celta, se presenta a las 13:30h en Balaídos (Nemanja Radoja, new central midfielder of RC Celta, will be presented at 13:30h in Balaídos) Arxivat 12 August 2014$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine.; Celta's official website, 12 agost 2014 (castellà)
* ↑ Celta Vigo 3–1 Getafe; ESPN FC, 24 agost 2014
* ↑ «El incierto futuro deportivo de Radoja» (en castellà). Marca, 09-08-2018.
* ↑ «Levante UD signs Nemanja Radoja for three seasons». Levante UD, 22-08-2019.

## Enllaços externs

* Nemanja Radoja a BDFutbol
* Estadístiques i biografia a Utakmica.rs (serbi)
* Nemanja Radoja, Fitxa a Soccerway
# Ojacastro

Ojacastro és un municipi de la Rioja, a la regió de la Rioja Alta. Està formada per cinc nuclis de població: la vila d'Ojacastro i els llogarets de Tondeluna, Arviza, Uyarra i San Asensio de los Cantos.

## Referències

* ↑ Govern de La Rioja. «Listado de municipios» (en castellà), 2016. Arxivat de l'original el 20 de gener 2022. [Consulta: 15 febrer 2021].

## Enllaços externs

* Fur de Ferran IV
* Llogarets que constiteixen el municipi d'Ojacastro
# Ojguíbovka

Ojguíbovka (en rus: Ожгибовка) és un poble de l'óblast de Nijni Nóvgorod, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 164 habitants, pertany al municipi de Bolxoie Andóssovo.

## Referències

* ↑ «Генеральный план муниципального образования городское поселение г. Сергач Сергачского муниципального района Нижегородской области. Том 2». Федеральная государственная информационная система территориального планирования (ФГИС ТП). Arxivat de l'original el 2021-06-14.
# Olivier Métra

Jules-Louis-Olivier Métra (Reims, 2 de juny de 1830 - París, 22 d'octubre de 1893) fou un compositor i director d'orquestra francès.
Fill de l'actor Jean Baptiste Métra, Olivier Métra arriba d'hora a l'escenari de la mà del seu pare. En 1842 va debutar al Teatre Conde. A més, va aprendre el violí i teatre, des de l'edat de 19 anys en un ball del Boulevard Rochechouart. Per consell d'un company seu músic d'orquestra, va estudiar al Conservatori de París, amb Antoine Elwart on va obtenir un primer premi d'harmonia.
A partir de 1855 dirigeix l'orquestra del Bal Mabille. Durant aquest període va adquirir gran popularitat gràcies a valsos, com World Tour, el Vals de les Roses, Gambrinus, i Serenata de la Nit. De 1872 a 1877, el trobem portant els balls de l'Opéra-Comique, i l'orquestra Folies Bergère, per a la qual va compondre diversos ballets, incloent Les Volontaires. De 1874 a 1876 va ser el torn dels balls de Teatre de la Moneda a Brussel·les i, finalment, els d'Opera Paris al costat de Johann Strauss II. El 1879, dona a l'escena el ballet Yedda, amb coreografia de Mérante, representada per primera vegada el 17 de gener de 1879.
En 1885, va fundar les "nits de Métra" Palais Vivienne que consisteixen en concerts passeig, dels balls i celebracions els dimecres i dissabte a la nit. En 1888, va fundar el Théâtre des Bouffes-Parisiens la seva opereta Le Mariage amb llibret d'Alphonse Jaime i Georges Duval. A més de les seves valsos i operetes, sarsueles, Métra va fer molts altres arranjaments de compositors com Jacques Offenbach, Émile Tedesco, Louis Ganne, Robert Planquette, Charles Lecocq, Edmond Audran i Léon Vasseur. Algunes de les seves composicions s'utilitzen com la banda sonora, entre d'altres, Ciboulette, de Claude Autant-Lara (1930) i Les Destinées, d'Olivier Assayas (2000).
Fou, de tots els compositors francesos del seu estil i el seu temps, un dels més populars. Tothom coneixia els seus valsos, polques, masurques i quadrilles.
Olivier Métra està enterrat a Bois-le-Roi, un monumental tomba, està adornada amb un bust d'Antonin Mercié.

## Referències

* 1 2 Honegger, Marc (1979). Dictionnaire de la musique; Tome 2, Les Hommes et leurs œuvres. L-Z (en francès). Bordas. p. 727. Isbn 2-04-010726-6.

## Fonts

* https://sites.google.cat/site/lavieremoise/%5BEnllaç+no+actiu%5D

## Enllaços externs

* Biografia
* Olivier Métra al lloc de la Biblioteca Nacional de França
* Olivier Métra a l'International Music Score Library Project
# Oktiabrski (Arkhànguelsk)

Oktiabrski - Октябрьский (rus) - és un possiólok de l'óblast d'Arkhànguelsk, a Rússia. És el centre administratiu del raion d'Ústia. Es troba a la vora esquerra del riu Ústia, afluent per la dreta del Vaga, de la conca hidrogràfica del Dvinà Septentrional.
# Olcay Şahan

Olcay Şahan (Düsseldorf, Rin del Nord-Westfàlia, 26 de maig de 1987) és un futbolista turc nascut a Alemanya. Va començar com a futbolista al Fortuna Düsseldorf. Ha jugat a BJK d'Istanbul, Trabzonspor i la selecció nacional turca.

## Referències

* ↑ «Olcay Şahan ile anlaşma sağlandı» (en turc). Trabzonspor, 12-01-2017 [Consulta: 12 gener 2017].
# Oliva trencada

Oliva trencada és un grup de música palmesà integrat per Michael Mesquida (bateria i veus), Jordi Vidal (teclats i sintetitzadors), Kiko Barrenengoa (baix) i Pep Toni Ferrer (guitarra i veus).

## Cronologia

Originat com a projecte paral·lel a un altre grup, Nova Ternura, Pep Toni Ferrer va concebir Oliva trencada com un retorn a les arrels mallorquines: el seu primer disc, La música de la calma, es publicà el 2006; del segon, Lluneta del pagès (Fonart, 2008), totes ses cançons són poemes de Maria Antònia Salvà musicats per Ferrer amb la col·laboració de Jordi Vidal, Michael Mesquida, Floren Orts i Víctor Dorado; produït per Xisco Albéniz, a punt estigueren d'enregistrar-lo a la Llapassa, lloc d'inspiració de na Salvà; l'edició inclou el llibre de poemes homònim i un DVD en directe.
El 2010 actuaren al BAM! junt amb Anímic, el Petit de Cal Eril i Espaldamaceta, alhora que anunciaven la gravació imminent d'un tercer disc intitulat Coral Bistuer en honor de la taekwondista homònima, amb un vessant més humorístic.
Seguidors confesos del Club Esportiu Atlètic Balears, en la portada del seu darrer disc (Orsai!!, 2013) apareix una de les torres d'il·luminació de l'Estadi Balear: en el disc col·labora Tomeu Penya en la cançó "Doctor en Vilafranca" i Joe Crepúsculo en "C/Robocop"; el so d'Orsai!! —en referència a offside, fora de joc en anglès— és més guitarrer i elèctric que el dels anteriors.
Després de dos anys sabàtics durant els quals actuà amb altres grups com Zulu Zulu, Ferrer reaparaegué com a Oliva trencada el 2018, a instàncies del promotor del cicle Folk You! Tomeu Gomila i de Paula Forteza Gamundi, amb la qual havia col·laborat en Nebulah: Ferrer i Forteza, acompanyats pels músics d'Aucell Cantaire, actuaren a la Sala Petita del Teatre Principal (Palma) amb un repertori centrat en Lluneta del pagès i cançons noves d'inspiració oriental.

## Discografia

* La música de la calma

## Referències

* ↑ Jordi Palmer. «Oliva Trencada: «Tomeu Penya és molt gran, és l'últim boy scout»». Nació Digital, 10-08-2013. [Consulta: 9 abril 2020].
* ↑ Joan Cabot. «Oliva Trencada: «Los poemas de Maria Antònia Salvà son casi arqueológicos»» (en castellà). Última Hora, 01-12-2008. [Consulta: 11 abril 2020].
* ↑ J. B. «Oliva Trencada, canciones de una Mallorca perdida» (en castellà). El Periódico, 26-02-2010. [Consulta: 11 abril 2020].
* ↑ Borja Duñó Aixerch. «Pop al camp de futbol». Ara Play. [Consulta: 10 abril 2020].
* ↑ M. Elena Vallés. «El regreso de Oliva Trencada, entre el sueño onírico y el orientalismo» (en castellà). Diario de Mallorca, 12-11-2018. [Consulta: 11 abril 2020].
* ↑ «'Perleta negra' by Oliva trencada». Bandcamp. [Consulta: 2 maig 2020].
* ↑ «Oliva Trencada — Orsai!!». Discogs. [Consulta: 29 abril 2020].

## Enllaços externs

* CCMA 33 Revolucions (2013)
* RTVE Hoy Empieza Todo (2012) (castellà)
# Oliva de Vilanova

Oliva de Vilanova és una impremta o establiment gràfic especialitzat en l'edició de llibres de bibliòfil. La seva etapa més àlgida va ser l'anterior a la Guerra Civil espanyola on destacà pels seus variats i nombrosos treballs d'arts gràfiques fets a Catalunya.

## Fundadors i etapes de l'establiment

Si bé la denominació Oliva de Vilanova és la més genèrica, aquest establiment gràfic va ser fundat l'any 1899, per Joan Oliva i Milà, a la ciutat de Vilanova i la Geltrú amb els noms d’Oliva impressor o Oliva tipògraf.
Aquesta primera impremta era oberta a tota mena d'encàrrecs públics i amb una voluntat d'atraure's la clientela local. En els anys successius el fundador utilitzaria un nombre reduït de tipografies ben seleccionades que li donarien a l'establiment un cert renom d'impressor amb bon gust.
L'any 1915 va ser traslladada a la ciutat de Barcelona, pels fills del fundador, Víctor i Demetri Oliva i Sala, amb el nom d’Oliva de Vilanova; i l'any 1930 passà a denominar-se Institut Gràfic Oliva de Vilanova.
A Barcelona mantingueren la característica especialització pels treballs artístics i obres gràfiques solemnes. Els germans Oliva mantenen l'ideal de l'obra ben feta pel que fa a l'edició de llibres bells, fins al punt que van endinsar-se en el món editorial del llibre i de la bibliofília.

## Productes i col·laboradors

La impremta va editar tota mena de treballs gràfics des de llibres i revistes, calendaris i nadales, goigs i cartells… fins a alguns treballs més curiosos com segells de correus o bitllets de banc.
Va participar al llarg dels anys en exposicions locals i internacionals donada la doble vessant artística i industrial. Va col·laborar amb la Societat Catalana de Bibliòfils (fundada el 1903) i més endavant crearia l'associació Amics dels Bells Llibres (1920). Anys més tard també col·laboraria amb l'Associació de Bibliòfils de Barcelona (1944).
Estilísticament, moltes de les obres confeccionades pels Oliva de Vilanova mantenen estils entre el modernisme i el noucentisme, si bé també hi ha algun exemple curiós com les revistes avantguardistes Troços o la dadaista 391 de Francis Picabia.
Entre els principals artistes col·laboradors cal destacar a Josep Ribot i Calpe, James B. Wilkinson i els germans Joaquim i Josep Navas. Altres dibuixant més esporàdics van ser Joaquim Renart, Joan d'Ivori, Francesc Labarta; i fins i tot alguns de més renom com Apel·les Mestres, Josep Triadó, Ismael Smith, Enric Cristòfol Ricart o Josep Obiols.

## Referències

* ↑ Maspoch, Mònica. Galeria d'autors : ruta del modernisme, Barcelona. 1a ed.. Barcelona: Institut del Paisatge Urbà i la Qualitat de Vida, 2008, p. 118. ISBN 978-84-96696-02-0 [Consulta: 14 agost 2013].

## Bibliografia

* BARJAU RICO, S.; OLIVA PASCUET, V. Barcelona art i aventura del llibre: La impremta Oliva de Vilanova. Barcelona: Ajuntament de Barcelona, 2002. ISBN 84-7609-703-4
* Bibliofília a Catalunya. Barcelona: Fundació Jaume I, 2001. ISBN 84-7226-699-0.
# Nesiotes

Nesiotes (en llatí Nesiotes, en grec antic Νησιώτης) fou un escultor grec segurament nascut a Atenes.
Sembla que va ser l'ajudant del gran artista atenenc Críties, encara que alguns autors van suposar que Nesiotes era un renom d'aquest darrer. Junt amb Críties van renovar les estàtues dels tiranicides Harmodi i Aristogitó l'any 477 aC.

## Referències

* ↑ Nesiotes a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 1169
# Nesitanebetaixru

Nesitanebetaixru (ns-t3-nb.t-ỉšrw) va ser una princesa de la XXI dinastia. El nom significa "pertanyent a la dama del Ashru"; l'ashru o isheru era un llac sagrat en forma de mitja lluna que hi havia al voltant dels temples de les deesses solars, en aquest cas el de la deessa Mut.
Nesitanebetashru en jeroglífic :
Era filla del faraó Pinedjem II, Summe Sacerdot d'Amon, i de Neskhons. El seu nom apareix en el text funerari de la seva mare, escrit sobre una tauleta de fusta. La seva mòmia, taüts i uixeptis es van trobar a la tomba TT320 de Deir el-Bahari, i avui en dia són al Museu d'Antiguitats Egípcies del Caire.
No cal confondre aquesta Nesitanebetaixru amb la Nesitanebetaixru de la XXII dinastia que era l'esposa del també Summe Sacerdot d'Amon, Shoshenq, i mare del faraó Horsiese I.

## Referències

* ↑ Hermann Ranke: Die ägyptische Persönennamen. Verlag von J. J. Augustin in Glückstadt, 1935.,p.179
* ↑ Dodson i Hilton, 2004, p. 208.

## Vegeu també

* Llista de mòmies reials egípcies
* La dona a l'Antic Egipte

## Bibliografia

* Dodson, Aidan; Hilton, Dyan. The Complete Royal Families of Ancient Egypt (en anglès). Thames & Hudson, 2004. ISBN 0-500-05128-3.
# Noturus miurus

Noturus miurus és una espècie de peix de la família dels ictalúrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 13 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Nord-amèrica.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Page, L. M.; Burr, B. M. A field guide to freshwater fishes: North America north of Mexico (en anglès). Houghton Mifflin Company, 1991. ISBN 0-395-35307-6.

## Bibliografia

* Burgess, W.E. 1989. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes. T.F.H. Publications, Inc., Neptune City (Estats Units). 784 pàg.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Ornitòmpolis

Ornitòmpolis (Ornithonpolis) fou una ciutat pertanyent a Sidó situada entre Tir i Sidó a Fenícia. Podria correspondre a unes ruïnes trobades a Adlun.
Situació d'Ornithopolis a l'antiga Mesopotàmia. :

## Referències

* ↑ «Tourism @ Lebanon.com». [Consulta: 19 desembre 2021].
* ↑ Lipiński, Edward. Itineraria Phoenicia (en anglès). Peeters Publishers, 2004, p. 294. ISBN 978-90-429-1344-8.
# Palinòdia

Una palinòdia (del grec πάλιν, 'palin' ', darrere i ὠδή, 'ôdê', cant) és la part d'un text, normalment la conclusió, en què l'autor revoca voluntàriament tot el que ha provat de demostrar en el descabdellament. Aquest efecte s'utilitza en literatura, teatre o poesia.
Tot el text és una palinòdia si contradiu un primer text del mateix autor. El segon text pot seguir directament el primer o diferir-ne (es torna al teatre, al discurs se n'hi intercala un altre i es reprèn).
D'una manera general, una palinòdia significa contradir o més àmpliament qualsevol forma de retracció o desautorització del que s'ha dit.

## Referències

* ↑ «Palinòdia». Gran Diccionari de la Llengua Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Palisade (Nebraska)

Palisade és una població dels Estats Units a l'estat de Nebraska. Segons el cens del 2000 tenia 386 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Palisade tenia 386 habitants, 162 habitatges, i 109 famílies. La densitat de població era de 414 habitants per km².
Dels 162 habitatges en un 26,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 56,2% hi vivien parelles casades, en un 9,9% dones solteres, i en un 32,7% no eren unitats familiars. En el 30,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 21% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,38 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,98.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,7% tenia menys de 18 anys, un 6% entre 18 i 24, un 23,1% entre 25 i 44, un 20,5% de 45 a 60 i un 22,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 82,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 25.417 $ i la renda mediana per família de 31.635 $. Els homes tenien una renda mediana de 21.875 $ mentre que les dones 18.750 $. La renda per capita de la població era de 13.106 $. Aproximadament el 12,9% de les famílies i el 20,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Palisade». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Palisade». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
Viccionari
# Ostrinia

Ostrinia és un gènere d'arnes de la família Crambidae descrit per Jacob Hübner el 1825. Diversos d'ells, incloent el barrinador europeu del moresc, són plagues agrícoles.

## Taxonomia

* Ostrinia avarialis Amsel, 1970
* Ostrinia dorsivittata (Moore, 1888)
* Ostrinia erythrialis (Hampson, 1913)
* Ostrinia furnacalis (Guenée, 1854) - barrinador asiàtic del moresc.
* Ostrinia kasmirica (Moore, 1888)
* Ostrinia kurentzovi Mutuura & Munroe, 1970
* Ostrinia latipennis (Warren, 1892)
* Ostrinia marginalis (Walker, 1866)
* Ostrinia nubilalis (Hübner, 1796) - barrinador europeu del moresc.
* Ostrinia obumbratalis (Lederer, 1863) - barrinador de la mala herba.
* Ostrinia ovalipennis Ohno, 2003
* Ostrinia palustralis (Hübner, 1796)
* Ostrinia penitalis (Grote, 1876) - barrinador americà del lotus
* Ostrinia peregrinalis (Eversmann, 1852)
* Ostrinia putzufangensis Mutuura & Munroe, 1970
* Ostrinia quadripunctalis (Denis & Schiffermüller, 1775)
* Ostrinia sanguinealis (Warren, 1892)
* Ostrinia scapulalis (Walker, 1859)
* Ostrinia zaguliaevi Mutuura & Munroe, 1970
* Ostrinia zealis (Guenée, 1854)

## Espècie disputada

* Ostrinia maysalis P. Leraut, 2012, descrita a França.

## Problemes a l'agricultura

El barrinador asiàtic del moresc (Ostrinia furnacalis), és una de les plagues més grans de blat de moro a Àsia, que causa un 10% -30% de les pèrdues de les collites i, en alguns casos, fins a un 80% de pèrdua de les collites. Aquestes plagues contenen patògens fúngics (com ara Bipolaris maydis i Curvularia lunata) que causen malalties als cultius.

## Referències

* ↑ «GlobIZ search». [Consulta: 25 desembre 2018].
* 1 2 «Bugs» (en anglès). Systematic Reference Database on Korean Land Arthropoda. Arxivat de l'original el 2011-07-22. [Consulta: 26 desembre 2018]. Publicacions: Park, K. T. «Taxonomic study of the corn stem borer in Korea with allied species of the genus Ostrinia (Lep.; Pyralidae)». Korean Journal of Plant Protection, 14.4, 1975, pàg. 221–225.
* 1 2 3 4 5 6 Kim CG, Hoshizaki S, Huang YP, Tatsuki S, Ishikawa Y «Usefulness of mitochondrial COII gene sequences in examining phylogenetic relationships in the Asian corn borer, Ostrinia furnacalis, and allied species (Lepidoptera: Pyralidae)» (en anglès). Applied Entomology and Zoology, 34.4, 1999, pàg. 405–412. Arxivat de l'original el 2011-07-17. ISSN: 0003-6862 [Consulta: 26 desembre 2018].
* 1 2 3 4 «Ostrinia penitalis - "American Lotus Borer"» (en anglès). Arxivat de l'original el 2007-06-10. [Consulta: 26 desembre 2018].
* ↑ «A new knotweed-boring species of the genus Ostrinia Hubner (Lepidoptera: Crambidae) from Japan» (en anglès). Entomol Sci, 6.2, 2003, pàg. 77–83. DOI: 10.1046/j.1343-8786.2003.00007.x.
* ↑ Wang, H., H. Dong, H. Qian, and B. Cong. "Laboratory Assessment of Entomopathogenic Nematode Symbiotic Bacteria to Control Maize Pest, Ostrinia Furnacalis, and Fungi Diseases, Bipolaris Maydis and Curvularia Lunata." Journal of Asia-Pacific Entomology. 17.4 (2014): 823-27. Scopus. Web. 7 Dec. 2014