OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Sant Pere de Vallferosa

Sant Pere de Vallferosa és una església prop del nucli de Vallferosa al municipi de Torà, a la comarca del Solsonès. És un monument protegit i inventariat dins el Patrimoni Arquitectònic Català.

## Situació

L'església es troba al costat de la Torre de Vallferosa, al marge dret i a uns 50 metres per sobre del Barranc dels Quadros, tributari de la riera de Llanera. Al km. 9 de la carretera LV-3005a (de Torà a Solsona) (41° 51′ 54″ N, 1° 26′ 4″ E﻿ / ﻿41.86500°N,1.43444°E﻿ / 41.86500; 1.43444) baixa, cap a llevant, la pista que hi mena en 1,3 km. Està barrada al pas de vehicles, pel que cal anar-hi a peu.

## Arquitectura

Església de nau única amb capelles laterals de planta rectangular. A l'angle NO de la façana s'aixeca la torre de campanar, que presenta una planta quadangular de dos trams amb les arestes retallades i una balustrada de pedra. En cadascuna de les cares de la torre de campanar s'obra una llarga finestra d'arc de mig punt. La porta d'accés al temple té un entaulament amb un frontó triangular partit. Al centre d'aquest apareix una fornícula on hi havia una imatge de Sant Pere, actualment desapareguda. Damunt de la porta d'ingrés a l'església hi ha una gran rosassa que il·luminava l'interior del temple. La coberta de l'església ha desaparegut, així que només conservem els murs perimetrals i els arcs torals que sustentaven la volta. S'entreveuen altres estances de l'església, com per exemple la sagristia al SE o l'escala amb la que s'accedia al cor al SO. La vegetació, la terra i la runa han cobert pràcticament tota la superfície del paviment, per la qual cosa no és molt recomanable entrar-hi.

## Bibliografia

* Coberó, Jaume; Garganté, Maria; Oliva, Jordi [et al.].. Inventari del Patrimoni Arqueològic, Arquitectònic i Artístic de la Segarra. Vol.II Torà. Hostafrancs: Fundació Jordi Cases i Llebot, Abril 2000, p. 202-204. ISBN 84-607-0408-4.

## Referències

* ↑ «Sant Pere de Vallferosa». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 setembre 2014].
# Serapeu

A l'antiga Grècia, un serapeu o serapèon (grec antic: Σεραπεῖον, llatí: Serapeum) era un temple dedicat a Serapis. El més conegut de tots és el Serapeu d'Alexandria, construït per Ptolemeu I. Els egiptòlegs donen preferència a aquest nom per als monuments funeraris dels bous d'Apis, entre els quals sobresurt el de la necròpolis de Memfis, anomenat Serapeu de Saqqara, que va ser descobert el 1851 per l'arqueòleg francès Auguste Mariette. En temps d'Aristides l'orador (c. 200 aC), Egipte comptava amb quaranta-tres serapeus. Àsia, Grècia i Itàlia, en tenien igualment gran nombre. A Corint, el culte de Serapis era unit al d'Isis.

## Referències

* ↑ «Serapeu». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Alberich i Mariné, Joan (dir.); Cuartero i Iborra, Francesc J. (dir.). Diccionari Grec-Català. D'Homer al segle ii dC. Enciclopèdia Catalana - Fundació Institut Cambó, 2015, p. 1502. ISBN 9788441224223.
* ↑ Bautista Carrasco, Juan (1864) Mitologia universal. Tom I, p. 208.

## Bibliografia

Aquest article conté material del diccionari enciclopèdic popular il·lustrat Salvat de la dècada del 1906 a 1914 que es troba en el domini públic.

## Enllaços externs

* Baptista Carrasco, Juan (1864) Mitologia universal . Publicat per Impremta i Llibreria de Gaspar i Roig.
# Serapis

Serapis o Sarapis (Σάραπις) fou una divinitat grecoegípcia. Ptolemeu I el declarà patró d'Alexandria i déu oficial d'Egipte i Grècia amb el propòsit d'unir culturalment tots dos pobles.
Serapis apareix ja en la seva aparença com un déu híbrid, fruit del seu origen eclèctic. Al cap porta un modius, mesura del gra, per a representar el seu paper com a déu de la fertilitat. La seva cara i roba representen un home grec i s'acompanya d'un ceptre amb una serp, com a déu de la medicina.

## Elecció del déu

Segons un text de Tàcit, Serapis fou el déu de la propera població de Racotis abans que formés part de la gran capital d'Alexandria, però és improbable que es construïssin temples dedicats als Apis morts, tret de la seva tomba de Memfis, el Serapeu de Saqqara.
Alexandre el Gran havia potenciat el culte d'Ammon, però gaudia d'un escàs afecte entre molts egipcis, car era el déu de Kush i dels tebans, que eren antagonistes del delta, més modernitzat. D'altra banda, Osiris, Isis i Horus eren venerats i populars pertot arreu. I mentre Ptah, l'artesà, déu de la gran capital nativa d'Egipte, no resultava atractiu, el bou Apis, considerat una encarnació de Ptah, havia relegat el mateix Ptah. La combinació d'Osiris i el bou Apis, representat per la imatge d'Apis mort, contenia tots els elements d'una sàvia elecció política per al caràcter de la nova divinitat, la imatge de la qual representava un déu de l'inframón amb característiques de fertilitat.
La més antiga menció de Serapis es troba en la narració de la mort d'Alexandre, presa dels diaris reials (Arrià, Anàbasi, VII. 26). Segons aquesta narració, Serapis té un temple a Babilònia i és de tal importància que només l'anomena a ell en ser consultat el rei agonitzant. Alteraria considerablement la concepció moderna d'Apis mort si es descobrís que un santuari portàtil de la divinitat acompanyà Alexandre en la seva expedició, o preparat per a ell a Babilònia.
D'altra banda, el principal déu de Babilònia era Zeus Belus (Marduk), i és difícil d'imaginar que hagués estat assimilat a Serapis en aquesta ocasió. Tanmateix, se sap que Enki, anomenat també Sarapsi, el déu de l'oceà profund, de l'aprenentatge i de la màgia, tenia un temple a la ciutat. Sembla poc probable que aquest Sarapsi-Sarapis s'adoptés a Sinope i d'aquesta ciutat es prengués com a origen del déu egipci, a Alexandria. Però independentment de si el nom egipci de Sarapis prové realment del Sarapsi babilònic, la importància que tingué durant els últims dies d'Alexandre podria haver determinat l'elecció de l'egipci Osiris-Apis per aportar el nom i algunes de les principals característiques al déu d'Alexandria.
Des de l'any 2008, després d'un seguit d'estudis, es creu que l'Asclepi d'Empúries no és una representació del déu grec de la medicina, Esculapi, sinó de Serapis.

## Referències

* ↑ Castellano, Núria, "Serapis, un nuevo dios para todos", a Historia National Geographic, núm.114
# Serge Gakpé

Serge Gakpé (Bondy, 7 de maig de 1987) és un exfutbolista togolès de la dècada de 2010.
Fou internacional amb la selecció de futbol de Togo.
Pel que fa a clubs, destacà a AS Monaco i FC Nantes.

## Referències

* ↑ Serge Gakpé Fitxa i estadístiques a la FIFA
* ↑ (francès) Togo Football News – Gakpé choisit le Togo Arxivat 2009-09-04 a Wayback Machine. Consultat 27 agost 2009.
* ↑ Premier contrat Pro pour Serge Gakpé Arxivat 2012-02-12 a Wayback Machine.
* ↑ Christopher Dodd «Result: Serge Gakpe gives Nantes narrow 1-0 home win over Montpellier HSC». Sports Mole, 30-08-2014 [Consulta: 5 febrer 2015].
* ↑ Serge Gakpé a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ Serge Gakpé, Fitxa a Soccerway
# Shark

Shark és una sèrie de televisió estatunidenca de la cadena CBS. La sèrie, produïda per Brian Grazer (el codi da Vinci) i creada per Ian Biederman, narra la història de Sebastian Stark (James Woods) un advocat defensor de gran èxit de Los Angeles, que es veu involucrat en un cas en què el seu client, al que ha salvat de la presó, assassina a la seva dona. Aquell cas el deixa tocat fins que l'alcalde de la ciutat, Manuel Delgado (Carlos Gómez), que és amic seu, li ofereix dirigir una nova unitat de la Fiscalia de Los Angeles. Tot i que Stark al principi s'hi resisteix, acaba acceptant la feina.
Dins de la Fiscalia, a Stark se li assigna un grup de joves advocats perquè l'ajudin a tancar els criminals. Aquest equip està format per Raina Troy (Sophina Brown), Madeline Poe (Sarah Carter), Casey Woodland (Samuel Page) i Martin Allende (Alexis Cruz). També a la fiscalia, haurà de rebre ordres de la Fiscal del districte Jessica Devlin (Jeri Ryan), antiga rival seva.
Stark, viu amb la seva filla adolescent, Julie Stark (Danielle Panabaker), que és el seu principal problema encara que la tingui per al més important de la seva vida.
A la sèrie, s'introdueixen nous personatges, que són Isaac Wright (Henry Simmons) i a la segona temporada apareixen també el nou Fiscal del Districte Leo Cutler, (Kevin Pollak) i el fiscal adjunt Danny Reyes (Kevin Alejandro)

## Curiositats

L'episodi pilot va ser dirigit per Spike Lee.
Viccionari
# Silurus asotus

Silurus asotus és una espècie de peix de la família dels silúrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 130 cm de llargària total i els 30 kg de pes.

## Distribució geogràfica

Es troba al Japó (Honshu, Shikoku i Kyushu), la Península de Corea, Taiwan, la Xina i Rússia.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Nóvikov, N. P.; Sokolovski, T. G.; Sokolóvskaia, T. G.; Iàkovlev, I. M. 2002. The fishes of Primorye. Vladivostok, Far Eastern State Tech. Fish. Univ., 552 p.

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Kobayakawa, M. 1989. Systematic revision of the catfish genus Silurus, with description of a new species from Thailand and Burma. Jap. J. Ichthyol. 36(2):155-186.
* Linnaeus, C. 1758. Systema Naturae, Ed. X. (Systema naturae per regna tria naturae, secundum classes, ordines, genera, species, cum characteribus, differentiis, synonymis, locis. Tomus I. Editio decima, reformata.) Holmiae. Systema Nat. ed. 10 v. 1: i-ii + 1-824.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Silverton (Ohio)

Silverton és una ciutat dels Estats Units a l'estat d'Ohio. Segons el cens del 2000 tenia 5.178 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Silverton tenia 5.178 habitants, 2.534 habitatges, i 1.256 famílies. La densitat de població era de 1.801,1 habitants/km².
Dels 2.534 habitatges en un 19,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 32,2% hi vivien parelles casades, en un 14,4% dones solteres, i en un 50,4% no eren unitats familiars. En el 45,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 12,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,84.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 18,8% tenia menys de 18 anys, un 8,6% entre 18 i 24, un 31,3% entre 25 i 44, un 22,4% de 45 a 60 i un 18,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 74,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 35.117 $ i la renda mediana per família de 43.633 $. Els homes tenien una renda mediana de 27.682 $ mentre que les dones 27.500 $. La renda per capita de la població era de 18.971 $. Aproximadament el 5,8% de les famílies i el 9,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Silverton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Silverton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Sindicat Mercantil de Barcelona de la CNT

El Sindicat Mercantil de Barcelona de la CNT fou un sindicat creat a finals de 1918 a Barcelona per a reunir els treballadors del ram mercantil de la CNT. L'impulsor en fou el treballador de banca Josep Maria Foix. Fou clausurat pel general Severiano Martínez Anido, però intentà reorganitzar-se el gener de 1923. La dictadura de Miguel Primo de Rivera prohibí la CNT l'octubre de 1923. L'any 1930 fou reorganitzat per militants del Partit Comunista Català, Jordi Arquer i Saltor i Daniel Domingo i Montserrat entre ells. Les divergències amb la direcció anarcosindicalista de la CRTC foren constants i en el Ple de Sindicats de la CRTC de Sabadell l'abril de 1932, fou expulsat de la CNT.
El Sindicat Mercantil continuà la seva tasca i l'agost-novembre de 1933 impulsà la formació del Front únic de Treballadors Mercantils (amb el CADCI, l'Associació de Comptables de Catalunya, l'Associació de la Dependència Mercantil, l'Associació d'Empleats d'Agents de Duanes i la Lliga de Corredors de Comerç i de la Indústria, Unió General de Dependents de Barcelona de la UGT, Unió Professional de Cobradors i Mossos de Comerç, la Unió Ferretera i la Unió Ultramarina), que decretà la primera vaga general del ram del 13 al 17 de novembre de 1933. En la vaga hi van participar la majoria dels 80.000 treballadors mercantils de Barcelona, aconseguint l'aboliment de l'internat al ram de l'alimentació, igual salari per l'home que per la dona, un increment de salaris i la confirmació de la jornada de 8 hores.

## Referències

* 1 2 3 «Sindicat Mercantil de Barcelona». Enciclopèdia.cat. Grup Enciclopèdia. [Consulta: 7 novembre 2021].
# Siva (ocell)

La siva (Actinodura cyanouroptera) és un ocell de la família dels leiotríquids (Leiothrichidae).

## Hàbitat i distribució

Viu entre la malesa del bosc, matolls i vegetació secundària, a les muntanyes al nord i est de l'Índia des del nord d'Uttar Pradesh cap a l'est fins Arunachal Pradesh i, més cap al sud, al sud-est de Bangladesh, Manipur i Nagaland, Myanmar (a excepció del centre i el sud), sud de la Xina a l'est de Szechwan, Yunnan, Kwangsi, sud d'Hunan i Hainan, nord-oest i sud-est de Tailàndia, nord i sud de Laos, sud-oest de Cambodja, nord i centre del Vietnam a Tonquín i Annam, i Malaca

## Referències

* ↑ «Siva (ocell)». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/12/2021(català)
# Siva II

Siva II (també esmentat com Maidi Siwu o Siwaka) fou rei d'Anuradhapura (Sri Lanka) vers el 524 o 525. Era un oncle matern del seu pare i va assassinar al rei Kirti Sena al que va succeir.
Va fer diversos actes pietosos per fer oblidar l'assassinat del seu nebot però no li van servir per evitar ser assassinat al cap de menys d'un mes (uns 25 dies) per un gendre de Kumara Dathusena, que es va proclamar rei com Upatissa II.

## Referències

* Outlines of Ceylon history, per Donald Obeyesekere, "Times of Ceylon", Colombo, 1911.
# Senyera

«Senyera» té aquests significats:
* Vexil·lologia:
** Senyera o bandera de mides petites
** Senyera o bandera de Catalunya
** Senyera Reial, senyera històrica del Casal de Barcelona i dels reis de la Corona d'Aragó
** Senyera o bandera del País Valencià o Senyera Coronada, bandera tradicional de la ciutat de València, i del País Valencià
* Toponímia: Senyera (Ribera Alta), municipi de la Ribera Alta
# Spalax giganteus

Spalax giganteus és una espècie de mamífer rosegador de la família dels espalàcids. És endèmic del sud de la Rússia Europea. S'alimenta de les parts subterrànies de les plantes. Els seus hàbitats naturals són les zones de sòl lleuger situades a les valls fluvials, les conques lacustres i les planes amb una vegetació exuberant, així com els semideserts amb matolls i les estepes. Està amenaçada per la destrucció del seu entorn.

## Referències

* ↑ Tsitsulina, K.; Formózov, N.; Xéftel, B. Spalax giganteus. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 27 gener 2016.
Espècies vivents d'espalàcids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia · Subordre: Myomorpha :
Myospalacinae :
Rhizomyinae :
Spalacinae :
Categoria :
# Star Wars: The Best of PC

Star Wars: The Best of PC és un videojoc per ordinador (Windows) en el qual hi ha una compilació de cinc videojocs de la saga de videojocs de La Guerra de les Galàxies que han sigut llançats per Windows. Aquesta edició s'ha venut de manera limitada i només va ser disponible per uns mesos. Els videojocs inclosos en aquesta compilació són: Star Wars: Empire at War, Star Wars: Knights of the Old Republic, Star Wars: Battlefront, Star Wars Jedi Knight II: Jedi Outcast i Star Wars: Republic Commando. També es va afegir un demo de 14 dies per provar-lo sobre el MMORPG anomenat Star Wars: Galaxies. Va ser llançat a Amèrica el 21 de novembre de 2006 i a Europa i als Països Catalans 3 dies després.

## Referències

* ↑ «Star Wars®: The Best of PC (PC-DVD-ROM)». Lucasfilm Entertainment Company, sense data. [Consulta: 2 juny].
# Societat Coral Aroma Vallenca

Societat Coral Aroma Vallenca és una societat coral fundada el 1861 a Valls sota la influència del mestre Josep Anselm Clavé. És membre de la Federació de Cors de Clavé. Està formada per uns 30 cantaires i des de 1991 organitza la Trobada de Tardor on hi intervenen com a convidades diverses agrupacions corals i instrumentals d'arreu de Catalunya.
El 1961 va rebre el Fènix de Plata de l'Ajuntament de Valls i el 1988 va rebre les medalles de plata i bronze de la Federació de Cors de Clavé. A nivell internacional, el 1995 va rebre el primer premi del II Festival Coral Orlando di Lasso a Roma, en la categoria de cançó tradicional. Durant la celebració de l'Any Clavé de 1998 s'integrà en la Macrocoral d'homes de les Comarques Tarragonines que enregistrà un disc amb cançons del mestre. I en la celebració de l'Any Clavé de 2000 participà en l'actuació del Palau Sant Jordi que fou retransmesa pel Canal 33 de Televisió de Catalunya. El 2011 va rebre la Creu de Sant Jordi.

## Referències

* ↑ Història al web de la Coral
* ↑ Fitxa Arxivat 2012-06-29 a Wayback Machine. al web de l'ajuntament de Valls
* ↑ Trobada de Tardor
* ↑ Cent cinquanta anys en solfa a El Punt-Avui, 1 de juliol de 2011
* ↑ Memòria del 2000 Arxivat 2012-04-12 a Wayback Machine. de la Federació de Cors de Clavé
* ↑ «Creus de Sant Jordi 2011». Web oficial de la Generalitat de Catalunya, 14-04-2011.

## Enllaços externs

* Web de la Coral
# Societat Cooperativa Limitada del Camp l'Arbequina

La Societat Cooperativa Limitada del Camp l'Arbequina és un edifici industrial del municipi d'Arbeca (Garrigues) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una edificació similar a les construccions projectades per a altres indrets de la zona. Avui ha sofert moltes modificacions i en resta com a element original la façana amb l'arc que aporta llum a l'interior.
És un edifici de tipus agrícola similar als existents en la comarca, amb idèntica funcionalitat, alguns d'ells projectats també per Cèsar Martinell i Brunet. És una nau treballada amb pedra i obra vista o ceràmica cuita, tractada tota ella com un element ornamental. La part baixa és de pedra irregular i la superior, d'obra vista. A la façana principal destaca el gran finestral d'arc de mig punt, subdividit per pilarets verticals. La façana posterior (abans l'entrada principal era pel carrer de Lleida, però arran de les ampliacions i el canvi de funcionalitats, es va traslladar al carrer Santiago Russinyol) té a la planta baixa finestres d'arc rebaixat, dividides també verticalment per pilarets; el mateix patró se segueixen a les façanes laterals.
La coberta és sostinguda per encavallades de fusta i la teulada és a dues aigües. Les construccions annexes són de maó i arrebossat amb coberta de teula i fibrociment.

## Història

Aquest sindicat tracta actualment amb oli, cereals i ametlles, però als seus inicis només tenia oli i adobs. Entre el 1950 i 1959 s'introdueix el treball del vi, ja que era un sector amb molta força tot i que avui ja no hi ha producció.
El molí primitiu procedia d'una altra cooperativa anomenada L'obrera, un molí antic. No és fins als darrers anys de la dècada dels setanta que es transformà la fàbrica, incorporant-hi una nova maquinària del tipus anomenat contínua.
Entre els anys 1969-1970 es feu un magatzem nou destinat als adobs; el 1972 van col·locar quatre sitges que shan anat ampliant fins a arribar a les vuit. En aquesta mateixa època també es va crear un nou espai per eixugar el panís i, entre 1974-1975, es va aixecar el magatzem de selecció de llavor.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 «Societat Cooperativa Limitada del Camp l'Arbequina». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 febrer 2016].
# Stadtbredimus

Stadtbredimus (luxemburguès Stadbriedemes) és una comuna i vila a l'est de Luxemburg, que forma part del cantó de Remich. Comprèn les viles de Stadtbredimus, Greiveldange i Hëttermillen.

## Població

| Nacionalitat | Població | % |
| luxemburguesos | 874 | 69,98% |
| Forasters | 375 | 30,02% |
| - portuguesos | 142 | 11,37% |
| - francesos | 37 | 2,96% |
| - italians | 10 | 0,80% |
| - belgues | 44 | 3,52% |
| - alemanys | 52 | 4,16% |
| - iugoslaus | 6 | 0,48% |
| - altres | 84 | 6,73% |

## Evolució demogràfica

| Any | Població |
| 15/02/2001 | 1.249 |
| 01/01/2002 | 1.236 |
| 01/01/2003 | 1.277 |
| 01/01/2004 | 1.264 |
| 01/01/2005 | 1.281 |

## Vegeu també

* Castell de Stadtbredimus
# Stadttempel

L'Stadttempel o "temple de la ciutat" és la principal sinagoga de Viena, capital d'Àustria. Està situada en el districte primer (Innere Stadt), a Seitenstettengasse. La sinagoga va ser construïda entre els anys 1825 i 1826. L' Stadttempel va ser construït en un bloc de cases i ocult de la vista del carrer, a causa d'un decret emès per l'emperador Josep II que només permetia als llocs de culte de catòlics romans construir façanes amb fronts amb vista directes a la via pública.
# Stará Lehota

Stará Lehota és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Trenčín.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1348.
# Studénskie Vísselki

Studénskie Vísselki (en rus: Студенские Выселки) és un poble de l'óblast de Lípetsk, a Rússia, que el 2011 tenia 10 habitants. Pertany al districte rural d'Úsman.

## Referències

* ↑ «Комсомольская правда». «В Липецкой области в селе сгорело 103 дома». Николай Боков, 30 июля 2010. Проверено 01-08-2010
# Stenolebias damascenoi

Stenolebias damascenoi és un peix de la família dels rivúlids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 2,5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica.

## Referències

* ↑ BioLib (anglès) i (txec)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Costa, W. J. E. M. 1991. Systematics and distribution of the neotropical annual fish genus Plesiolebias (Cyprinodontiformes: Rivulidae), with description of a new species. Ichthyol. Explor. Freshwaters v. 1 (no. 4): 369-378.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons. Any 1994.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* «Stenolebias damascenoi». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)