OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Sick of Myself

Sick of Myself (títol original, Syk pike) és una pel·lícula de comèdia dramàtica noruega del 2022 dirigida per Kristoffer Borgli i protagonitzada per Kristine Kujath Thorp, Eirik Sæther, Fanny Vaager, Fredrik Stenberg Ditlev-Simonsen, Sarah Francesca Brænne i Ingrid Vollan. La pel·lícula es va estrenar al Festival de Cannes el 22 de maig de 2022. S'ha doblat i subtitulat al català.

## Repartiment

* Kristine Kujath Thorp com a Signe
* Eirik Sæther com a Thomas
* Fanny Vaager com a Marte
* Andrea Bræin Hovig com a Lisa
* Henrik Mestad com a Espen
* Anders Danielsen Lie com a mege
* Steinar Klouman Hallert com a Stian
* Fredrik Stenberg Ditlev-Simonsen com a Yngve
* Sarah Francesca Brænne com a Emma
* Ingrid Vollan com a Beate

## Referències

* ↑ Han, Angie. «‘Sick of Myself’: Film Review [Cannes 2022]», 22-05-2022. [Consulta: 2 setembre 2022].
* ↑ O'Neill, Bianca. «Sick of Myself», 10-08-2022. [Consulta: 2 setembre 2022].
* ↑ Succivalli, Cédric. «Cannes 2022 review: Sick of Myself (Kristoffer Borgli)», 23-05-2022. [Consulta: 2 setembre 2022].
* ↑ Vlessing, Etan. «Utopia Nabs Kristoffer Borgli’s Cannes Satire ‘Sick of Myself’ (Exclusive)». The Hollywood Reporter, 18-08-2022. [Consulta: 2 setembre 2022].
* ↑ Dlaton, Ben. «LFF titles ‘Sick Of Myself’, ‘More Than Ever' secure UK-Ireland deal (exclusive)». Screen Daily, 01-09-2022. [Consulta: 2 setembre 2022].
* ↑ Sick of Myself a la Base de dades de cinema en català

## Enllaços externs

* Tràiler en català
# Sicklerita

La sicklerita és un mineral de la classe dels fosfats que rep el seu nom del descobridor del jaciment geològic de Pala (Califòrnia), Sickler. Aquesta espècie va ser desacreditada en el mes de desembre de 2022 quan va ser establert el nou grup de la trifil·lita.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la sicklerita pertany a «08.AB: Fosfats, etc. sense anions addicionals, sense H₂O, amb cations de mida mitjana» juntament amb els següents minerals: farringtonita, ferrisicklerita, heterosita, litiofil·lita, natrofilita, purpurita, simferita, trifilita, karenwebberita, sarcòpsid, chopinita, beusita, graftonita, xantiosita, lammerita, lammerita-β, mcbirneyita, stranskiita, pseudolyonsita i lyonsita.

## Referències

* ↑ «Wisconsin Geological & Natural History Survey » Sicklerite». [Consulta: 8 octubre 2021].
* ↑ «Sicklerite Mineral Data». [Consulta: 8 octubre 2021].
* ↑ Miyawaki, Ritsuro; Hatert, Frédéric; Pasero, Marco; Mills, Stuart J. «IMA Commission on New Minerals, Nomenclature and Classification (CNMNC) – Newsletter 70». European Journal of Mineralogy, 34, 6, 09-12-2022, pàg. 591–601. DOI: https://doi.org/10.5194/ejm-34-591-2022 [Consulta: 27 desembre 2022].
# Svitle (Crimea)

* Per a altres significats, vegeu «Svétloie».
Svitle (en (ucraïnès): Світле, en rus: Светлое) és un poble de la República Autònoma de Crimea, a Ucraïna, que el 2014 tenia 1.608 habitants. Pertany al districte rural de Djankoi.

## Referències

* ↑ «Приказ Минкомсвязи России «О внесении изменений в Российскую систему и план нумерации, утвержденные приказом Министерства информационных технологий и связи Российской Федерации от 17.11.2006 № 142»». Минкомсвязь России. Arxivat de l'original el 2017-07-05. [Consulta: 24 juliol 2016].
* ↑ «Новые телефонные коды городов Крыма». Крымтелеком. Arxivat de l'original el 2016-05-06. [Consulta: 24 juliol 2016].
# Svoboda

«Svoboda» té aquests significats:
* Svoboda (Krasnodar), localitat del krai de Krasnodar, a Rússia
* Svoboda (Tiumén), localitat de l'óblast de Tiumén, a Rússia
* Svoboda (Baixkíria), localitat de la república de Baixkíria, a Rússia
# Supercopa alemanya de futbol 2010

La Supercopa alemanya de futbol de 2010 (2010 DFL-Supercup en alemany) va ser la primera supercopa alemanya sota aquest nom, el torneig anual que enfronta als campions de la Bundesliga i de la DFB-Pokal de la temporada anterior. Aquesta competició no s'havia disputat de manera oficial des del 1996, essent reemplaçada per la DFB Liga-Pokal entre 1997 i 2007. Des del 2008 es disputava una supercopa no oficial.
En aquesta edició, els equips enfrontats van ser el Bayern München, campió de la Bundesliga 2009-10 i de la Copa 2009-10, i el FC Schalke 04, segons classificat de la Bundesliga d'aquell any. El partit es va disputar a Augsburg. L'equip de Múnic va endur-se el trofeu després de vèncer per 2-0, gràcies als gols de Thomas Müller i Miroslav Klose.

## Detalls del partit

| Bayern de Múnic | 2 – 0 | FC Schalke 04 |
| Müller 75' Klose 81' | Report (alemany) | |
| Bayern Munich | Schalke 04 |
Bayern Múnic: :
| GK | 35 | Thomas Kraft |
| RB | 21 | Philipp Lahm |
| CB | 6 | Martín Demichelis | | 71' |
| CB | 28 | Holger Badstuber |
| LB | 26 | Diego Contento |
| CM | 31 | Bastian Schweinsteiger | | 59' |
| CM | 23 | Danijel Pranjić |
| RW | 8 | Hamit Altıntop | | 69' |
| AM | 25 | Thomas Müller |
| LW | 11 | Ivica Olić |
| CF | 18 | Miroslav Klose |
| Substitutes: |||
| GK | 1 | Hans-Jörg Butt |
| MF | 16 | Andreas Ottl | 77' | 59' |
| MF | 44 | Anatoliy Tymoshchuk | | 69' |
| MF | 20 | José Ernesto Sosa | | 71' |
| Manager: |||
| Louis van Gaal ||||
Schalke 04: :
| GK | 1 | Manuel Neuer |
| RB | 22 | Atsuto Uchida |
| CB | 4 | Benedikt Höwedes |
| CB | 21 | Christoph Metzelder |
| LB | 13 | Lukas Schmitz | | 46' |
| CM | 12 | Peer Kluge | | 46' |
| CM | 10 | Ivan Rakitić |
| CM | 32 | Joel Matip |
| AM | 7 | Raúl |
| CF | 17 | Jefferson Farfán |
| CF | 9 | Edu |
| Substitutes: |||
| GK | 33 | Mathias Schober |
| DF | 14 | Kyriakos Papadopoulos |
| DF | 3 | Sergio Escudero | | 46' |
| MF | 28 | Christoph Moritz | 87' | 46' |
| MF | 11 | Alexander Baumjohann |
| FW | 8 | Hao Junmin |
| FW | 26 | Erik Jendrišek |
| Manager: |||
| Felix Magath ||||

## Referències

* ↑ «Bayern Munich se proclamó campeón de la Supercopa alemana» (en castellà). Emol, 07-08-2010. [Consulta: 23 agost 2014].
* ↑ «Bayern Munich campeón de la Supercopa alemana» (en castellà). Infobae, 07-08-2010. [Consulta: 23 agost 2014].
# Socialdemòcrates (EUA)

Socialdemòcrates (EUA) (en anglès: Social Democrats, USA) és un partit polític nord-americà. Es va crear el 30 de desembre de 1972 arran d'una escissió del Partit Socialista d'Amèrica, del qual en formava l'ala dreta. El nou partit fou dirigit per Bayard Rustin, un activista emblemàtic del moviment pels drets civils i antic col·laborador de Martin Luther King. L'organització, molt profundament anticomunista, es conforma com un grup de pressió que intenta, sense èxit, influir en els líders sindicals. Va ser membre de la Internacional Socialista de 1973 a 2005.

## Referències

* ↑ «Nous n'avions même pas les moyens d'acheter une fontaine de bureau». Le Monde diplomatique, Juin 2019.
# Takako Nishizaki

Takako Nishizaki (japonès: 西崎崇子) (Nagoya, 14 d'abril de 1944) Va ser la primera alumna a completar el curs del Mètode Suzuki, als nou anys.
Després d'estudiar amb el seu pare Shinji Nishizaki, va ser alumna de primera de Shinichi Suzuki, el creador del famós mètode que porta el seu nom i que tants bons resultats dona pels estudis de violí a la mainada. Subsegüentment entrà en el famós en tot el Japó, "Toho School of Music" i en la Juilliard School dels Estats Units on estudia amb J. Fuchs.
Takako Nishizaki guanyà el segon premi el 1964 en el "Concurs Leventritt International" (el primer premi fou per Itzhak Perlman. El primer premi el 1967 de Concurs de Concerts Juilliard (el Japó i presentava també el millor intèrpret de viola, Nobuko Imai), i diversos guardons en concursos de menor importància. Solament fou ella la segona estudiant del Juilliard, després de Miachael Rabin, que assolí el cobdiciat premi establert pel mateix Fritz Kreisler de la "Scholarship", pels més grans violinistes.
Takako Nishizaki ha estat una de les violinistes més sol·licitades per les companyies de gravació. El seu enregistrament de les Les quatre estacions d'Vivaldi té per a l'any 2012 més de 1,5 milions d'exemplars venuts per l'etiqueta Naxos. Nishizaki va enregistrar 10 volums amb l'obra completa de Fritz Kreisler, molts dels concerts dels contemporanis xinesos per a violí, entre ells el "Concerto de Du Mingxin", de dicat a ella, i anteriorment un gran nombre d'enregistraments de concerts de violí, molts d'ells concerts de L. Spohr, Bériot, César Cui, O. Respighi, Rubinstein i J. Joachim. També té gravats els concerts per a violí nº. 3 & 5 de Mozart, sonates del mateix autor de Beethoven i de Mendelssohn, Tchaikovsky, Max Bruch i Brahms.
Nishizaki ensenya violí a casa seva a Hong Kong.
# Svätý Peter

Svätý Peter és un poble i municipi d'Eslovàquia. El 2020 tenia 2.766 habitants.

## Descripció

Es troba a la regió de Nitra, al sud-oest del país. En concret, està a prop dels rius Danubi i Váh, i de la frontera amb Hongria.
Entre els monuments destacats del municipi hi ha l'Església catòlica de Santa Martina, barroca i amb una torre del 1730, amb un presbiteri de volta i nau de sostre pla. També hi ha una Església de la reforma d'una sola nau del 1784 amb una torre del segle xix. Destaca la casa pairal Zičiovský, que és un edifici barroc del segle xviii.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1332.
El 2012 es va registrar un niu de cigonya.

## Referències

* ↑ http://slovnik.juls.savba.sk/?d=obce
* ↑ Počet obyvateľov podľa pohlavia – obce (ročne) [online]. Bratislava: Štatistický úrad SR, rev. 2021-03-21, [cit. 2021-03-30]. Consulta.
* ↑ Citypopulation.de Estadístiques.
* ↑ «Svätý Peter (Dolný Peter) - Kostol sv. Martina - www.pamiatkynaslovensku.sk - (svaty-peter-dolny-peter-kostol-sv-martina)». [Consulta: 21 desembre 2021].
* ↑ «Svätý Peter (Dolný Peter) - Kalvínsky kostol - www.pamiatkynaslovensku.sk - (svaty-peter-dolny-peter-kalvinsky-kostol)». [Consulta: 21 desembre 2021].
* ↑ «Pamiatkový objekt - podrobnosti». [Consulta: 21 desembre 2021].
* ↑ «Bociany.sk - Zoznam bocianích hniezd». [Consulta: 21 desembre 2021].
# Svätý Kríž

Svätý Kríž és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Žilina, al centre-nord del país.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1277.
# TSR, Inc.

TSR, Inc. (originalment Tactical Studies Rules i més tard TSR Hobbies) fou una empresa nord-americana que es dedicava a la publicació de jocs de rol, notable per publicar Dungeons & Dragons fins que Wizards of the Coast l'adquirí. Fou fundada l'octubre de 1973, quan Gary Gygax no pogué trobar una empresa per publicar el joc que co-desenvolupava juntament amb Dave Arneson i fundà la seva pròpia juntament amb Don Kaye per autopublicar els seus productes.
Per poder competir amb productes similars, Gygax i Kaye necessitaven finançament immediat, per la qual cosa incorporaren Brian Blume com a tercer soci perquè el seu pare Melvin finançàs el projecte. Després de la mort inesperada de Kaye el 1975, Melvin Blume comprà les seves accions de l'empresa i reanomenà l'empresa TSR Hobbies. Amb D&D com a producte principal, TSR Hobbies es tornà una força prominent de la indústria de jocs cap a finals dels 70. Eventualment, Melvin Blume va vendre les seves accions al seu altre fill Kevin, donant el control majoritari als dos germans Blume de l'empresa, que passà a ser TSR, Inc.
TSR tengué problemes el 1984, per la qual cosa Gygax expulsà els germans Blume de la junta directiva de l'empresa. Els germans Blume van vendre les seves accions a la gerent de la companyia Lorraine Williams cap al final del 1985. TSR va prosperar sota el control de Williams, però el 1995 havia quedat enrere en vendes comparat amb la competència. El 1996 intentaren una incursió en el mercat de les cartes col·leccionables amb Spellfire i després Dragon Dice, però això, juntament amb les poques vendes dels llibres de ficció, empobrí la companyia encara més. Davant la insolvència, Wizards of the Coast va comprar TSR el 1997. Inicialment, WotC va mantenir l'ús del nom TSR pels productes de D&D, però l'any 2000, coincidint amb la publicació de la 3a edició del joc, va deixar de fer-ho.

## Referències

* 1 2 Peterson, Jon. Playing at the World. San Diego: Unreason Press, 2012, p. 78–79. ISBN 978-0615642048.
# Delsad Khatun

Delshad Khatun o Dilshad Khatun —persa: دلشاد خاتون; Delsad vol dir ‘bon cor’— fou una princesa persa de la família dels cobànides, filla del visir cobànida Dimaskh Khwadja i neta d'Amir Coban. La seva tia Bagdad Khatun la va introduir a l'harem reial després del 1325, cosa de la qual després es va penedir.
El 24 d'agost de 1327 Abu Said va ordenar l'execució de Dimaskh Khwadja a Sultaniya i va dictar una orde per l'extermini de tota la família cobànida. En aquest moment el cap de família, Amir Čoban, estava en campanya al Khurasan, on uns mesos abans el seu fill Hasan (que era governador) havia lluitat contra la rebel·lió del príncep txagatai Tamarshirin i l'havia expulsat de la zona de Gazni, però que sembla que havia retornat; Čoban al saber la notícia es va dirigir a l'oest; va intentar una mediació amb el kan que va fracassar i llavors les forces que el seguien van desertar i va haver de fugir cap a Herat on fou assassinat pel kan kurt local Malik Ghiyath al-Din obeint una orde d'Abu Said (novembre/desembre del 1327). Llavors el kan es va poder casar amb Bagdad Khatun, filla d'Amir Coban, matrimoni que aquest impedia; Bagdad Khatun estava casada amb el djalayàrida amir Hasan ibn Amir Huseyn (conegut com a Shaykh Hasan Buzurg) que fou forçat a repudiar-a rebent a canvi el càrrec d'amir al-ulus. Una vegada passat el primer temps de passió, Abu Said es va fixar en una neboda de la seva dona, Dilshad Khatun (o Delsad Khatun), la filla de Dimaskh Khwadja (aquest era germà de Bagddad Khatun), amb la que es va casar i la va posar com a esposa principal, causant la gelosia de Bagdad Khatun que fou deixada de costat. Delshad va quedar prenyada del kan poc abans de la mort d'aquest. Es diu que fou Bagdad Khatun qui, per gelosia de Delshad, va matar el kan quan era als quarters de Karabagh el 30 de novembre de 1335, suposadament enverinat, i es creu que Bagdad Khatun va voler matar tanmateix a la seva neboda però no ho va aconseguir.
Al pujar al tron Arpa, Delsad Khatun va fugir a Bagdad amb el governador d'Iraq i Diyarbakir, Ali Padshah, que es va revoltar i va derrotar el nou kan, Arpa. Delsad va donar a llum a una filla (d'Abu Said). Poc després Ali Padshah fou derrotat per Hasan Buzurg (Shaykh Hasan ibn Amir Huseyn), primer marit de Bagdad Khatun i fundador de la dinastia djalayàrida, i llavors Delsad es va casar amb Hasan, amb el que va tenir a Shaikh Uways, que després va succeir a Hasan al front dels djalayàrides.

## Bibliografia

* Howorth, Henry Hoyle. History of the Mongols, from the 9th to the 19th Century. Part II division II. The so-called tartars of Russia and Central Asia. Londres: Longmans, Green and Co, 1880.
* May, Timothy. «Chūbānids». Encyclopaedia of Islam, THREE. Editada per: Kate Fleet, Gudrun Krämer, Denis Matringe, John Nawas, Everett Rowson. Brill Online, 2016. 4 de juny de 2016 <http://referenceworks.brillonline.com/entries/encyclopaedia-of-islam-3/chubanids-COM_24622>
* Article Chobanids a Encyclopaedia Iranica
* Charles Melville, «DELŠĀD ḴĀTŪN» a Encyclopaedia Iranica
# Caseta de Garrió

La Caseta de Garrió és un mas situat al municipi de Ginestar a la comarca catalana de la Ribera d'Ebre.
# Patrick

«Patrick» té aquests significats:
* Toponímia:
** Patrick (Carolina del Sud), població dels Estats Units a l'estat de Carolina del Sud
** South Patrick Shores, concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Florida
** Patrick Springs, concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Virgínia
** Illa del Príncep Patrick
* Biografies:
** Deval Patrick (1956, Chicago, Illinois), polític estatunidenc i governador de l'estat de Massachusetts
** Tara Leigh Patrick (1972), actriu, model, celebritat i sex symbol estatunidenca
** Tera Patrick (Great Falls, Montana, 1976), actriu, directora i productora porno
# El carrer de la mitja lluna

El carrer de la mitja lluna (títol original: Half Moon Sreet) és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Bob Swaim, estrenada l'any 1986. Ha estat doblada al català.

## Argument

Lauren Slaughter (Sigourney Weaver) és metge en ciències polítiques, i treballa per un institut especialitzat per l'orient mitjà. El seu salari és insuficient, i decideix fer d'escort girl, companyia pagada per la tarda. Esdevé l'amant de Lord Bulbeck (Michael Caine), un alt funcionari del govern. Aquest últim és senyalat per un complot terrorista.

## Repartiment

* Sigourney Weaver: Lauren Slaughter
* Michael Caine: Lord Bulbeck
* Patrick Kavanagh: General Sir George Newhouse
* Faith Kent: Lady Newhouse
* Vincent Lindon: Sonny
* Angus MacInnes: Bill Rafferty
* Janet McTeer: secretària

## Referències

* ↑ AN EXPATRIATE IN PARIS GETS THE HOLLYWOOD BUG Taylor, Clarke. Los Angeles Times (1923-Current File) [Los Angeles, Calif] 16 Aug 1987: C42.
* ↑ esadir.cat. El carrer de la mitja lluna. esadir.cat.
* ↑ «Half Moon Sreet». The New York Times.
# Gozzio Battaglia

Gozzio Battaglia o també Gozzio d'Arimino, nascut cap al 1270 a Rímini, a la regió d'Emília-Romanya, en aquell temps sota el domini dels Estats pontificis, i mort el 10 juny de 1348 à Avinyó, va ser un cardinal italià.
Gozzio Battaglia va ser professor de Dret a la universitat de Coïmbra cap al 1310, paborde de Carpentràs i capellà del Papa. Va ser també canonge a Palència, Burgos i Ravenna. El 1335 va ser nomenat Patriarca llatí de Constantinoble, càrrec que va exercir fins al 1339. El 1338 era legat del papa Benet XII a Sicília, on va excomunicar el rei Pere el Gran i va llençar una interdicció a tot el regne si no reconeixien com a sobirà legítim a Robert I de Nàpols.
Battaglia va ser creat cardenal prevere amb el títol de santa Prisca pel Papa Benet XII el 18 de desembre de 1338. Va ser també ardiaca major de la catedral de Barcelona i canonge de la Seu de Tarragona, on el 1339 succeint a Guillaume Pierre Godin, va ocupar la Cambreria de Reus, cosa que li donava dret a ocupar el Castell del Cambrer a Reus i tenir domini senyorial d'un terç de la vila i la totalitat de la senyoria i els delmes pel que fa al terme parroquial. Al morir, la Cambreria de Reus va ser ocupada per Pere Roger de Belfort, que després seria el Papa Gregori XI.
El cardenal Gozzio Battaglia va participar en el Conclave de 1342, on es va elegir Climent VI.

## Referències

* ↑ Gort, Ezequiel. Els senyors feudals de Reus. Reus: Carrutxa, 1989, p. 39-40.
# E40

La ruta europea E40 és una carretera que forma part de la Xarxa de carreteres europees. Comença a Calais (França) i finalitza a Astracan (Rússia). Té una longitud de 8.300 km i és per tant la ruta europea més llarga amb una orientació d'est a oest.
# E401

La ruta europea E401 és una carretera que forma part de la Xarxa de carreteres europees. Comença a Saint-Brieuc (França) i finalitza a Caen (França). Té una longitud de 223 km. Té una orientació de nord a sud.
Viccionari
# Escola Casteth Léon

Escola Casteth Léon és una obra d'Es Bòrdes (Vall d'Aran) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Les Escoles Nacionals de Bordes (avui, Escòla Castèth Léon) és un edifici en forma d'H, amb accés pels volums testers dels extrems, independent per a nois i noies. Aquests volums contenen elements decoratius remarcables per la composició dels pilars, les impostes i l'arquitrau, que proporcionen un espai porxat amb sostre enteixinat en què s'hi troba un portal d'arc de mig punt, a la planta baixa. Com a Salardú, el cos central presenta, a la planta baixa, una seqüència de sis obertures adovellades amb arcs de mig punt, tres a cada banda d'un pilar adossat de carreus regulars que actua com a eix de simetria, i que es repeteix als escaires dels diferents cossos de l'edifici. Al primer pis les obertures són regulars, àmplies, i en el mateix nombre que al pis inferior. La coberta és a dos vessants al cos central i composta als volums testers, amb teula de pissarra. L'escola Casteth Léon se situa al centre de la població, a tocar de l'església de la Mare de Déu del Roser.

## Història

Durant el primer quart del segle xx, l'escolarització dels infants en els àmbits de muntanya de l'Estat espanyol resultava deficitària. La Vall d'Aran no era aliena a la situació, fins al punt que el 1925 es va decretar una Reial ordre que establia un nou règim escolar a la Vall d'Aran. Naturalment, una de les primeres accions que van decretar-se consistia en la construcció d'escoles modernes i funcionals. Ignasi de Vilallonga, arquitecte de la Diputació de Lleida, va ser el responsable de projectar un primer lot a Es Bòrdes, Arties i Salardú. Les tres comparteixen la concepció arquitectònica, i cadascuna rep petites adaptacions de detall.

## Referències

* 1 2 «Escola Casteth Léon». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 20 setembre 2021].
# Discràsia sanguínia

La discràsia sanguínia és una alteració permanent qualitativament o quantitativament anormal en la sang, en particular, dels seus elements formes (glòbuls vermells, glòbuls blancs i plaquetes) o els seus components.

## Terminologia

Com a sinònim s'usa l'expressió discràsia hemàtica, i en ocasions s'abreuja com discràsia. Es considera en desús la paraula "hemo-discràsia".

## Etiologia

S'ha relacionat amb diverses malalties, radiacions i substàncies.
* Malalties: hepatitis infeccioses
* Medicaments: cloramfenicol, fenilbutazona, tiouracilo, fenotiacina, sulfonamida, diürètic tiazídic, etanol, quinidina, quinina
* Productes químics: benzè, or

## Patogènia

Les discràsies sanguínies més freqüents són:
* Anèmia aplàstica o pancitopènia
* agranulocitosi
* trombocitopenia
Però es presenten en múltiples malalties: anèmies, leucèmies, trombopènia, policitèmia, hemofília, gammapatía monoclonal, púrpura, malaltia de von Willebrand.

## Quadre clínic

Depèn de la malaltia que origini, però en general les primeres manifestacions apareixen a la cavitat oral: hipertròfia de les genives, atròfia de les papil·les gustatives, hemorràgies o ulceracions.

## Diagnòstic

Com que hi ha una àmplia varietat de malalties dels elements constituents de la sang i dels factors de coagulació, cada un té diferent mètode de diagnòstic.

## Tractament

Depèn de cada malaltia en particular. A vegades és necessari substituir el factor que falta, com els glòbuls vermells o les plaquetes.

## Vegeu també

* Factors de coagulació
* Teoria dels humors

## Referències

* ↑ discrasia a Optimot
* ↑ «Medicamentos que producen discrasias sanguíneas. Hospital Universitario Marqués de Valdecilla. Consulta: 23/07/2016.». Arxivat de l'original el 2019-09-15. [Consulta: 4 desembre 2020].
* ↑ Gennaro AR (director). Remington: Farmacia (20ª edición). Buenos Aires: Panamericana; 2003. volumen 1, p.1283. ISBN 950-06-1866-4
* ↑ Marcello Pastora M. Discrasia sanguínea. Universidad Latina de Costa Rica. 2014.
* ↑ Discrasias sanguíneas. Academia.edu. Consulta: 23/07/2016.