OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Single Bells

Single Bells és una pel·lícula filipina dirigida per Fifth Solomon, que s'estrenarà el 8 d'abril de l'any 2023. Produïda por TinCan, Single Bells és una de les vuit pel·lícules oficials que van competir en l'edició inaugural del 49è Festival de cinema d'estiu de Metro Manila (2023).

## Argument

Malgrat que no s'han proporcionat encara detalls sobre la trama, és possible que la pel·lícula giri entorn d'una història d'amor i segueixi el gènere de la comèdia romàntica, molt popular entre el públic filipí.

## Al voltant de la pel·lícula
### Anecdotari

* Quan encara no s'havia anunciat oficialment la selecció de pel·lícules per al proper Festival de Cinema de Metro Manila, l'actriu principal del film, Angeline Quinto, va revelar als seus seguidors a les xarxes socials que "Single Bells" havia estat seleccionada per al festival i altres detalls no coneguts.

## Repartiment principal

El repartiment principal està integrat per,
* Aljur Abrenica
* Alex Gonzaga
* Angeline Quinto

## Referències

* 1 2 «Single Bells (película 2023) - Tráiler. resumen, reparto y dónde ver. Dirigida por Fifth Solomon» (en castellà), 14-03-2023. [Consulta: 14 març 2023].
* 1 2 3 «Filipino rom-com movies in 2023 to swoon over» (en anglès). [Consulta: 14 març 2023].
* ↑ «Coco Martin's ‘Apag' leads 8 entries for inaugural Metro Manila Summer Film Festival». abs-cbnnews.com. ABS-CBN News. [Consulta: 24 febrer 2023].

## Bibliografia complementària

* Yeatter, Bryan L. Cinema of the Philippines: A History and Filmography, 1897-2005 (en anglès). McFarland & Company, 2007. ISBN 978-0-7864-3047-5.

## Vegeu també

* About Us But Not About Us
* Apag
* Here Comes the Groom
* Kahit Maputi Na Ang Buhok Ko
* Love You Long Time
* Unravel: A Swiss Side Love Story
* Yung Libro sa Napanood Ko
# Manuel Sánchez Delgado

Manuel Sánchez Delgado, més conegut com a Manolo, va ser un futbolista espanyol. Va néixer a Càceres (província de Càceres). Jugava de davanter (de vegades de migcampista) i el seu primer equip va ser el Club Polideportivo Cacereño. Va ser internacional amb la selecció espanyola.

## Biografia

Va començar jugant en el Club Polideportivo Cacereño. Després de jugar dues temporades en el CE Sabadell, el 1985 fitxa pel Reial Múrcia, club en el qual aconsegueix l'ascens a la Primera divisió espanyola en la seva primera temporada. Debuta en la Primera divisió espanyola el 31 d'agost de 1986 en el partit Reial Múrcia - Reial Madrid (1-3). En aquest partit Manolo va marcar el gol del seu equip.
Amb el Reial Múrcia juga dues temporades a la Primera divisió marcant 21 gols. El 1988 fitxa per l'Atlètic de Madrid. Amb aquest club guanya dues Copes del Rei. A més a més aconsegueix el subcampionat de Lliga en la temporada 90-91. La temporada següent, Manolo marca 27 gols en 36 partits de lliga assolint el Trofeu Pitxitxi. Amb l'equip matalasser juga set temporades disputant 219 partits de lliga espanyola de futbol en els quals va marcar 76 gols.
El 1995 marxa a jugar al Mèrida, equip en el qual acaba retirant-se dels terrenys de joc a causa d'una lesió de tíbia que li va impedir, durant tota la temporada, debutar amb el seu equip. Manolo va jugar un total de 292 partits en la Primera divisió espanyola marcant 97 gols.
Ha estat entrenador a Club Galáctico Pegaso (2007-2008), Selecció de fútbol d'Extremadura (2007-2008), Rayo Majadahonda (2008-2010), Club Polideportivo Cacereño (2010-2011).

## Clubs

* Club Polideportivo Cacereño ? - 1983
* CE Sabadell - 1983 - 1985
* Reial Múrcia - 1985 - 1988
* Atlètic de Madrid - 1988 - 1995
* CP Mérida - 1995 - 1997

## Selecció

Ha estat internacional amb la selecció espanyola en 28 ocasions. El seu debut com a internacional va ser el 16 de novembre de 1988 en el partit Espanya - Irlanda (2-0), en el qual Manolo va marcar un gol. En total va marcar nou gols amb la seva selecció. Va participar amb la selecció espanyola en la Copa Mundial de Futbol d'Itàlia de 1990 disputant un encontre enfront d'Uruguai.

## Referències

* 1 2 3 Manuel Sánchez Delgado a BDFutbol
* ↑ Manuel Sánchez Delgado Fitxa com a entrenador a BDFutbol
# Hôrky

Hôrky és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Žilina, al centre-nord del país.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1393.
# Remarque (cràter)

Remarque és un cràter d'impacte en el planeta Mercuri de 25,9 km de diàmetre. Porta el nom de l'escriptor alemany Erich Maria Remarque (1898-1970), i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 2013.

## Referències

* ↑ «Remarque». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey, 16-12-2013. [Consulta: 21 juny 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Mercuri
# Sainte-Hélène (Saona i Loira)

Sainte-Hélène és un municipi francès situat al departament de Saona i Loira i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2009 tenia 441 habitants.

## Història

Llista dels alcaldes successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2001- | Jean-Marc Grenier | | |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| 177 | 219 | 220 | 293 | 289 | 399 | 441 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Bréal-sous-Montfort

Bréal-sous-Montfort (en bretó Breal-Moñforzh, en gal·ló Beréau) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament d'Ille i Vilaine. L'any 2006 tenia 4.282 habitants. Limita amb els municipis de Saint-Thurial, Goven, Talensac, Le Verger, Chavagne i Mordelles.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 1.616 | 1.771 | 2.518 | 3.117 | 3.399 | 3.825 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Joseph Durand | Divers droite |
# Mitologia creek

La mitologia creek és la mitologia pròpia del poble indígena creek que originalment habitava el sud-est dels Estats Units; també s'anomenen muskogee (en muskogi: mvskoke [məskoke]), que és el nom pel qual s'identifiquen en l'actualitat. Els muscogees moderns viuen principalment en els estats d'Oklahoma, Alabama, Geòrgia, i Florida; el seu idioma és el muskogi. Els seminola són parents dels muscogee i també parlen el mateix idioma. Els creeks són considerats una de les cinc tribus civilitzades. Després de la guerra creek molts d'ells van escapar a Florida per crear la tribu seminola.
Els creek eren probablement descendents dels pobles de la cultura del Mississipi, que vivien al llarg del riu Tennessee.

## Mitologia

Els creek creuen que en els seus començaments tot estava cobert d'aigua. L'única terra exposada era un turó anomenat Nunne Chaha, i en el turó hi havia una casa, en la qual habitava Esaugetuh Emissee ("mestre de l'alè"). Ell va crear la humanitat modelant-la amb l'argila del turó. Els creek també veneren a Sint Holo, la Serp banyuda, qui es manifesta a homes joves savis escollits.
Al món primigeni, només hi havia caos i criatures estranyes. El Mestre de l'alè va crear al Germà Lluna i a la Germana Sol, i les quatre direccions per sostenir al món. Els primers habitants van ser els descendents de la Germana Sol i de la Serp banyuda. Els primers dos creek van ser el Caçador Afortunat i la Dona Blat de moro, que evidencien els seus rols en la societat creek.
Hisagita-imisi (el qual "preserva l'alè", o també anomenat Hisakitaimisi) era el Déu Suprem, una deïtat solar. També se l'anomena Ibofanga ("el que es troba assegut per sobre nostre").

## Referències

* ↑ Transcribed documents Arxivat 2012-02-13 a Wayback Machine. Sequoyah Research Center and the American Native Press Archives
* ↑ Finger, John R. Tennessee Frontiers: Three Regions in Transition. Indiana University Press, 2001, p. 19. ISBN 0-253-33985-5.
# Manuel Andreu Fontirroig

Manuel Andreu Fontirroig (Palma, 1898 - 1976) fou un escriptor mallorquí.
Poeta i dramaturg en català i en castellà. El 1925 guanyà la Flor Natural als Jocs Florals de Barcelona. El 1929 estrenà la seva primera obra de teatre "Mas allá del amor". Després seguiren "El placer del sacrificio" (1930), "María Angela" (1932), la peça en vers "A la llum dels estels" (1934) i "Canamunts i Canavalls" (1935). Des del 1927 va ser redactor del diari "La Almudaina". Col·laborador de La Nostra Terra. El 1931 va ser nomenat secretari de la "Derecha Social Española". El 1936 va passar a residir a Barcelona. A instàncies de Joan Estelrich passà a ocupar-se de la Secretaria de la Comunitat Cultural Catalano-Balear, mentre col·laborava a "Las Noticias".
Un cop produït l'aixecament franquista, com a integrant de la dreta catalanista fou detingut a Barcelona. Aconseguí passar a Girona i des d'allà passar a la zona franquista. Aquestes experiències li inspiraren la peça teatral "Resistir". En la postguerra va treballar de corrector d'estil a l'editorial Janés i després passà a Fires i Mostres.
El 1949 estrenà amb la companyia Artis "Temps de vals". Publicà els poemes "Amor loco, yo por vos" (1944), "Tres cançons de ruralia" (1964), "Cançons de darrera hora" (1966) i les novel·les "José Luis" i "El secreto de Maribel". Deixà inèdit el poemari "Cançons d'ahir encara" i l'obra de teatre "La raó del boig".

## Referències

* ↑ MASSOT I MUNTANER, Josep. Cultura i vida a Mallorca entre la guerra i la postguerra (1930-1950). Barcelona: Edicions de l'Abadia de Montserrat, 1978. P. 58-59.
* ↑ Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 1. Palma: Promomallorca, p. 178-179. ISBN 84-8661702-2.
# Història del camperol eloqüent

La història del camperol eloqüent és una narració pertanyent a la literatura de l'antic Egipte escrita el 1850 aC. Destaca pel seu bon estat de conservació, ja que existeixen fragments de fins a quatre documents diferents que permeten reconstruir gairebé del tot els fets narrats.

## Argument

Un camperol, Khun Amup, torna del mercat amb el seu ase carregat amb el que ha aconseguit intercanviar. El noble local li ho vol robar i per això col·loca un obstacle al camí, de manera que Khun Amup es vegi obligat a travessar les seves terres i així tenir una excusa per prendre-li l'animal i els béns. El camperol intenta que es faci justícia, però només obté una manta de cops. Llavors es dirigeix al palau del faraó, on l'escolta Rensi, un fidel servent reial. Aquest queda astorat per l'eloqüència del camperol, que explica no solament els fets sinó el que es deriva de la corrupció per al país. Rensi transmet al faraó el que ha sentit i aquest li ordena dilatar la resposta per tal que l'home continuï parlant i es puguin transcriure les seves belles paraules. Després de deu dies, el camperol insulta Rensi per insensible i torna a ser colpejat com a càstig. Llavors fuig, però el faraó ordena fer-lo tornar per recompensar-lo amb regals, un nou ase i la promesa de castigar el noble que l'havia ofès.

## Anàlisi

El tema de la justícia com a garantia de l'equilibri social està present a tota la història i reflecteix el principi de Maat, propi de la religió egípcia. El camperol apel·la als superiors per restablir un ordre que ha trencat el noble amb el seu truc cobdiciós, no solament per desfer el greuge que ha patit sinó per mantenir el Maat.

## Referències

* ↑ Simon, Peter; Goff, Gerra, eds. (2018). The Norton Anthology of World Literature (4 ed.). W. W. Norton & Company. ISBN 978-0-393-60281-4.
* ↑ Mancini, Anna (2004). El misterio de Maat, diosa de la justicia en el antiguo Egipto. Buenos Books America Llc. ISBN 1-932848-06-1.
# Abel Chivukuvuku

Abel Epalanga Chivukuvuku (Bailundo, Angola, 11 de novembre de 1957) és un polític angolès que durant més de 30 anys va ocupar posicions destacades a UNITA, però en 2012 es va escindir d'aquest partit per fundar la Convergência Ampla de Salvação em Angola (CASA CE).
Va néixer al municipi de Bailundo, província de Huambo, fill de Pedro Sanjando Chivukuvuku i Margarida Chilombo Chivukuvuku. És casat amb Maria Vitória Chivukuvuku i té dos fills.
Durant l'última fase colonial d'Angola, va freqüentar a Nova Lisboa (avui Huambo) el Liceu Norton de Matos, que acabà el 1975. Durant la Guerra Civil angolesa, va obtenir formació en diferents àrees: Telecomunicacions i serveis d'intel·ligència militars (Alemanya), anglès (Anglaterra), relacions internacionals i administració del desenvolupament (Sud-àfrica).
Va ingressar a UNITA el 1974 i el 1979 es va integrar a les Forces Armades d'Alliberament d'Angola (FALA). Promogut a tinent, fou cap adjunt de les telecomunicacions externes del moviment, amb seu a Kinshasa. En els anys 1980, ja com a tinent coronel, fou cap adjunt dels serveis d'intel·ligència militar d'UNITA, i després fou representant d'UNITA a Portugal, al Regne Unit, a l'ONU, i als països d'Europa de l'Est. El 1992, quan va començar el multipartidisme a Angola, fou designat secretari de relacions exteriors d'UNITA, exercint també com a mandatari per a les eleccions generals d'Angola de 1992 després dels acords de Bicesse. Va ser ferit durant la massacre de Halloween i posat sota custòdia del MPLA durant un any. Després passà a ser assistent polític de Jonas Savimbi, en nom del qual va mantenir contactes amb el president d'Angola José Eduardo dos Santos. Al mateix temps, de 1997 a 1998 va exercir com a diputat líder del grup UNITA al parlament. Acabada la guerra civil en 2002, fou elegit per les funcions de secretari per a afers parlamentaris, constitucionals i electorals. A començaments de 2004 va ser membre del Parlament Panafricà per Angola.
Des de 2010 manifestà la seva insatisfacció amb la postura d'UNITA i del seu nou president, Isaías Samakuva, raó per la qual va dimitir com a membre del partit, fundant el març de 2012 el nou partit Convergência Ampla de Salvação em Angola, amb el que fou elegit diputat a les eleccions legislatives d'Angola de 2012, obtenint un total del 6% dels vots.

## Referències

* ↑ Angola/ UNITA: Dados biográficos de Abel Chivukuvuku, Agência Lusa, Jornal de Notícias, 14 de juliol de 2007
* ↑ Martin, James W. Historical Dictionary of Angola, 2004, p. 33.
* ↑ «Pan-African Parliament members as of 15 March 2004». Arxivat de l'original el 20 de febrer 2006. [Consulta: 26 maig 2017].
* ↑ «Pan-African Parliament members, as of 2006». Arxivat de l'original el 2010-12-16. [Consulta: 26 maig 2017].
* ↑ Abel Chivukuvuku renuncia à Unita e cria novo partido, Angola Press, Política, 14 de març de 2012
* ↑ Abel Chivukuvuku cria CASA e ambiciona presidência angolana, Deutsche Welle, 13 de març de 2012
# Cabeza de perro

Cabeza de perro és una pel·lícula espanyola de 2006 dirigida per Santi Amodeo i protagonitzada per Juan José Ballesta i Adriana Ugarte.

## Sinopsi

Conta la història de Samuel (Juan José Ballesta) que des de petit pateix una malaltia neurològica. Als 18 anys per diverses circumstàncies acaba a Madrid on coneixerà a Consuelo (Adriana Ugarte) i començaran una insòlita relació. Samuel és un noi molt educat, però té moments en què fa bogeries sense adonar-se (pèrdua de memòria). Samuel pateix per situacions poc convencionals ja que en perdre's a Madrid comença amb treballs d'estar per casa però sense cap consciència dels seus actes.

## Repartiment

* Manuel Alexandre... Angelito
* Juan José Ballesta... Samuel
* Reyes Bergali ... Noia Marbella 1
* Jordi Dauder... Pare de Samuel
* Cristina de Inza ... Mare de Samuel
* Cristina Domínguez ... Chica pelirroja
* Josu Eguskiza ... Amo furgoneta
* Ana Gracia... Mare de Consuelo
* Adriana Ugarte... Consuelo

## Nominacions i premis

* XXI Premis Goya: millor actriu revelació (Adriana Ugarte)
* Festival Internacional de Cinema de Xangai: Guanyadora del Copet d'Or al millor actor (Juan José Ballesta)

## Referències

* ↑ Juan José Ballesta cambia de registro en 'Cabeza de perro', "una historia de amor con personajes insólitos", Europa Press, 4 octubre de 2006
* ↑ Cabeza de perro a Fotogramas
* ↑ Cabeza de perro, al web dels Premis Goya
* ↑ La película española "Cabeza de perro" sorprende en Shanghai por su estética de cuento clásico, Faro de Vigo, 21 de juny de 2007
# Mur de seguretat

Un mur de seguretat és una barrera en forma de tanca o mur que actua com a frontera impedint el pas de la població d'una banda a l'altra. La majoria de murs sorgeixen o bé per controlar la immigració il·legal o bé per defensar-se de països veïns, com el mur de Berlín, ja enderrocat.
Els murs de seguretat que romanen actius són:
* Línies de la pau de Belfast, per separar catòlics i protestants, construïdes el 1970 i ara obertes però encara existents
* Mur entre Egipte i Gaza, amb seccions subterrànies per evitar el contraban, actiu des del 1979
* Mur saharaui, de 1987
* Tanca de Ceuta i Tanca de Melilla, per evitar la immigració a Espanya, actives des de 1998, han protagonitzat incidents per les entrades massives des del Marroc
* Mur entre Uzbekistan i Kirguizstan per prevenir el terrorisme entre països enfrontats pels recursos naturals, des del 1999, té rèpliques a altres fronteres uzbeques
* Línia de Control, mur al Caixmir pel conflicte històric de la regió
* Mur entre Iemen i Aràbia Saudí, per evitar les migracions del primer cap a la segona, en peu des de 2004
* Mur de Bagdad, per protegir les zones de seguretat estrangeres, està encara en construcció
* Mur de Cisjordània, entre Israel i territoris palestins, es construeix per fases
* Mur fronterer EUA-Mèxic, un dels punts calents de la immigració global, amb diversos morts intentant creuar-lo
# Sinocyclocheilus guanduensis

Sinocyclocheilus guanduensis és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids. Es troba a la Xina.

## Referències

* ↑ FishBase (anglès)
# Sr. Miyagi

Nariyoshi Miyagi (宮城 成 義), conegut com a Senyor Miyagi i també identificat en la pel·lícula El nou Karate Kid, com Keisuke Miyagi (宮城 健 介), és a un mestre de karate fictici representat per l'actor Pat Morita. És el mentor dels personatges Daniel Larusso i Julie Pierce en les pel·lícules Karate Kid. Morita va ser nominat per a un Oscar al millor actor secundari per la seva actuació en la primera pel·lícula.
Robert Mark Kamen, guionista de Karate Kid, va declarar que el senyor Miyagi va rebre el seu nom per Chōjun Miyagi, el fundador de l'estil de karate Goju Ryu. L'estil de karate descrit en les pel·lícules també és el Goju Ryu.

## Biografia
### Joventut

Com immigrant japonès d'Okinawa als Estats Units, Keisuke Miyagi va aprendre karate originalment del seu pare, qui havia estat pescador. Miyagi va tenir problemes amb el pare del seu millor amic, Sato, qui també va aprendre karate del pare de Miyagi. Es va enamorar d'una dona jove anomenada Yukie, qui hauria de casar-se per acord amb en Sato, degut d'això el seu amic es va sentir deshonrat per Miyagi i el va desafiar a una lluita a mort. Per evitar la lluita, Miyagi va deixar Okinawa i va emigrar als Estats Units.

### Segona Guerra Mundial i servei militar

Després de la seva arribada a Los Angeles, va anar a l'Institut Armijo a Fairfield, Califòrnia, i després a la Universitat de Califòrnia a Santa Bàrbara. Durant el desenvolupament de la Segona Guerra Mundial va ser reclutat al camp de concentració per a japonesos del Manzanar. Durant aquest temps, Miyagi es va unir a l'Exèrcit dels EUA i va rebre la Medalla d'Honor (va ser un membre del 442è Regiment d'Infanteria, un dels regiments més altament condecorats en la història de les Forces Armades dels Estats Units, i va haver fins a 21 receptors de Medalles d'Honor). Mentre estava a l'exèrcit, va ensenyar al seu oficial superior, el tinent Pierce, l'art del karate. Durant el seu servei, la senyora Miyagi i el seu fill moren en el Manzanar a causa de complicacions durant el part, una pèrdua que el persegueix durant dècades. No se sap que passa durant tot el temps que transcorre entre la guerra i la primera pel·lícula Karate Kid, però a causa dels esdeveniments en algunes de les pel·lícules és molt possible que caigués a la beguda i patís depressions.

## Referències

* ↑ Cowan, Jared (2014-06-17).
* ↑ "Holy trilogy of the 'Karate Kid'".
* ↑ The Karate Kid Blu-Ray
* ↑ Maslin, Janet (1984-06-22).

## Enllaços externs

* Audicions d'en Daniel i el Mr. Miyagi, 1983
# Sivagiri

Sivagiri fou un estat tributari protegit, del tipus zamindari, a la taluka Sankaranayinarkovil del districte de Tinnevelly a la presidència de Madras, amb una superfície de 324 km² i una població (1901) de 58.000 habitants. Pagava un tribut o peshkash de 55.000 rupies. Sota domini britànic, en els períodes de minories fou administrat per la Cort de Wards. La capital era Sivagiri.

## Referències

* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
# Senyiu

Senyiu és un poble del municipi de Montanui, de la comarca de la Ribagorça, a la província d'Osca, a la Comunitat Autònoma de l'Aragó, dins la Franja de Ponent. Està situat a 1.350 metres d'altitud sobre un turó, des d'on es pot veure la vall de Castanesa, a l'interfluvi de l'Isàvena i la Valira de Castanesa.
L'any 2006 tenia 19 habitants. El març del 2012 els seus habitants van haver d'abandonar les seves cases amb motiu d'un gran incendi forestal.
Podem arribar a Senyiu per la carretera N-260, pel tram que va des de Pont de Suert a Castilló de Sos, agafant després del km 364 un desviament a l'esquerra.

## Història

Al segle x, en l'edat mitjana, va tenir un gran valor històric. A l'antiga Ribagorça, la parròquia es convertí en una petita entitat senyorial en mans del rector d'església i la seva família. Aquesta situació no va ser generalitzada, però sí que va ser una realitat al temple Sant Pere de Senyiu, i a La Vall de Bardaixí i Castanesa respectivament.

## Economia

Dedicat econòmicament a tasques agropecuàries. Al municipi els cereals i farratges són la base de la seua agricultura.

## Referències

* 1 2 3 Gran Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 3 «Informació a la web de l'ajuntament de Montanui». Arxivat de l'original el 2015-04-17. [Consulta: 17 abril 2015].
* ↑ INCENDIO EN LA RIBAGORZA
* ↑ Cruchaga, Luis Javier. PRAMES. Turbón y Sierra de Sis (en espanyol). PRAMES, 2002, p. 40 (Mapas excursionistas, 12). ISBN 84-8321-123-8.
* ↑ L'Organització del Territori i les Dinàmiques Socials a Ribagorça. Universitat de Saragossa, p. 560 a 563
* ↑ La Gran Enciclopèdia en Català, 2004, p. 10.573.

## Bibliografia

* Gran Enciclopèdia Catalana.
* La Gran Enciclopèdia en Català. edicions 62, 2004. ISBN 84-297-5448-2.