OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Frontera entre Haití i les Bahames

La frontera entre Haití i les Bahames és totalment marítima i separa les illes de Gran Inagua i les illes de la Tortuga i la Hispaniola. En l'actualitat no existeix cap tractat bilateral signat entre les dues parts.
El trifini amb Cuba, però, es troba després dels acords constitutius de la frontera entre Cuba i Haití (1971) i la frontera entre Cuba i les Bahames (2011): és al voltant del punt de coordenades 20° 22′ 24.76″ N, 73° 34′ 56.48″ O﻿ / ﻿20.3735444°N,73.5823556°O﻿ / 20.3735444; -73.5823556. En aquestes ocasions, es van definir els contorns dels dos països.
A l'altra banda, la frontera s'uneix al trifini amb el Regne Unit amb les illes Turks i Caicos. Aquesta està a prop del punt 20° 43′ N, 72° 25′ O﻿ / ﻿20.72°N,72.42°O﻿ / 20.72; -72.42.
Aquesta frontera és regularment travessada pels migrants que fugen de la pobresa d'Haití.

## Referències

* ↑ Limits in the Seas, No. 128, The Bahamas: Archipelagic and other Maritime Claims and Boundarie
* ↑ Coast Guard Rescues Haitian Migrants from Island
* ↑ Haiti - Bahamas : 201 Haitian boat-people intercepted and repatriated to the country
# Frank Costello (desambiguació)

«Frank Costello» té aquests significats:
* Frank Costello (jugador de bàsquet)
* Frank Costello (1891–1973) criminal italoamericà.
# Fókino (Briansk)

* Per a altres significats, vegeu «Fókino».
Fókino (en rus: Дятьково) és una ciutat de l'óblast de Briansk, a Rússia, segons el cens del 2021 tenia 12.538 habitants. Pertany al districte municipal (raion) de Diàtkovo, tanmateix, té un autogovern local complet sota la forma jurídica d'ókrug urbà i no està vinculada municipalment al raion.
Es troba al límit entre els raions de Briansk i Diàtkovo, en plena àrea urbana de la capital regional de Briansk: dins de l'àrea urbana, s'ubica a la perifèria septentrional de la ciutat i a uns 10 km al sud de Diàtkovo, juntament amb la carretera i ferrocarril que uneixen ambdues ciutats.

## Història

El 1899, l'empresari Serguei Maltsov fundà una fàbrica de ciment al territori de la vila de Borovka, aprofitant que per allà hi passava el ferrocarril de Briansk a Viazma. Començaren a construir-s'hi cases als voltants de la fàbrica, i el 1929 la Unió Soviètica decidí organitzar-les com un assentament de tipus urbà sota la denominació de Tsementni Zavod, literalment "Fàbrica de Ciment", en pocs anys, el topònim quedà abreujat a "Tsementni".
Dels 2.000 habitants que tenia aleshores, passà a tenir-ne 11.000 a mitjans de segle, per la qual cosa entre 1964 i 1969 es fusionà amb les viles veïnes de Borovka (la seva localitat d'origen) i el possiólok de Xibenets (actualment el barri més poblat de la ciutat) per donar lloc a l'actual ciutat, que rebé el seu nou topònim en referència a Ignati Fokin, revolucionari que encapçalà la Revolució russa a la zona de Briansk. El 2002 adoptà l'estatus municipal d'ókrug urbà. Tot i que administrativament continua depenent del raion de Diàtkovo, el 2014 rebé privilegis administratius per minvar la seva elevada dependència de la indústria del ciment, que continua essent la base de l'economia local.

## Referències

* ↑ Фокино в энциклопедии «Мой город»
* ↑ «Официальный сайт администрации города Фокино — Главная страница». [Consulta: 4 febrer 2012].
* ↑ «ОАО Мальцовский портландцемент, 105 лет предприятию». [Consulta: 29 maig 2012].
* ↑ «Города России — Фокино». [Consulta: 29 maig 2012].
* ↑ «Фокино». [Consulta: 7 abril 2006].
* ↑ «Распоряжение Правительства РФ от 29 июля 2014 года № 1398-р «Об утверждении перечня моногородов»». [Consulta: 2 juny 2016].
# Fódla

En la mitologia irlandesa, Fódla o Fótla (ortografia moderna: Fódhla, Fodhla o Fóla), filla de Delbáeth i Ernmas dels Tuatha Dé Danann, va ser una de les gegantes tutelars d'Irlanda. El seu marit era Mac Cecht.
Amb les seves germanes, Banba i Ériu, va formar part d'un important triumvirat de deesses. Quan els Milesians van arribar d'Espanya, cadascuna de les tres germanes va demanar al bard Amergin que el seu nom fos donat al país. Ériu (Éire, i en el datiu 'Éirinn', donant a l'anglès 'Erin') sembla haver guanyat l'argument, però els poetes sostenen que a tots tres se'ls va concedir el seu desig i, per tant, 'Fódhla' s'utilitza de vegades com a nom literari per a Irlanda, així com 'Banba'. Això és similar d'alguna manera a l'ús del nom poètic 'Albió' per a la Gran Bretanya.
Al Tochomlad mac Miledh a hEspain i nErind, Fótla és descrita com l'esposa de Mac Cecht, regnant com a reina d'Irlanda en qualsevol any en què Mac Cecht governés com a rei. El text continua relatant que mentre els milesians viatjaven per Irlanda, Fótla se'ls va trobar "amb els seus ràpids amfitrions de fades al seu voltant" a la muntanya Naini, també anomenada muntanya d'Ebliu. Una nota al peu identifica la muntanya Naini d'Ebliu com les muntanyes Slieve Felim al comtat de Limerick. El sòl d'aquesta regió és luvisol de torba.
Segons Seathrún Céitinn, adorava el Morrígan, que de vegades també s'anomena filla d'Ernmas.
A De Situ Albanie (un document tardà), la Crònica picta i el Duan Albanach, Fotla (actual Atholl, Ath-Fotla) era el nom d'un dels primers regnes pictes.

## Referències

* ↑ Tochomlad mac Miledh a hEspain i nErind: no Cath Tailten
* ↑ Soils of Ireland
* ↑ Broun, "Kingship", for Ireland see, e.g. Byrne, Irish Kings and High-Kings, and more generally Ó Cróinín, Early Medieval Ireland
# Kitarō Nishida

Kitarō Nishida (en japonès: 西田 幾多郎, Nishida Kitarō) (Kahoku, Prefectura d'Ishikawa, 19 de maig de 1870 - Kamakura, Prefectura de Kanagawa, 7 de juny de 1945) va ser un filòsof japonès, considerat habitualment com el precursor de l'Escola de Kioto.

## Biografia

Estudià filosofia a la Universitat de Tòquio, on es graduà l'any 1894. Fou professor d'alemany en un institut de secundària a la Prefectura d'Ishikawa i posteriorment professor de filosofia a la Universitat de Kyoto. Nishida es va retirar l'any 1927. El 1940 fou condecorat amb l'Orde de la Cultura (文化勲章, bunka kunshō).

## Filosofia

La filosofia de Nishida es nodreix tant de corrents de pensament occidentals com orientals. Pel que fa a la filosofia europea, el van influir especialment l'idealisme alemany i la fenomenologia d'Edmund Husserl. Se sentia fortament atret per la teologia negativa de filòsofs medievals com Joan Escot Eriúgena, Mestre Eckhart, i Nicolau de Cusa. Quan David A. Dilworth va escriure sobre els llibres de Nishida, ell no va esmentar el primer llibre en la seva classificació útil. En el seu llibre Zen no kenkyū «Una recerca del Bé», Nishida va escriure sobre l'experiència, la realitat, el bé i la religió. El filòsof japonès va sostenir que la forma més profunda de l'experiència és l'experiència pura. Nishida ha analitzat el pensament, la voluntat, la intuïció intel·lectual i l'experiència pura. Segons la visió de Nishida, així com segons l'essència de la saviesa oriental, aspirem a l'harmonia en l'experiència, a la unitat.

## Referències

* ↑ Yusa Michiko. Zen & Philosophy: An Intellectual Biography of Nishida Kitaro. University of Hawaii Press, 2002, p. 5.
* ↑ Nishida, Kitarō (1980), Zen no kenkyū «Una recerca del Bé», Tokyo: Editorial Iwanami Shoten.
* ↑ Itu, Mircea (2005), Nishida Kitarō. O cercetare asupra binelui «Una recerca del Bé», Braşov: Editorial Orientul latin, p, 240. ISBN 973-9338-77-1
# Augusto da Costa

Augusto da Costa (Rio de Janeiro, 22 d'octubre de 1920 - 1 de març de 2004) fou un futbolista brasiler de la dècada de 1940.

## Trajectòria

Fou el capità de la selecció del Brasil que participà en el Mundial de 1950. Jugà un total de 20 partits amb la selecció, en els quals marcà un gol. Va jugar pel São Cristóvão, de 1936 a 1944. El 1945 ingressà al Vasco da Gama, club on es retirà el 1954.

## Referències

* ↑ «Todos os brasileiros - 1950» (en portuguès). FolhaOnline, 09-12-2005. [Consulta: 16 desembre 2017].
* ↑ Perfil a sambafoot
# Chonemorpha

Chonemorpha és un gènere de fanerògames de la família de les Apocynaceae. Conté 10 espècies.
És originari de les regions tropicals d'Àsia, principalment a la Xina.

## Taxonomia

El gènere va ser descrit per George Don i publicat a A General History of the Dichlamydeous Plants 4: 69, 76. 1837.

## Espècies acceptades

A continuació s'ofereix un llistat de les espècies del gènere Chonemorpha acceptades fins a l'octubre de 2013, ordenades alfabèticament. Per a cadascuna s'indica el nom binomial seguit de l'autor, abreujat segons les convencions i usos.
* Chonemorpha assamensis Furtado, Gard. Bull. Straits Settlem. 9: 115 (1935).
* Chonemorpha eriostylis Pit. in H.Lecomte, Fl. Indo-Chine 2: 1248 (1933).
* Chonemorpha floccosa Tsiang i P.T.Li, Acta Phytotax. Sin. 11: 387 (1973).
* Chonemorpha fragrans (Moon) Alston, Ann. Roy. Bot. Gard. (Peradeniya) 11: 203 (1929).
* Chonemorpha megacalyx Pierre ex Spire, Contr. Apocyn.: 76 (1905).
* Chonemorpha mollis Miq., Fl. Ned. Ind. 2: 444 (1857).
* Chonemorpha parviflora Tsiang & P.T.Li, Acta Phytotax. Sin. 11: 389 (1973).
* Chonemorpha pedicellata Rao, J. Indian Bot. Soc. 32: 44 (1953).
* Chonemorpha splendens Chun & Tsiang, Sunyatsenia 2: 157 (1934).
* Chonemorpha verrucosa (Blume) Mabb., Novon 3: 455 (1993).

## Vegeu també

* Història de la botànica
* Característiques de les apocinàcies

## Referències

* 1 2 «Chonemorpha». Royal Botanic Gardens, Kew: World Checklist of Selected Plant Families. [Consulta: 7 setembre 2009].
* ↑ Espècies a The International Plant Names Index
* ↑ Chonemorpha a PlantList
* ↑ «Chonemorpha». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 21 octubre 2013].

## Bibliografia

* Flora of China Editorial Committee. 1995. Fl. China 16: 1-479. Science Press & Missouri Botanical Garden Press, Beijing & St. Louis.
# Xenophrys palpebralespinosa

Xenophrys palpebralespinosa és una espècie d'amfibi que viu a la Xina, Vietnam i, possiblement també, a Laos.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* van Dijk, P.P., Swan, S., Shunqing, L., Datong, Y., Ohler, A. & Guanfu, W. 2004. Xenophrys palpebralespinosa. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 14 de gener de 2008.
# Plouasne

Plouasne (en bretó Plouan) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament de Costes del Nord. L'any 1999 tenia 1.358 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 1.811 | 1.726 | 1.653 | 1.553 | 1,440 | 1.358 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1995-2008 | Michèle Loiseleux | |
| 2008- | Michel Daugan | |
# Chondrostoma prespense

Chondrostoma prespense és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.
Els mascles poden assolir els 27 cm de longitud total.
Es troba a Albània, Grècia i Macedònia del Nord.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Kottelat, M. i J. Freyhof, 2007. Handbook of European freshwater fishes. Publications Kottelat, Cornol, Suïssa. 646 p.
# Chondrostoma scodrense

Chondrostoma scodrense és una espècie extinta de peix de la família dels ciprínids i de l'ordre dels cipriniformes que es trobava a Albània.

## Referències

* ↑ Agassiz L. 1832. Untersuchungen über die fossilen Süsswasser-Fische der tertiären Formationen. Neues Jahrb. Mineral. Geol. Geogn. Petrefaktenk. v. 3. 129-138.
* ↑ BioLib
* ↑ Kottelat, M., 1997. European freshwater fishes. Biologia 52, Suppl. 5:1-271.
* ↑ FishBase (anglès)
# Christian Gottlob Ernst

Christian Gottlob Ernst (Srebrna Góra, 1778 - valor desconegut), fou un organista i compositor alemany.
El seu pare, un modest empleat, no va poder donar al seu fill més instrucció que l'escola pública de la seva població natal, i encara aquesta no la va concloure, a causa dels escassos recursos de la seva família. Marxà de casa guanyant-se la vida de poble en poble com a músic ambulant, fins que al divuit anys entrà en l'escola que un músic anomenat Bürgel dirigia a Landshut, i més tard en el Seminari de Breslau, on completà els seus coneixements musicals sota la direcció de Neugebauer i Bemer.
Nomenat organista de l'església evangèlica d'Ohlau i professor de l'Escola de Música d'aquesta població el 1798, fundà una societat d'artistes, en la que aviat hi figuraren gran nombre d'amants de la música. L'Escola de la que al poc temps en fou director, adquirí gran renom, acudint a ella alumnes d'arreu de Silèsia.
Va compondre diversos salms i algunes sonates per a piano i violí (Breslau).

## Biografia

* Enciclopèdia Espasa volum nº. 20, pàg. 528. (ISBN 84-239-4520-0)
# Cerniébaud

Cerniébaud és un municipi francès situat al departament del Jura i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2007 tenia 64 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Cerniébaud era de 64 persones. Hi havia 28 famílies de les quals 8 eren unipersonals (8 homes vivint sols), 8 parelles sense fills, 8 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 77 habitatges, 25 eren l'habitatge principal de la família i 52 eren segones residències. 66 eren cases i 11 eren apartaments. Dels 25 habitatges principals, 20 estaven ocupats pels seus propietaris, 4 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 2 estaven cedits a títol gratuït; 3 tenien dues cambres, 4 en tenien tres, 6 en tenien quatre i 13 en tenien cinc o més. 22 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 10 habitatges hi havia un automòbil i a 14 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Cerniébaud el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 4 | 75 a 79 | 8 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 4 | 50 a 54 | 0 |
| 4 | 45 a 49 | 0 |
| 8 | 40 a 44 | 0 |
| 0 | 35 a 39 | 12 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 12 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 8 |
| 0 | 0 a 4 | 4 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 49 persones, 32 eren actives i 17 eren inactives. De les 32 persones actives 30 estaven ocupades (18 homes i 12 dones) i 2 estaven aturades (2 dones i 2 dones). De les 17 persones inactives 11 estaven jubilades, 4 estaven estudiant i 2 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 2 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de comerç i reparació d'automòbils i 1 d'una empresa d'hostatgeria i restauració.
L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era un taller de reparació d'automòbils i de material agrícola.
L'any 2000 a Cerniébaud hi havia 8 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Cerniébaud a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Cerniébaud a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Châtelet (Bèlgica)

Châtelet', en való Tcheslet, és una ciutat belga, a la província de l'Hainaut, dins la regió de la Valònia, al marge del riu Sambre. Châtelet forma part d'una aglomeració urbana juntament amb Charleroi. Està composta pels nuclis urbans de Châtelet, Châtelineau i Bouffioulx. El burgmestre de la ciutat és Daniel Vanderlick.
Fins a la fi de l'antic règim (1794), va ser una de les vint-i-tres Bones Viles del Principat de Lieja, per això porta el perron liegès i l'àguila imperial al seu escut. El pintor René Magritte hi va passar una part de la seva adolescència. Al centre de la ciutat hi ha un passeig Magritte on els fanals porten barrets de bolet en homenatge a l'artista. Al carrer de Bouffioulx hi ha una casa dita «maison espagnole» un edifici que data de l'època de l'ocupació castellana dels Països Baixos espanyols (1556-1714), però força malmés pels propietaris successius.

## Esdeveniments

Des del 1983 cada any se celebra un festival d'orgue a l'església de Sant Pere i Pau.

## Persones

* Pierre Paulus (1881-1959), pintor, «ressuscitat» el 2012 amb la figura d'un gegant realitzat pel taller Sarandaca de Granollers
* Gustave Camus (1914-1984),pintor
* Jean Delire (1930-2000), cinematògraf.

## Agermanaments

* Vimoutiers
* Casteltermini

## Referències

* ↑ «Festival d'Orgue de Châtelet». [Consulta: maig 2016].
* ↑ «Realisation du Geant - Juillet-octobre 2012)» (en francès). Géant Pierre Paulus. Arxivat de l'original el 2016-07-01. [Consulta: maig 2016].
* ↑ Goeffers, André «Jean Delire». Cinergie, le site du Cinémab belge, 10-11-2006.
# Casa de la Vila (Collbató)

La Casa de la Vila és una obra de Collbató (Baix Llobregat) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Es tracta d'un edifici de planta rectangular amb escala central i il·luminació a través d'una torratxa quadrada que sobresurt de la teulada a dues aigües (la torre a quatre). Al primer pis té balcons i al segon finestres amb arc de mig punt. Al darrere de la casa hi ha un pati enjardinat.

## Història

Va ser construïda a finals del segle xix. Ja en el s. XX a Collbató proliferen les segones residències, en la primera època la Família Nolla, enriquits a Cuba, adquireixen l'actual casa de la Vila. Elies Rogent al contraure matrimoni amb la pubilla d'Esparreguera, la família li cedeix el mas de Collbató: Can Rogent.
Inicialment era una casa de vacances d'una família benestant de Barcelona, adquirida l'any 1975 per l'Ajuntament de Collbató per col·locar-hi els seus serveis. El projecte de reforma és de 1975 i la obra de 1976-77.

## Referències

* 1 2 3 «Casa de la Vila». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 23 gener 2019].
* ↑ «Història | Ajuntament de Collbató». Ajuntament de Collbató. [Consulta: 3 febrer 2019].
# Casa del Firal, 31 (Olot)

La Casa del Firal, 31 és una obra d'Olot (Garrotxa) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una casa entre mitgeres situada al Passeig d'en Blay. Disposa de baixos, avui desfigurats per albergar-hi locals comercials, i dos pisos superiors. El primer té una balconada sostinguda per mènsules d'estuc decorades amb fullatges estilitzats. Els balcons estan igualment decorats amb estuc simulant pilastres amb capitells i un petit entaulament amb escut llis al centre. El segon pis té balcons amb la mateixa decoració. Cal destacar l'ornamentació de la cornisa feta amb arquets de mig punt.

## Història

Els inicis i primera configuració del Firal (Passeig d'en Blay) daten de finals de segle xv i principis del segle xvi, coincidint amb l'expansió de la ciutat cap al Nord-oest. L'any 1842 es realitza el primer projecte de remodelació realitzat per J. Massanés. L'any 1848 s'urbanitza el passeig, essent aquest un dels primers projectes d'enjardinament de la ciutat. L'any 1878 foren trets els dos rengles d'arbres per tal de substituir-los pels quatre rengles actuals. Avui és el centre principal de relació cívica i popular de la vila.

## Referències

* 1 2 «Casa del Firal, 31». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 23 setembre 2016].
# Cavall Verd

El Cavall Verd (793 m) és una muntanya en la Serra del Penyal, també coneguda amb el nom de la muntanya de Pop, situada entre els termes municipals de Benigembla i la Vall de Laguar (Marina Alta).

## Història

El Cavall Verd alberga les restes del Castell de Pop, i és per això que també rep el nom de la Muntanya de Pop. La serra on està enclavat separa els pobles de Benigembla i la Vall de Laguar. Al sud es localitza la Vall de Pop, i al nord la Vall de Laguar.
Fou un dels últims reductes de la resistència morisca de l'antic Regne de València. A mitjan novembre de 1609, els moriscs de la Vall de Pop i d'altres indrets, unes 17.000 persones, es van instal·lar dalt de la muntanya, armats amb fones, pedres i alguna ballesta, i confrontaren cinc mil soldats dels terços de Nàpols i Sicília que integraven la màquina militar més perfecta del món. El resultat del combat desigual fou evident: l'exèrcit de Felip III masacrà milers de moriscs. De la història dels supervivents que refugiaren en els escarpats de la muntanya prové la llegenda segons la qual la muntanya evoca la figura llegendària d'un cavall verd que els moriscs esperaren sense èxit per a salvar-se de l'expulsió.
Com a resultat es va perdre dos terços de la població: quan des dels ports de Dénia i Xàbia uns 42.000 moriscs embarcaren cap a Orà en un exili forçat del qual no tornarien.
En la muntanya del Cavall Verd hi ha una població de Caralluma mumbyana var. hispànica. Esta planta és endèmica del sud-est peninsular, i avui en dia sols n'hi ha tres colònies més al País Valencià.

## Referències

* ↑ de Melchor i Ramon-Baviera, Ferran; Seguí i Alemany, Vicent; Paricio i Garcia, Toni. Aproximació a la toponímia del País Valencià. Foco-Berthe, 1978, p. 105. ISBN 978-84-300-0066-1.
* ↑ Lozano, Teresa. «El municipi de Benigembla: història, població i característiques», 16-03-2021. [Consulta: 6 abril 2024].
* ↑ «El Cavall Verd: El último reducto de la resistencia de los Moriscos» (en castellà). La guia del turista, 31-12-2017. [Consulta: 6 abril 2024].
* ↑ «Caralluma munbyana» (en castellà). Flora protegida. Universitat de Múrcia, 2024. [Consulta: 6 abril 2024].
# Ciclisme als Jocs Olímpics d'estiu de 1904 - 1/4 de milla

La cursa $^1$⁄$_4$ milla va ser una de les proves de ciclisme en pista que es van disputar als Jocs Olímpics de Saint Louis de 1904. És l'única vegada que s'ha disputat aquesta prova en uns Jocs Olímpics. La prova es va disputar el 3 d'agost de 1904, prenent-hi part 11 ciclistes, tots dels Estats Units.

## Medallistes

| Or | Plata | Bronze |
| Marcus Hurley | Burton Downing | Teddy Billington |

## Resultats
### Sèries

Els dos primers classificats de cada sèrie passa a les semifinals.
| Posició | Ciclista | Temps |
| 1. | Teddy Billington | 36,0" |
| 2. | Frank Bizzoni | desconegut |
| Posició | Ciclista | Temps |
| 1. | Marcus Hurley | 35,6" |
| 2. | Frank Montaldi | desconegut |
| 3. | Oscar Schwab | desconegut |
| Posició | Ciclista | Temps |
| 1. | Oscar Goerke | 34,8" |
| 2. | Arthur F. Andrews | desconegut |
| 3. | Fred Grinham | desconegut |
| Posició | Ciclista | Temps |
| 1. | Burton Downing | 35,2" |
| 2. | Henry Wittman | desconegut |
| 3. | Anthony Williamson | desconegut |

### Semifinals

Els dos primers classificats de cada semifinal passen a la final.
| Posició | Ciclista | Temps |
| 1. | Marcus Hurley | 34,8" |
| 2. | Teddy Billington | desconegut |
| 3-4 | Frank Bizzoni | desconegut |
| 3-4 | Frank Montaldi | desconegut |
| Posició | Ciclista | Temps |
| 1. | Oscar Goerke | 33,4" |
| 2. | Burton Downing | desconegut |
| 3-4 | Arthur F. Andrews | desconegut |
| 3-4 | Henry Wittman | desconegut |

### Final

| Posició | Ciclista | Temps |
| | Marcus Hurley | 31,8" |
| | Burton Downing | desconegut |
| | Teddy Billington | desconegut |
| 4. | Oscar Goerke | desconegut |

## Referències

* ↑ «Olympedia – ¼ mile, Men». [Consulta: 12 setembre 2024].

## Enllaços externs

* Charles J.P. Lucas. The Olimpic Games 1904. Consultable a LA84 Foundation Arxivat 2009-03-04 a Wayback Machine. (anglès)
* J.E. Sullivan. Spalding's Athletic Almanac for 1905. Consultable a LA84 Foundation Arxivat 2011-08-29 a Wayback Machine. (anglès)
* Wudarski, Pawel. «Wyniki Igrzysk Olimpijskich», 1999. Arxivat de l'original el 2008-10-14. [Consulta: 15 novembre]. (polonès)