OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cal Feliu (Puig-reig)

Cal Feliu és una masia de Puig-reig, inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Masia d'estructura irregular, actualment amb les parets arrebossades i pintades de blanc, ja que amb les ampliacions pel cantó de migdia va perdre el seu esquema original i sense la típica construcció d'eixides en aquest cantó. Actualment ha quedat envoltada per un gran complex d'instal·lacions agropecuàries. El nucli originari podria ser força antic, ja que consta de murs molt sòlids fets amb carreus perfectament tallats i regulars. Posteriorment, la casa es va anar ampliant pel cantó de ponent i de migdia, on es va afegir un nou cos que deixà a l'interior el primitiu portal adovellat.
A la segona meitat del segle xix (segons les inscripcions) al costat nord-est s'hi van adossar nous cossos corresponents a dues tines i altres coberts. La coberta de la casa és a doble vessant, amb el carener paral·lel a la façana principal i amb el ràfec molt pronunciat. Les obertures de la planta superior de la façana principal són modernes. A la façana oest es conserva un arc de mig punt de dovelles, actualment tapiat. L'interior de la casa conserva l'estructura constructiva tradicional a la planta baixa, amb diferents voltes de pedra, mentre que la planta superior ha estat reformada modernament. A l'entorn de la masia es conserva un cobert de pedra, amb obertures emmarcades amb maó, i una era feta amb grans lloses de pedra.

## Història

Aquest mas va ser propietat i jurisdicció de l'Orde militar dels Hospitalers, segons consta en documents, al segle xvii. Per les dates gravades en diverses llindes es pot conèixer l'antiguitat de la casa i les dates de les successives reformes. Així, algunes de les llindes de la part més antiga de la masia porten les dates 1689 i 1692. Al llarg dels segles xviii i xix la casa s'engrandí, segons les inscripcions de la llinda d'una finestra lateral (1703); la inscripció en una dovella tapiada (1773); la inscripció al portal d'entrada (Martí Faliu 1853). També trobem inscripcions als carreus de les construccions de les tines: 1878, 1871. Entorn de 1980 es construí la casa nova, a pocs metres de l'antiga masia.

## Referències

* 1 2 «Cal Feliu». pat.mapa. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 20 setembre 2014].
* 1 2 Serra Rotés, Rosa. «Cal Feliu». Mapes de patrimoni cultural. Diputació de Barcelona.
# Cal Feliuet

Cal Feliuet és una casa situada a la plaça de l'Arbre de Castellciutat que pertany al municipi de la Seu d'Urgell a la comarca de l'Alt Urgell protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edifici situat entre mitgeres, amb la façana en xamfrà i donant a la Plaça de l'Arbre. Es tracta d'una construcció de quatre altures, planta baixa, dos pisos i golfes. Destaquen la simetria de la distribució dels vans així com alguns elements de caràcter classicista, com els arcs rebaixats i les cartel·les que sustenten els balcons i la tribuna; i d'altres de caràcter més medievalista, com és la forma d'arc conopial que presenten algunes dels emmarcaments de les finestres. Destaca sobretot el cos sortint de la tribuna, en la part central de la façana, amb una balustrada en el seu coronament. Culmina l'edifici amb un ràfec prounciat a mode de barbacana.

## Referències

* ↑ «Cal Feliuet». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 31 octubre 2018].
# Cantó de Saint-Amand-Longpré

El cantó de Saint-Amand-Longpré és un cantó francès del departament de Loir i Cher, situat al districte de Vendôme. Té 13 municipis i el cap és Saint-Amand-Longpré.

## Municipis

* Ambloy
* Authon
* Crucheray
* Gombergean
* Huisseau-en-Beauce
* Lancé
* Nourray
* Prunay-Cassereau
* Saint-Amand-Longpré
* Saint-Gourgon
* Sasnières
* Villechauve
* Villeporcher

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1973 | Auguste Grellet | radical |
| 1973-2001 | Jean Desanlis | CDP, després UDF |
| 2001- | Serge Lepage | NC |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| 5.161 | 4.865 | 4.423 | 4.347 | 4.289 | 4.447 | 4.867 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Cantó de Retornac

El cantó de Retornac és un cantó francès del departament de l'Alt Loira, situat al districte de Sinjau. Té 3 municipis i el cap és Retornac.

## Municipis

* Retornac
* Saint-André-de-Chalencon
* Solignac-sous-Roche

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1964-1976 | Jean Saby | Divers gauche |
| 1976-1982 | Charles Communal | UDF-CDS |
| 1982-1994 | Raymond Déchiron | PCF |
| 1994-2001 | Pierre Maurige | Divers droite |
| 2001- | Pierre Astor | RPR |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 3.447 | 3.213 | 3.024 | 2.719 | 2.662 | 2.722 | 3.138 |
# Cantó de Villiers-sur-Marne

El cantó de Villiers-sur-Marne és un cantó francès del departament de Val-de-Marne, situat al districte de Nogent-sur-Marne. Des del 2015 té 3 municipis i el cap és Villiers-sur-Marne.

## Municipis

* Bry-sur-Marne
* Le Plessis-Trévise
* Villiers-sur-Marne

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1970-1982 | André Rouy | Divers gauche |
| 1982-1988 | Jean-Jacques Jégou | Divers droite, després UDF-CDS |
| 1988-1994 | Serge Delaporte | PS |
| 1994-2003 | Jacques-Alain Bénisti | UDF |
| 2003-2008 | Didier Dousset | UDF, després MoDem |
| 2008- | Simonne Abraham-Thisse | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2010 |
| 18.248 | 24.181 | 35.284 | 35.587 | 37.323 | 43.288 | 46.532 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Cantó de Vimoutiers

El cantó de Vimoutiers és un cantó francès del departament de l'Orne, situat al districte d'Argentan. Té 19 municipis i el cap es Vimoutiers.

## Municipis

* Aubry-le-Panthou
* Avernes-Saint-Gourgon
* Le Bosc-Renoult
* Camembert
* Canapville
* Les Champeaux
* Champosoult
* Crouttes
* Fresnay-le-Samson
* Guerquesalles
* Orville
* Pontchardon
* Le Renouard
* Roiville
* Saint-Aubin-de-Bonneval
* Saint-Germain-d'Aunay
* Le Sap
* Ticheville
* Vimoutiers

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1955 | René Laniel | CNIP |
| 1955-1967 | Augustin Gavin | UDR |
| 1967-1973 | M. Gaulin | Divers droite |
| 1973-1998 | Jean Dumeige | RI, després RPR |
| 1998- | Guy Romain | Divers droite, després UMP |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| 8.695 | 9.295 | 9.133 | 8.772 | 8.279 | 8.131 | 7.558 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Cantó de Saurnac

El cantó de Saurnac és un cantó del departament francès de la Corresa, a la regió de la Nova Aquitània. Està inclòs al districte d'Ussel i abasta vuit municipis. El cap cantonal és Saurnac.

## Municipis

* Belachassanha
* Chavanac
* Miuvachas
* Pèira Levada
* Sent German las Vòlps
* Sent Remic
* Sent Sestari
* Saurnac

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1971-1982 | Bernard Coutaud | PS |
| 1982-1994 | Marcel-Auguste Cloup | RPR |
| 1994-2001 | Marcel Orliange | Divers droite |
| 2001-2008 | Corinne Desassis-Bucque | UMP |
| 2008- | Pierre Coutaud | Divers gauche |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 2.916 | 3.472 | 3.284 | 3.047 | 2.767 | 2.454 | 2.442 |

## Vegeu també

* Cantons de la Corresa
# Camarzana de Tera

Camarzana de Tera és un municipi de la província de Zamora, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 1174 | 1099 | 1014 | 988 |
# Canyella (desambiguació)

«Canyella» té aquests significats:
* Canyella, escorça aromàtica del canyeller
* Canyella blanca, producte obtingut del canyeller blanc.
* Canyella, varietat de perera allargada i de mida mitjana
* Canyella (anatomia), o canella, part frontal de la cama
* Canyella (color)
Vegeu també Canella
Viccionari
# Canyella (anatomia)

La canyella, canella, canya, sec o os de la cama és la part anterior de la cama (per tant, oposada al panxell), sobre mateix de la cara anterior de la tíbia.

## Referències

* ↑ «canyella» Diccionari Normatiu Valencià. Acadèmia Valenciana de la Llengua.
* ↑ «canella» Diccionari Normatiu Valencià. Acadèmia Valenciana de la Llengua.
* ↑ «canya» Diccionari Normatiu Valencià. Acadèmia Valenciana de la Llengua.
* ↑ «sec» Diccionari Normatiu Valencià. Acadèmia Valenciana de la Llengua.
* ↑ «os». Diccionari de la llengua catalana de l'IEC. Institut d'Estudis Catalans.
Viccionari
# Carl Forberg

Carl Forberg va ser un pilot estatunidenc de curses automobilístiques nascut el 4 de març del 1911 a Omaha, Nebraska.
Forberg va córrer a la Champ Car a les temporades 1950-1951 incloent-hi la cursa de les 500 milles d'Indianapolis de l'any 1951.
Carl Forberg va morir el 17 de gener del 2000.

## Resultats a la Indy 500

| Any | Cotxe | Sortida | Vel. mitja | Ranking | Final | Voltes | V. líder | Retirat |
| 1951 | 68 | 24 | 132.890 | 23 | 7 | 193 | 0 | A 7 voltes |
| Totals | Totals | Totals | Totals | Totals | Totals | 193 | 0 | |
| Curses | 1 |
| Poles | 0 |
| Voltes líder | 0 |
| Victòries | 0 |
| Top 5 | 0 |
| Top 10 | 0 |
| Retirades | 0 |

## A la F1

El Gran Premi d'Indianapolis 500 va formar part del calendari del campionat del món de la Fórmula 1 entre les temporades 1950 a la 1960. Els pilots que competien a la Indy durant aquests anys també eren comptabilitats pel campionat de la F1.
Carl Forberg va participar en 1 cursa de F1, debutant al Gran Premi d'Indianapolis 500 del 1951.

### Palmarès a la F1

* Participacions: 1
* Poles: 0
* Voltes Ràpides: 0
* Victòries: 0
* Pòdiums: 0
* Punts vàlids per la F1: 0
# Carlos Martín Murga

Carlos Martín Murga († Madrid, 24 de juny de 1928) fou un polític espanyol del segle xix, diputat a Corts i senador durant la restauració borbònica.
Tenia propietats immobiliàries a Sant Sebastià i fou elegit diputat del Partit Conservador pel districte de Tortosa a les eleccions generals espanyoles de 1884. Després fou escollit senador per Tarragona en 1896 i en 1898-1899.

## Referències

* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats
* ↑ Fitxa del Senat
# Can Bellver

Can Bellver és una masia del municipi de Tagamanent (Vallès Oriental) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. El seu nom fa al·lusió la vista pràcticament completa de la plana dels Vallès Oriental que li proporciona la seva ubicació.

## Arquitectura

L'edifici consta de planta baixa i pis, està fet tot ell en pedra vermella i teulada a doble vessant. En tot l'edifici hi ha poques obertures, generalment petites, quadrades i allindanades amb pedra.
La seva estructura és de tipus ramader, i per tant, als baixos es troben les quadres i corts així com altres estances, com una cuina amb llar de foc i un pati que clou l'entrada directa a l'habitatge.
A l'exterior, a l'era de batre, s'obre un porxo i una bassa que recull l'aigua de la pluja pel bestiar. Hi ha dos annexos exteriors amb funcions ramaderes. Al primer pis hi ha les cambres per als habitants, de grans dimensions, una eixida i el graner.

## Història

Datació feta segons Llobet qui assenyala que la principal època de construcció de les masies de muntanya al Montseny correspon als segles XVII i xviii.

## Referències

* 1 2 «Can Bellver». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 25 agost 2014].
# Can Bellet

Can Bellet és un edifici del municipi de Sant Cugat del Vallès (Vallès Occidental) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. El 1912 els actuals propietaris compraren la masia que era propietat del monestir de Sant Cugat.

## Descripció

Estructura de planta basilical amb planta baixa, pis i golfes. La coberta és a dos vessants amb un cos central més alt en el que s'hi ha fet dues obertures corresponents a les golfes. Estructura simètrica que es pot observar en la composició de l'eix longitudinal a on s'han situat la porta d'entrada, la finestra més gran i les golfes. La finestra i la porta són emmarcades amb pedra essent la porta de punt rodó adovellada. La façana és arrebossada en blanc i té un rellotge de sol.

## Referències

* 1 2 «Can Bellet». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 3 abril 2015].
# Carlos Santos Rubio

Carlos Santos (Múrcia, 1977) és un actor espanyol, que ha treballat a la sèrie Los hombres de Paco en el paper de "José Luis Povedilla" on aconseguí la fama. També ha aparegut en altres sèries com 7 vidas o Periodistas en episodis esporàdics. A més, participà en la pel·lícula Fuga de cerebros.

## Filmografia
### Televisió

* Policías, en el corazón de la calle (2001). Antena 3 (Un capítol)
* Un paso adelante (2002). Antena 3 (Un capítol)
* 7 vidas (2002). Telecinco (Un capítol)
* Periodistas (2002). Antena 3 (Un capítol)
* El comisario (2004)
* Los Hombres de Paco (2005-2010) Antena 3 (Personatge fix - 115 capítols).
* Los Quién (2011) Antena 3 (Un capítol)
* Los misterios de Laura (2011) La 1 (Un capítol)
* Grachi (2011) Nickelodeon (tres capítols)
* Frágiles (2012) Telecinco (Un capítol)
* Isabel (2012)
* El tiempo entre costuras (2013-2014) Antena 3
* Bienvenidos al Lolita (2014) Antena 3

### Cinema
#### Llargmetratges

* El Tuno Negro (2001) (Cameo)
* Peor imposible, ¿qué puede fallar? (2002)
* Mataharis (2007)
* Mortadelo y Filemón. Misión: Salvar la Tierra (2008)
* Fuga de cerebros (2009).
* También la lluvia (2010).
* Miel de naranjas (2012).
* Villaviciosa de al lado (2016).
* El hombre de las mil caras (2016)

#### Curtmetratges

* Paseo (2007), dir. Arturo Ruiz

### Teatre

* Don Juan (2003)
* Los tres mosqueteros (2004)
* Almacenados (2004-2005)
* Hamlet Príncipe de Trinacria (2010)
* El Negociador (2013)
* La vida resuelta (2013)

## Nominacions

| Any | Premi | Categoria | Títol | Resultat |
| 2009 | Premi Unió d'Actors, Espanya | Millor actor secundari | Los hombres de Paco | Nominat |
| 2014 | Premi Unió d'Actors, Espanya | Millor actor secundari | El tiempo entre costuras | Nominat |

## Referències

* 1 2 «Carlos Santos-Awards» (en anglès). imdb. [Consulta: 15 febrer 2014].
# Carlos Scanavino

Carlos A. Scanavino Villavicenio (11 de març de 1964) és un nedador professional d'estil lliure uruguaià.
Va participar en dos Jocs Olímpics d'estiu consecutius representant al seu país, començant el 1984. El seu millor resultat va ser el 12è lloc als 400 metres lliures de categoria masculina a Seül, Corea del Sud.

## Referències

* ↑ «Montevideo Portal - www.montevideo.com.uy - Conectados con lo nuestro». Arxivat de l'original el 2013-09-29. [Consulta: 19 octubre 2018].

## Enllaços externs

* Llista dels esportistes uruguaians als Jocs Olímpics d'estiu 1924-2008 (castellà)
# Carrasco

«Carrasco» té aquests significats:
* Carrasco (Montevideo), barri costaner de Montevideo, Uruguai
* Carrasco Norte, barri al sud-est de Montevideo, Uruguai
* Covadonga Carrasco López (1965, Ribadeo), professora i arquitecta espanyola
* Cristina Carrasco Bengoa
* Francisca Carrasco Jiménez o Pancha Carrasco (Taras, prop de Cartago, 1816 - San José de Costa Rica, ?)
* Francisco José Carrasco Hidalgo o Lobo Carrasco (Alcoi, 1959), futbolista valencià
* José Luis Carrasco Gámiz (Jaén, 1982) és un ciclista espanyol que competí entre 2005 i 2008
* Juan José García Carrasco y Gómez Benítez (Càceres, 1799-1851), hisendista i polític espanyol
* Ignasi Carrasco de Paula
* Isaías Carrasco Miguel
* Manuel Carrasco i Formiguera
* Marta Carrasco
* Mayte Carrasco (Terrassa, 1974), reportera freelance, analista i professora
* Parque Carrasco, antic balneari i actual suburbi de la capital proper a Carrasco que ara integra la Ciudad de la Costa
* Paso Carrasco, municipi de l'Uruguai al sud del departament de Canelones
* Pedro Carrasco Garrorena
* Província de Carrasco,província al Departament de Cochabamba (Bolívia)
* Rafael Carrasco Guerra (Toledo, 1940), ciclista espanyol que competí entre 1962 i 1967
* Raimon Carrasco i Azemar (Barcelona, 1924), empresari
* Rosa Maria Carrasco i Azemar (Barcelona, 1936), escolta i política
* Rossend Carrasco i Formiguera
* Rossend Carrasco Formiguera (Barcelona, 1982 – 1992), endocrinòleg i dirigent esportiu dels esports d'hivern
# Cas

«Cas» té aquests significats:
* Cas gramatical (lingüística), categoria de la flexió dels noms que serveix per indicar la funció sintàctica i semàntica dels mots en l'oració
* Cas judicial (dret), disputa entre dues parts que es resol en un tribunal
* Cas índex (epidemiologia), primer pacient diagnosticat en una epidèmia dins d'una població
* Cas de prova (enginyeria de programari), conjunt de condicions, variables i resultats esperats sota els quals un enginyer de proves avalua el funcionament d'una aplicació o un sistema de software
# Caró

Caró és el nom dels següents personatges:
* Caró de Tebes, polític tebà de l'antiga Grècia
* Caró de Làmpsac, historiador de l'antiga Grècia
* Caró de Nàucratis, historiador de l'antiga Grècia
* Caró de Cartago, historiador de l'antiga Grècia

## Vegeu també

* Caront, personatge de la mitologia grega
* Queró, diversos personatges de l'antiga Grècia
* Caro (desambiguació)
Viccionari
# Caró de Nàucratis

Caró de Nàucratis (en grec antic: Χάρων, llatí: Charon) fou un historiador de l'antiga Grècia conegut exclusivament per una entrada al lèxic medieval de la Suda.
Aquesta obra indica que Caró va escriure sobre els sacerdots d'Alexandria i la resta d'Egipte, sobre els reis de cada nació, i sobre Nàucratis i altres temes relacionats amb Egipte. Probablement es tractava de llistes de sacerdots i reis, que tal vegada feien part de l'obra o les obres historiogràfiques sobre Nàucratis i Egipte.
Els escolis a Apol·loni de Rodes esmenten un personatge anomenat Caró que era amic d'Apol·loni i que va escriure un comentari històric sobre Les Argonàutiques d'aquest mateix autor; hi ha autors que l'identifiquen amb Caró de Nàucratis, però d'altres l'identifiquen amb Caró de Cartago i altres consideren que podria ser un tercer personatge desconegut.

## Referències

* ↑ «Charon 8». A: Realencyclopädie der classischen Altertumswissenschaft.
* ↑ 3.Charon of Naucratis a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 690
# Cascades Lisboa

Les cascades Lisboa són les cascades més altes de Mpumalanga, Sud-àfrica. Estan situades a prop de l'escarpat God's Window i de les moltes altres cascades de la província de Mpumalanga, com les cascades Berlin, les cascades Lone Creek i les cascades Mac-Mac.
Les cascades Lisboa es troben al Lisbon Creek, just al nord de Graskop, a la carretera R532, als afores de la Reserva natural del canó del riu Blyde (Blyde River Canyon Nature Reserve).
Les cascades tenen 94 metres d'altura i van ser nomenades per la capital de Portugal.
Les cascades formen part de la Ruta Panorama.

## Referències

* ↑ «Panorama Route Waterfalls, Sabie & Graskop», 24-04-2012. [Consulta: 3 febrer 2018].
* ↑ «Lisbon Falls», 21-05-2011. [Consulta: 3 febrer 2018].

## Vegeu també

* Llista de cascades

## Enllaços externs

* Vistes de les cascades Lisboa
# Casa Mulà

La Casa Mulà és una obra noucentista de Mollet del Vallès (Vallès Oriental) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici aïllat de tipologia ciutat-jardí. Consta de planta baixa, pis i golfa. De la coberta, a quatre vessants, sobresurt una torre mirador. Les façnes són de composició simètrica. L'edifici s'aixeca al bell mig d'una finca de considerables dimensions, avui parc municipal.

## Història

Originàriament era una finca de propietat privada. Des de fa uns anys l'edifici allotja una escola per adults i els voltants són ara un parc municipal públic.

## Referències

* 1 2 «Casa Mulà». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 21 juliol 2018].

## Enllaços externs

* Casa Mulà Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine., fitxa del catàleg de l'Ajuntament
# Casa Sitjes (Manresa)

La Casa Sitjes és una obra del municipi de Manresa (Bages) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Edifici d'habitatges entre mitgeres. De planta baixa, tres pisos i àtic afegit posteriorment. Composició clàssica i simètrica. Façana ordenada simètricament. Presenta en planta baixa un arc gran central carpanell i dos laterals rodons (l'un d'ells serveix d'accés a l'edifici). Façana centrada per una tribuna amb arcs recolzats sobre columnes, ocupant el primer i segon pis, al tercer galeria llindada, sostinguda per columnes. Balcons a ambdós costats de la tribuna, decorats amb brancals i llindes classicistes i baranes de ferro colat.

## Referències

* ↑ «Casa Sitjes». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 7 juny 2015].
# Carl Maria von Bocklet

Carl Maria von Bocklet (Praga, 30 de novembre de 1801 - Viena, 15 de juliol de 1881) fou un pianista, violinista, compositor, i professor de música alemany.
Bocklet anà a Praga a estudiar composició B. D. Weber, on també va estudiar violí i piano. A Viena, va entrar en contacte amb Beethoven, que va fer campanya per ell. A partir de 1820 Bocklet va treballar com a professor de música a Viena i des de 1821 va ser breument primer violinista en l'orquestra del Theater an der Wien, però després cada vegada més actiu només com un pianista. Amb Franz Schubert, va ser en termes amistosos, i va conduir a diverses de les seves obres per a piano, en part, va ser el primer, incloent la Fantasia Wanderer D 760 del seu amic. Schubert li va dedicar la seva Sonata per a piano en re major, D 850. Va ser considerat com un excel·lent improvisador, Després del 1835 va publicar, el primer volum de l'Enciclopèdia Nacional Austríaca, Bocklet era en aquella època el primer dels virtuosos vius de Viena.
A la dècada de 1840 fou bona part, de la vida més activa del concertista. Fundà una escola privada on ensenyà a tocar el piano a quatre mans al seu fill Heinrich. Entre els estudiants de Carl Maria von Bocklet hi havia Louis Köhler o Eduard Marxsen, més tard fou professor de Johannes Brahms.
Va escriure composicions per piano. El seu op. 1 era una variació sobre un vall Anton Diabelli; Aquest últim havia inspirat a nombrosos compositors per fer variacions sobre els seus propis valsos i els va publicar sota el títol Vaterländischer Künstlerverein.

## Referències

* ↑ Oesterreichische National-Encyklopädie, Erster Band (A–D), Wien 1835, S. 320.

## Bibliografia

* Andrea Harrandt: Bocklet, família. A: Oesterreichisches Musiklexikon. Edició en línia, Viena 2002 i següents, ISBN 3-7001-3077-5; Edició impresa: Volum 1, editor de l'Acadèmia Austríaca de Ciències, Viena 2002, ISBN 3-7001-3043-0.
* Bocklet Karl Maria von. A: Lèxic biogràfic austríac 1815-1950 (ÖBL). Volum 1, Editor de l'Acadèmia Austríaca de Ciències, Viena 1957, pàg 95.
* Constantin von Wurzbach: Bocklet, Karl Maria. A: Enciclopèdia Biogràfica de l'Imperi Austríac. 2a part. Editor de la institució tipogràfic-literari-artística (L. C. Zamarski, C. Dittmarsch & Comp.), Viena 1857, p. 5 f. (digitalitzat).
* Friedrich Blume (ed.): Música en el passat i el present. 1a Edició, 1949-1986.

## Enllaços externs

* https://imslp.org/wiki/Category:Bocklet,_Carl_Maria_von/