OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Mikel Beroiz Pérez

Mikel Beroiz Pérez, conegut com a Beroiz, (Uharte, Navarra, 4 de juny de 1989) és un jugador professional de pilota basca a mà, en la posició de defensa, en nòmina de l'empresa Asegarce tot i que va debutar com a professional en l'empresa Aspe Pilota. Va debutar el 14 d'octubre de 2008 al frontó Toki-Alai, al seu poble natal (Uharte). L'últim any com a amateur (2008), va aconseguir el títol sub-22 en el GRAVN, en el campionat d'Espanya i en el d'Europa de clubs. Com a professional en el seu primer any va aconseguir el títol en el manomanista de 2a en 2009, títol que no va poder revalidar al perdre en la final de 2010 contra Aritz Lasa.

## Palmarés

* Campió del Campionat Manomanista de 2a: 2009
* Subcampió del Campionat Manomanista de 2a: 2010
* Subcampió del Campionat Manomanista de pilota basca per parelles: 2011
* Campió del I Torneig Nitro Ciutat de Barcelona juntament amb Olaizola II

## Referències

* ↑ «Cumplen el pronóstico». El Mundo Deportivo, 02-10-2011, pàg. 38.

## Enllaços externs

* Fitxa de Beroiz en la web d'Asegarce Arxivat 2016-04-26 a Wayback Machine.
* web de l'empresa televisiva frontontv
* Federació navarresa de pilota basca.
# Schwenheim

Schwenheim (en alsacià Schwäne) és un municipi francès, situat a la regió del Gran Est, al departament del Baix Rin. L'any 2004 tenia 684 habitants. Limita a l'est amb Furchhausen, al sud-est amb Wolschheim, al sud amb Lochwiller, al sud-est amb Marmoutier i a nord-oest amb Otterswiller.
Forma part del cantó de Saverne, del districte de Saverne i de la Comunitat de comunes del Pays de Saverne.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 586 | 594 | 587 | 562 | 568 | 628 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Gérard Schalck | |
# Enric Franquesa Dolz

Enric Franquesa Dolz (Sant Cugat del Vallès, 26 de febrer de 1997) és un futbolista professional català que juga com a lateral esquerre pel CD Leganés.

## Carrera de club

Franquesa va fitxar per La Masia del FC Barcelona el 2006 des del local Club Junior 1917. Va debutar com a sènior amb el FC Barcelona B el 27 de març de 2016, entrant com a suplent als darrers minuts en el lloc del golejador Alberto Perea en una victòria per 2–0 a fora contra el CD Llosetense a la Segona Divisió B.
El 21 de juliol de 2016, Franquesa fou cedit al CE Sabadell FC de Segona B, per un any. El següent 19 de gener, després d'haver jugat poc, va marxar també cedit al CF Gavà de la mateixa categoria.
El juny de 2017, Franquesa signà contracte amb el Vila-real CF, essent assignat al Vila-real CF B també de Segona B. El 25 d'abril de 2019, va ampliar contracte fins al 2022.
El 25 de juliol de 2019, Franquesa fou cedit al CD Mirandés, acabat d'ascendir a Segona Divisió, per un any. Va debutar com a professional el 17 d'agost, com a titular, en un empat 2–2 a fora contra el Rayo Vallecano.
El 27 d'agost de 2020, Franquesa fou cedit per un any al Girona FC. El 2 de juliol de l'any següent, va signar contracte per quatre anys amb el Llevant UE de La Liga.
Franquesa va debutar a la màxima categoria el 22 d'agost de 2021, en jugar els darrers quatre minuts d'un empat 3–3 a casa contra el Reial Madrid. El 19 de gener de 2023, fou cedit al CD Leganés fins al juny.

## Referències

* ↑ «La sensación del verano» (en castellà). Mundo Deportivo, 01-10-2014. [Consulta: 20 agost 2019].
* ↑ «El Llosetense claudica ante el Barcelona B» (en castellà). Ultima Hora, 27-03-2016. [Consulta: 20 agost 2019].
* ↑ «Enric Franquesa refuerza el lateral izquierdo» (en castellà). CE Sabadell, 21-07-2016. [Consulta: 20 agost 2019].
* ↑ «Enric Franquesa, cedit al Gavà fins a final de temporada». FC Barcelona, 19-01-2017. [Consulta: 20 agost 2019].
* ↑ «El Villarreal B va cogiendo forma» (en castellà). Marca, 27-06-2017. [Consulta: 20 agost 2019].
* ↑ «Enric Franquesa vestirá de amarillo hasta 2022» (en castellà). Levante-EMV, 25-04-2019. [Consulta: 20 agost 2019].
* ↑ «Enric Franquesa jugará cedido esta temporada en el C.D. Mirandés» (en castellà). CD Mirandés, 25-07-2019. [Consulta: 20 agost 2019].
* ↑ «El VAR protagoniza la igualada en Vallecas» (en castellà). Marca, 17-08-2019. [Consulta: 17 agost 2019].
* ↑ «Enric Franquesa, primera incorporació del Girona 20–21». Girona FC, 27-08-2020. [Consulta: 28 agost 2020].
* ↑ «Levante UD and Vila-real CF agree the transfer of Enric Franquesa». Levante UD, 02-07-2021. [Consulta: 1r agost 2021].
* ↑ «El Levante UD i el CD Leganés acorden la cessió d'Enric Franquesa» (en castellà). Llevant UE, 19-01-2023. [Consulta: 19 gener 2023].

## Enllaços externs

* Enric Franquesa Dolz a BDFutbol
* Enric Franquesa Dolz, Fitxa a Soccerway
# Maserot

Maserot (en hebreu: מעשרות) (en català: "delmes") és el 7è tractat de l'ordre Zeraïm (en català: "llavors") de la Mixnà i del Talmud. Analitza els tres diferents tipus de Maaser retirats de la producció agrícola.
S'analitzen els tipus de productes predisposats per al delme, així com les circumstàncies i el moment en virtut del qual esdevé una obligació realitzar el delme. En els temps bíblics, durant els sis anys del cicle agrícola – fins al setè any que és l'any sabàtic, en el qual no hi ha atribució de delmes, el Maaser Rishon (primer delme) era donat als levites, corresponent al 10 % de la collita. El Maaser shení (segon delme) era donat en el primer, segon, quart, i cinquè any, i equival al 10% per cent de la collita restant, després de retirat el Maasser Rishon. Era portat a Jerusalem per ser consumit o venut. Si era venut, el seu valor es feia servir per comprar fruita a Jerusalem, la fruita era posteriorment consumida en la ciutat.
La darrera categoria és el Maaser Aní (el delme del pobre) que era donat als pobres en el tercer, i el sisè any del cicle. Aquests darrers delmes són analitzats més profundament en el següent tractat, Maaser Shení. El setè any del cicle és designat Shemetià, i cap delme era atribuït, ja que la terra era deixada sense cultivar. Aquests delmes eren donats amb prou feines a aquests grups, i eren consumits a Jerusalem en l'època quan el Temple era a Jerusalem, i abans d'això, quan els jueus estaven en la diàspora. Aquests delmes eren pagables a Israel, doncs amb prou feines representaven un petit percentatge de la producció agrícola de la Terra d'Israel.

## Referències

* ↑ Encyclopedia of Judaism: Ma'Aserot

## Bibliografia

* Biblioteca Google - Maaserot

## Referències bibliogràfiques

* The Talmud of the Land of Israel, Volume 7. Escrit per Martin S. Jaffee, Jacob Neusner ISBN 978-0-226-57664-0
Zeraïm (סדר זרעים)
Berajot
Peah
Demai
Kilayim
Shevit
Terumot
Maserot
Maaser Sheni
Halah
Orlah
Bikurim :
# Jean-Henri Marlet

Jean-Henri Marlet, també conegut com a Jean Henry Marlet (Autun, 18 de novembre de 1771 - París, 1847), va ser un pintor i gravador francès.
Va ser estudiant a l'Académie de Dijon, i després de la Revolució a l'estudi del baró Jean-Baptiste Regnault. Va pintar grans quadres que representaven esdeveniments històrics i va ser un dels primers artistes a utilitzar la litografia a França. Les seves proves es van fer als estudis de Lasteyrie o Engelmann, després impreses per ell mateix entre 1822 i 1832. Durant la Restauració borbònica les seves imatges eren patriòtiques, amb una vitalitat igual a la de Nicolas-Toussaint Charlet, Auguste Raffet o Carle Vernet. Va ser responsable d'una sèrie de 72 gravats que mostraven escenes a París.
* 1804 : L'Enlèvement de Briséis, Scène des Champs- Élysée, Orphée jouant de la lyre, Chasse de Diane, Les Sabines sortant de Rome - aquestes quatre composicions estan dibuixades a ploma.
* 1806 : Pie VII donnant sa bénédiction aux enfants au pavillon de Flore aux Tuileries, Les Nymphes de Calypso, guidées par l'Amour, allant mettre le feu au vaisseau d'Ulysse, La Chasse de Télémaque dans l'île de Calypso, Télémaque allant aux enfers, Naufrage de La Fère.
* 1808 : La Madeleine chez le pharisien pour l'église des Blancs- Manteaux, Un Nègre blessé pansé par des enfants, Visite d'Asker-Kan, ambassadeur de Perse, à M. de Champigny.
* 1810 : Une Première communion de jeunes filles, Un Atelier de jeunes peintres, Asker-Kan recevant des dames dans son salon à la manière persane, Trait de la vie de Fénélon, Sujets de la vie de Télémaque, Cortége de Leurs Majestés traversant la Galerie du Musée pour se rendre à la chapelle, Portrait de M. Audry, médecin, donnant des consultations chez lui.
* 1812 : La Malédiction paternelle, La Réconciliation, Raphaël recevant le pape Léon X dans son atelier lui fait voir le tableau de la Sainte Famille commandé par François Ier.
* 1814 : Charles-Quint ramassant le pinceau du Titien, Distribution d'aliments aux pauvres.
* 1817 : La Mort de l'abbé Chappe à la Californie, Sermon dans l'église du port à Clermont en Auvergne, Arrivée des prisonniers des armées alliées sur la place de Jode à Clermont, Raphaël dans son atelier peignant sa maîtresse, Concert au quinzième siècle, Buste de Louis XVIII porté en triomphe par les habitants de Nevers, Un Lutrin de village.
* 1819 : Dessins pour Les Croisades, et for La Henriade of Voltaire, Le Retour de l'exilé, Le Duc d'Angoulême visitant le Mont-de-Piété, La Reddition de Huningue, Les Missionnaires au mont Valérien.
Marlet també va produir pintures de gènere i retrats de celebritats. Va rebre una medalla el 1822 i diversos premis a París.

## Enllaços externs

* Galeria de la Biblioteca Nacional de Medicina dels Estats Units
# La Cabanella

La Cabanella és el nom d'una antiga masia del poble de la Coma, al municipi de la Coma i la Pedra, a la Vall de Lord (Solsonès)de la qual actualment se'n desconeix el lloc on estava emplaçada.
La seva existència està documentada des del segle xvii i, donat que hi ha un sector situat al vessant de llevant del Tossal d'Estivella conegut amb el mateix nom, és possible que aquesta masia s'aixequés en aquest indret.

## Referències

* ↑ Bach, Antoni. Masies del Solsonès. Consell Comarcal del Solsonès, abril 1995. D.L.: L-418/95. , pàg. 224
# Meredith Michaels-Beerbaum

Meredith Michaels-Beerbaum (Los Angeles, 26 de desembre de 1969) és una amazona de salt eqüestre estatunidenca. Esposa del genet alemany Markus Beerbaum.

## Palmarès Internacional

* 1999: Medalla d'or per equips en els Campionats d'Europa en Hickstead en Gran Bretanya amb Stella.
* 2004: 2ª en la Copa del Món en Milà, Itàlia i 1ª en la final de Top Tingues en Ginebra amb Shutterfly.
* 2005: Medalla d'or per equips en els Campionats d'Europa de Sant Patrignano a Itàlia amb el Checkmate i el 1ª en la final de la Copa del Món de Salts a Las Vegas als EUA amb Shutterfly.
* 2006: Medalla de bronze individual i per equip de Jocs Eqüestres Mundials d'Aquisgrà en Alemanya i el 1ª de la Final Top Tingues en Ginebra amb Shutterfly.
* 2007: Medalla d'or en individual i de bronze per equip en el Campionat Europeu de Mannheim a Alemanya amb Shutterfly.
* 2008: 1ª en la final de la Copa del Món de Salts amb Shutterfly
* 2009: primera amazona a guanyar tres anys consecutius la final de la Copa del Món de Salts amb Shutterfly, medalla de bronze per equip en els Campionats d'Europa en Windsor, Gran Bretanya amb Checkmate.

## Referències

* ↑ Site Top Tingues (consulta: 8/12/2006)

## Enllaços externs

* Biografía en la Fédération équestre internationale
# Santa Creu de Montclar

Santa Creu de Montclar és una església del municipi de Montclar (Berguedà) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una església romànica d'una sola nau coberta amb volta de canó lleugerament apuntada i rematada per un absis semicircular cobert amb quart d'esfera a llevant. El parament és 'de carreus de pedra de molt diverses dimensions units amb morter. La porta d'entrada està a un dels laterals i és un arc de mig punt adovellat. A l'absis trobem una finestra de doble esqueixada de petites dimensions però no hi ha més obertures. La coberta exterior és a dues aigües amb teula àrab i als peus hi ha un campanar d'espadanya d'un sol ull.

## Història

Església del s. XVII o XVIII, situada dins del terme de Montclar, ja als límits de Montmajor, molt possiblement vinculada a algun d'aquests dos castells.

## Referències

* 1 2 «Santa Creu de Montclar». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 12 novembre 2015].
# Fosa (música)

Fosa és un ascens o descens gradual fins al silenci del volum d'una cançó en el seu principi i/o final.
Prové del terme anglès Fade, de forma que podem trobar:
* Fade In. Increment del volum de la cançó des del volum zero.
* Fade Out. Disminució del volum de la cançó fins a volum zero.
Viccionari
# Maserèir

Mazerier és un municipi francès, situat al departament de l'Alier i a la regió d'Alvèrnia-Roine-Alps. L'any 2007 tenia 273 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Mazerier era de 273 persones. Hi havia 116 famílies de les quals 27 eren unipersonals (15 homes vivint sols i 12 dones vivint soles), 46 parelles sense fills, 35 parelles amb fills i 8 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 160 habitatges, 117 eren l'habitatge principal de la família, 25 eren segones residències i 18 estaven desocupats. 152 eren cases i 7 eren apartaments. Dels 117 habitatges principals, 98 estaven ocupats pels seus propietaris, 15 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 3 estaven cedits a títol gratuït; 4 tenien dues cambres, 13 en tenien tres, 41 en tenien quatre i 60 en tenien cinc o més. 96 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 43 habitatges hi havia un automòbil i a 66 n'hi havia dos o més.

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 189 persones, 139 eren actives i 50 eren inactives. De les 139 persones actives 128 estaven ocupades (68 homes i 60 dones) i 12 estaven aturades (3 homes i 9 dones). De les 50 persones inactives 31 estaven jubilades, 7 estaven estudiant i 12 estaven classificades com a «altres inactius».

### Ingressos

El 2009 a Mazerier hi havia 123 unitats fiscals que integraven 291 persones, la mediana anual d'ingressos fiscals per persona era de 17.765 €.

### Activitats econòmiques

Dels 3 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa alimentària, 1 d'una empresa de fabricació de material elèctric i 1 d'una empresa classificada com a «altres activitats de serveis».
L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era una funerària.
L'any 2000 a Mazerier hi havia 13 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 640 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Revenus fiscaux des ménages en 2008
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Mazerier a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Mazerier a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Molí del Marraco

El Molí del Marraco és una obra de Sant Martí de Riucorb (Urgell) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Sòls en queden les quatre parets, a la façana hi ha l'any 1769. El seu antic propietari era el marquès de Verdú.

## Referències

* 1 2 «Molí del Marraco». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 11 desembre 2016].
# Juprelle

Juprelle (en való Djouprele) és un municipi belga de la província de Lieja a la regió valona. Es troba enmig del camí de Lieja a Tongeren i manté el seu entorn rural malgrat la proximitat amb l'aglomeració de Lieja.

## Seccions

Fexhe-Slins, Juprelle, Lantin, Paifve, Slins, Villers-Saint-Siméon, Voroux-lez-Liers i Wihogne (Nudorp).

## Referències

* ↑ «Juprelle» (en anglès britànic). [Consulta: 3 octubre 2023].
# Miquel de Castillon

Miquel de Castillon o Castilho (fl. segle xiii) fou un trobador de Narbona. Probablement era un gentilhome de la vila de Narbona, ja que el seu nom apareix en una llista de provi homines consultat pels cònsols. Segurament fos de classe cavalleresca, pertanyent a la família de vassalls dels vescomtes de Narbona.
Segons una hipòtesi del romanista Josèp Anglada, es podria tractar de la mateixa persona anomenada Miquel de Gaucelm de Besiers que tenia lligams amb els trobadors de Besiers.
Miquel de Castillon, Codolet i Guiraut Riquier van compondre un tornejament (un partiment entre tres escriptors) anomenat A·n Miquel de Castilho (248.11 = 300.1 = 115a.1). Codolet o Codolen s'identifica probablement amb el Raymundus de Codoleto, definit com a civis Narbone (ciutadà de Narbona), originari de Codolet, a prop de Lo Pònt de Sent Esperit. Miquel de Castillon també apareix en un "concurs" poètic com a jutge d'un partiment de Guiraut Riquier i Falcó, anomenat Falco, dona avinen (248.28 = 147.1).

## Referències

* 1 2 Jeanroy, 1934, p. 397.
* ↑ Harvey, R.; Paterson, L.M.; Radaelli, A. The Troubadour Tensos and Partimens: A Critical Edition. D.S. Brewer, 2010, p. 720. ISBN 978-1-84384-197-5.
* ↑ «Guiraut Riquier · Miquel de Castilho · Codolet» (en occità i italià). Rialtoː Repertorio informatizzato dell'antica letteratura trobadorica e occitana. [Consulta: 18 març 2020].
* ↑ Una explicació sobre la numeració de la poesia trobadoresca d'acord amb el repertori de Pillet i Carstens es troba a l'article Alfred Pillet.
* ↑ Jeanroy, 1934, p. 357.
* ↑ «Guiraut Riquier · Falco» (en occità i italià). Rialtoː Repertorio informatizzato dell'antica letteratura trobadorica e occitana. [Consulta: 18 març 2020].
* ↑ Chabaneau, C. Varia provincialia: Textes provençaux en majeure partie inédits (en francès). J. Maisonneuve, 1889, p. 6.

## Vegeu també

* Llista de trobadors i trobairitz

## Bibliografia

* Jeanroy, Alfred. La poésie lyrique des troubadours (en francès). Tolosa de Llenguadoc: Privat, 1934. ISBN 978-2051016780.
# Formigueret ala-roig septentrional

El formigueret ala-roig septentrional (Herpsilochmus frater) és una espècie d'ocell de la família dels tamnofílids (Thamnophilidae).

## Hàbitat i distribució

Habita la selva pluvial, a les terres baixes de l'est de Panamà i des de Colòmbia fins al nord de Bolívia, Brasil, Veneçuela central, sud de Guyana i centre de Surinam.

## Taxonomia

Se l'ha considerat coespecífic d'Herpsilochmus rufimarginatus, però avui es consideren espècies diferents arran recents estudis

## Referències

* ↑ «Formigueret ala-roig septentrional». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/05/2021(català)
* ↑ P Boesman. 2016. Notes on the vocalizations of Rufous-winged Antwren (Herpsilochmus rufimarginatus). HBW Alive Ornithological Note 50. In: Handbook of the Birds of the World Alive. Lynx Edicions, Barcelona.
# Marquesat d'Astorga

El marquesat d'Astorga és un títol nobiliari espanyol concedit per Enric IV de Castella a Álvar Pérez Osorio el 16 de juliol de 1465. El marquesat d'Astorga és, doncs, un dels quatre marquesats més antics d'Espanya, amb distinció de Gran d'Espanya. Comporta la dignitat d'alferes major del penó de la Divisa del rei; el marquès d'Astorga era qui aixecava el penó reial en les proclamacions dels reis d'Espanya.

## Enllaços externs

* Genealogía de los marqueses de Astorga (castellà)
* Astorga cambia de marqueses Arxivat 2018-01-06 a Wayback Machine., Diario de León (castellà)
# Mestre d'Alzira

S'anomena Mestre d'Alzira un pintor, encara anònim, actiu al segon quart del segle xvi, pertanyent a l'escola valenciana del Renaixement. Probablement fou deixeble d'Hernando Yáñez de la Almedina i Hernando de los Llanos. Rebé aquest nom de Chandler R. Post i Diego Angulo Íñiguez, pel retaule de l'església de Sant Agustí d'Alzira que se li atribueix. Basant-se en les seues característiques estilístiques, s'ha relacionat el mestre aragonès de Sixena. i amb els Macip.
Entre les obres atribuïdes cal destacar:
* Retaule de la Mare de Déu de l'església de Sant Agustí d'Alzira (1527), que es conserva en l'actualitat a les Escoles Pies de Gandia.
* Retaule de Sant Pere i Sant Pau de l'església homònima de Xàtiva (ca. 1527).
* Sant Miquel (ca. 1530). Museu de Belles Arts de València, abans atribuït a Fernando Yáñez.
* Tríptic de La Magdalena (Pietat amb sant Joan i Maria Magdalena). Museu de Belles Arts de València. Amb anterioritat estigué al Museu Diocesà de València.
* San Vicent Màrtir i Sant Vicent Ferrer (ca. 1530), conservats al Museu Catedralici i Diocesà.
* Al·legoria de la prudència (ca. 1545), conservada al Museu de Belles Arts de Budapest.
* Improperis (ca. 1535-1545), conservat al Museu Catedralici i Diocesà.
* Adormició de la Mare de Déu (ca. 1527-1550), conservat a la Casa de Orduñas de el Castell de Guadalest.
* Crist amb tres àngels (ca. 1550), conservat al Museu de Belles Arts de València.
* Retaule de sant Jaume el Major (ca. 1528-1553), conservades al Museu de Dublín

## Referències

* ↑ «Mestre d'Alzira». Gran Enciclopèdia Catalana. Enciclopèdia Catalana, SAU. [Consulta: 7 octubre 2009].
* ↑ POST, Chandler Rafton. The valencian school in the early Renaissance. A History of Spanish Painting, vol XI. Cambridge-Massachusetts: Harvard University Press, 1953, pp. 289-296
* ↑ ANGULO ÍÑIGUEZ, Diego. Pintura del Renacimiento. Ars Hispaniae, vol. XII. Madrid: Plus Ultra, 1954, p. 52
* 1 2 3 «Mestre d'Alzira». Gran Enciclopèdia Catalana. Enciclopèdia Catalana, SAU. [Consulta: 19 setembre 2009].
* ↑ ALBI, José. Juan de Juanes y su circulo artístico. Valencia: Alfons el Magnànim, 1980, pp. 297-298
* ↑ CEBRIÁN MOLINA, Josep Lluís. “La primera etapa del Mestre d'Alzira: les taules xativines”. Entre el Compromís de Casp i la Constitució de Cadis, Actes de les IV Jornades d'Art i Història. Xàtiva, 2, 3 i 4 d'agost de 2012. Játiva: Ulleye, 2013, pp. 117-160
* ↑ Vegeu la imatge a Museu de Belles Arts de València, conservat al cult.gva.es
* ↑ Vegeu la imatge a Museu de Belles Arts de València (h. 1530), per al convent de Servites de Sagunt. Conservat al cult.gva.es
* ↑ Casa orduñas de Guadalest. «Adormició de Mare de Déu, Mestre d'Alzira», 2007. Arxivat de l'original el 2013-09-22. [Consulta: 1r juny 2014].
* ↑ Museo de Bellas Artes de Valencia. «Cristo sobre el sepulcro con tres ángeles», 2011. Arxivat de l'original el 2013-07-12. [Consulta: 1r juny 2014].
* ↑ Martiri de Sant Jaume Santiago el Major, Mestre d'Alzira. «Martiri de Sant Jaume Santiago el Major, Mestre d'Alzira», 2007. Arxivat de l'original el 2014-06-06. [Consulta: 1r juny 2014].
# Jean Lucas Oliveira

Jean Lucas de Souza Oliveira (nascut el 22 de juny de 1998), també conegut com a Jean Lucas, és un futbolista professional brasiler que juga per l'Olympique de Lió de centrecampista defensiu.

## Enllaços externs

* perfil oficial al Flamengo (portuguès)
* Jean Lucas, Fitxa a Soccerway
# Jura

«Jura» té aquests significats:
* Cantó del Jura, cantó de Suïssa
* Departament del Jura, departament francès
* Jura (Hèbrides), illa de la costa escocesa, a l'arxipèlag de les Hèbrides
* Jūra, riu de Lituània, afluent del Nemunas
* Serralada del Jura, cadena de muntanyes fronterera amb França, Suïssa i Alemanya
* Jura de Francònia, part alemanya de la serralada del Jura, a Baviera
* Jura de Suàbia, part alemanya de la serralada del Jura, a Baden-Württemberg
* Jura (formatge)
Viccionari