OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Barbus laticeps

Barbus laticeps és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 7 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al riu Wami (Tanzània, Àfrica).

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Pfeffer, G., 1889. Übersicht der von Herrn Dr. Franz Stuhlmann in Ägypten, auf Sansibar und dem gegenüberliegenden Festlande gesammelten Reptilien, Amphibien, Fische, Mollusken und Krebse. Jahrb. Hamb. Wiss. Anst. 6(2):1-36.

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Lévêque, C.; Daget, J. «Cyprinidae». A: Daget, J.; Gosse, J.-P.; Thys van den Audenaerde, D. F. E.. Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA) (en anglès). Volum 1. Institut de Recerca per al Desenvolupament (Orstom) i Museu Reial de l'Àfrica Central (MRAC), 1984, p. 217–342.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Barbus lauzannei

Barbus lauzannei és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 10,8 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al riu Loffa (Guinea i Libèria) i al riu Saint Paul (Libèria).

## Referències

* ↑ Cuvier G. 1816. Le Règne Animal distribué d'après son organisation pour servir de base à l'histoire naturelle des animaux et d'introduction à l'anatomie comparée. Les reptiles, les poissons, les mollusques et les annélides. Edition 1. Règne Animal (ed. 1) v. 2. i-xviii + 1-532.
* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Paugy, D., K. Traoré i P.S. Diouf, 1994. Faune ichtyologique des eaux douces d'Afrique de l'Ouest. p.35-66. A: G.G. Teugels, J.F. Guégan i J.J. Albaret (eds.) Biological diversity of African fresh- and brackish water fishes. Geographical overviews presented at the PARADI Symposium, Senegal, 15-20 de novembre de 1993. Ann. Mus. R. Afr. Centr., Sci. Zool., 275:177 p.

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Lévêque, C.; Daget, J. «Cyprinidae». A: Daget, J.; Gosse, J.-P.; Thys van den Audenaerde, D. F. E.. Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA) (en anglès). Volum 1. Institut de Recerca per al Desenvolupament (Orstom) i Museu Reial de l'Àfrica Central (MRAC), 1984, p. 217–342.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Badia de Kolimà

La badia de Kolimà (en rus: Колымская Губа; Kolymskaya Guba) és un dels principals golfs del Mar de Sibèria Oriental.
La badia agafa el seu nom de les Terres Baixes de Kolimà, la línia costanera de les quals forma tota la meitat est de la badia. El mar d'aquesta badia està glaçat durant nou mesos a l'any i sovint i suren trossos de gel.
A la part central de la badia hi ha l'illa Kolesovsky i l'Otmel Kolesovskaya. Més cap a l'oest el riu Indigirka flueix cap al mar formant un gran delta. El riu Sundrun desemboca al límit nord-oest d'aquesta badia
La badia Kolimà no s'ha de confondre amb el Golf del Kolimà, que és més gran i està més a l'est.
Administrativament la badia de Kolimà pertany a la república Sakhà (Iacútia) de la Federació Russa.

## Referències

* Location Arxivat 2008-01-09 a Wayback Machine.
* Wetlands in Russia
# Bassià d'Efes

Bassià fou bisbe d'Efes (444-448). Vivia a Efes i per la seva compassió i caritats es va fer estimar del poble. El bisbe d'Efes, Memnó, va promoure el seu trasllat al bisbat d'Evaza, com a bisbe però Bassià va rebut-jar la consagració a la que fou obligat per la força un temps després pel bisbe Basili, successor de Memnó.
A la mort de Basili (444), Bassià, amb l'entusiasme popular, el va succeir i el nomenament fou confirmat per Teodosi II, i, a contracor per Procle, patriarca de Constantinoble. Durant quatre anys va governar la seu, però a la Pasqua del 448 fou empresonat pels seus rivals i es va sol·licitar a l'emperador la seva destitució que va remetre el cas als caps religiosos: el Papa Lleó I, i els patriarques o arquebisbes de Constantinoble, Alexandria i Antioquia; tots quatre van declarar que l'elecció de Basili era invalida i fou nomenat bisbe Esteve. El concili de Calcedònia el 29 d'octubre del 451 va considerar la reclamació de Basili, i va declarar la seu vacant. Esteve i Bassià foren retirats amb una pensió amb rang de bisbes.

## Referències

* ↑ Herbermann, Charles. «Bassianus». A: Catholic Encyclopedia (en anglès). Robert Appleton Company, 1913.
* ↑ Jacques-Paul Migne (redacció) & Adolphe-Charles Peltier, Dictionnaire universel et complet des conciles Arxivat 2007-09-21 a Wayback Machine., Encyclopédie théologique, Paris, Editorial J.-P. Migne, 1847, pàgines volum I, columnes 394-428 (en català: Diccionari universal i complet dels concilis)
# Bandylita

La bandylita és un mineral de la classe dels borats. Rep el seu nom del Dr. Mark Chance Bandy (1900-1963), enginyer de mines americà, mineralogista i col·leccionista de minerals, el primer que recull el mineral.

## Característiques

La bandylita és un borat de fórmula química CuB(OH)₄Cl. Cristal·litza en el sistema tetragonal. La seva duresa a l'escala de Mohs és 2,5, i és soluble en aigua. S'altera fàcilment a eriocalcita quan s'exposa a l'aire. L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat al Museu Nacional d'Història Natural dels Estats Units, a Washington, amb el número de catàleg C5459.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la bandylita pertany a «06.AC - Monoborats, B(O,OH)₄, amb i sense anions addicionals; 1(T), 1(T)+OH, etc.» juntament amb els següents minerals: sinhalita, pseudosinhalita, behierita, schiavinatoïta, frolovita, hexahidroborita, henmilita, teepleïta, moydita-(Y), carboborita, sulfoborita, lüneburgita, seamanita i cahnita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta l'any 1938 a la mina Queténa, al dipòsit de coure de Toki, que es troba al districte de Chuquicamata, a Calama, a la província d'El Loa (Regió d'Antofagasta, Xile), on sol trobar-se associada a altres minerals com eriocalcita i atacamita. Sembla que també ha estat descrita al districte de Magallanes i al Taltal, tots dos indrets a la província d'Antofagasta.

## Referències

* ↑ «Bandylite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 4 juny 2017].
# Beatenberg

Beatenberg és un municipi del cantó de Berna (Suïssa), situat districte d'Interlaken.

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
# Tir esportiu

Els esports de tir són un grup col·lectiu d'activitats esportives competitives i recreatives que impliquen proves d'exactitud, precisió i velocitat en el tir; s'utilitzen diversos tipus d'armes de foc a distància, referides principalment a les armes de foc i pistoles d'aire, en formes com pistoles, rifles i escopetes.

## Història als Jocs Olímpics

El campió francès de tir esportiu i fundador dels Jocs Olímpics moderns, Pierre de Coubertin, va participar en moltes d'aquestes primeres competicions. Aquest fet va contribuir a la inclusió de cinc esdeveniments de tir als Jocs Olímpics d'Estiu de 1896. Al llarg dels anys, les normatives i les competicions han canviat diverses vegades per mantenir-se al dia amb la tecnologia i els estàndards socials. Antigament, els objectius del trets tenien formes d'humans o d'animals, però actualment tenen una forma circular per evitar associar aquest esport amb la violència. Al mateix temps, s’han eliminat alguns esdeveniments i se n’han afegit de nous. Els Jocs Olímpics d'Estiu del 2004 van incloure tres disciplines de tir (rifle, pistola i escopeta) on els atletes van competir per 51 medalles en 10 proves masculines i 7 de femenines.
Als Jocs Olímpics, l'esport de tir sempre ha tingut la distinció de concedir les primeres medalles dels Jocs. A nivell internacional, la Federació Internacional de Tir Esportiu (ISSF) supervisa tots els esdeveniments de tir olímpic de tot el món, mentre que els òrgans nacionals de govern (NGB) administren l'esport a cada país.
Havent establert originalment el tir com a esport organitzat als Estats Units d'Amèrica, l'Associació Nacional del Rifle va ser escollida per administrar la participació dels Estats Units en els jocs olímpics. L'ANR va gestionar i va donar suport financer a esports de tir internacionals i convencionals (és a dir, partits nacionals) durant més de 100 anys fins a la formació de l'associació USA Shooting.

## Referències

* ↑ «Handgun Sports • NSSF» (en anglès). [Consulta: 17 març 2021].
* ↑ «Rifle Sports • NSSF» (en anglès). [Consulta: 17 març 2021].
* ↑ «Shotgun Sports • NSSF» (en anglès). [Consulta: 17 març 2021].
* ↑ Australia, Sporting Shooter's Association of. «| Sporting Shooters' Association of Australia (SSAA)». ssaa.org.au. [Consulta: 12 agost 2016].
* ↑ «USA Shooting History» (en anglès).
# Acqueville (Calvados)

Acqueville és un antic municipi francès situat al departament de Calvados i a la regió de Normandia. L'any 2018 tenia 187 habitants. Des del 1r de gener de 2019 es va integrar en el municipi nou de Cesny-les-Sources amb l'estatut de municipi delegat. Cesny-les-Sources és el resultat de la fusió de Cesny-Bois-Halbout, Acqueville, Angoville, Placy i Tournebu.

## Demografia

El 2007 la població era de 159 persones. Hi havia 64 famílies i 73 habitatges, tots eren cases.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 112 persones, 86 eren actives i 26 eren inactives. Hi havia vuit empreses, principalment de serveis de proximitat. L'any 2000 hi havia 11 explotacions agrícoles que conreaven un total de 536 hectàrees.

## Referències

* ↑ «Commune de Cesny-les-Sources (14150)». Insee. [Consulta: 14 gener 2022].
* ↑ Fournier, Mariam «Calvados. Cesny-les-Sources, une nouvelle ville à naître» (en français). Ouest France, 31-12-2018.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Exploitations agricoles
# Villar de Cañas

Villar de Cañas és un municipi de la província de Conca, a la comunitat autònoma de Castella-La Manxa. El 22 de gener del 2010 el ple de l'ajuntament va aprovar per unanimitat sol·licitar al Ministeri d'Indústria espanyol la voluntat que el Magatzem Temporal Centralitzat de residus radioactius (ATC) s'instal·lés al seu territori.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 513 | 458 | 432 | 457 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Guadalajara (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 5 març 2021].
* ↑ «Un segundo municipio manchego del PP pide tener el almacén nuclear» (en castellà). El Mundo.es, 27-01-2010 [Consulta: 30 desembre 2011].
# Don Camilo

El Don Camilo és un cabaret de París fundat per Jean Vergnes és al 6è districte, al barri de Saint-Germain-des-Prés. Cada vespre un sopar-espectacle és amenitzat per imitadors, cantants i humoristes.

## Enllaços externs

* Pàgina web del cabaret (francès)
# Timo Mäkinen

Timo Mäkinen (Hèlsinki, Finlàndia, 18 de març de 1938 - 4 de maig de 2017) fou un destacat pilot de ral·lis finlandès de la dècada dels 60 i 70 dels denominats "finlandesos voladors". És el pare del també pilot de ral·lis Tommi Mäkinen, guanyador 4 vegades del Campionat Mundial de Ral·lis.
La primera victòria de Timo Mäkinen fou l'any 1964 a bord d'un Mini Cooper S al Tulip Ral·li. L'any següent va aconseguir vèncer també amb un Mini al mític Ral·li de Monte-Carlo. Cal fer ressaltar també les 4 victòries aconseguides posteriorment al Ral·li dels 1000 Llacs els anys 1965, 1966, 1967 i 1973, així com les 3 consecutives al RAC Ral·li els anys 1973, 1974 i 1975.
Altres victòries d'aquest finlandès volador són el Ral·li Àrtic de 1973 o el Ral·li de Costa d'Ivori dels anys 1974 i 1976.
Es retirà l'any 1981, si bé l'any 1994, amb motiu del 30è aniversari de la victòria d'un Mini al Ral·li de Monte-Carlo, hi prengué part, però va haver d'abandonar per problemes mecànics.

## Referències

* ↑ «TIMO MÄKINEN, EL 'FINLANDÉS VOLADOR', FALLECIÓ» (en castellà). [Consulta: 2 juny 2024].
# The Creedence Clearwater Revival Definitive Collection

The Creedence Clearwater Revival Definitive Collection és un disc de Creedence Clearwater Revival editat i comercialitzat per Fantasy Records, l'any 1993.

## Llista de cançons

* Green River - 2:31
* Proud Mary - 3:07
* Bad Moon Rising - 2:20
* Travelin Band - 2:07
* Who´Ill Stop The Rain? - 2:28
* Down On The Corner - 2:43
* Lodi - 3:08
* Up Around The Bend - 2:40
* Have You Ever Seen The Rain? - 2:39
* Lookin Out My Back Door - 2:31
* It Came Out Of The Sky - 2:52
* Sweet Hitch-Hicker - 2:55
* Molina - 2:41
* Born On The Bayou - 5:14
* Tombstone Shadow - 3:36
* Don't Look At Me Now (Aint You Or Me) - 2:10
* Hey tonight - 2:41
* Pass The Voice - 11:02
* Fortunate Son - 2:20
* Cotton Fields - 2:53
# Sant Andreu de Llar (església vella)

Sant Andreu de Llar és l'església, antigament sufragània del poble nord-català de Llar, del terme comunal de Canavelles, de la comarca del Conflent.
Està situada allunyada uns 500 metres al nord-est del poble de Llar. Té al seu costat meridional l'antic cementiri parroquial.

## Història

Sant Andreu de Llar fou probablement una possessió de Sant Miquel de Cuixà, procedent del monestir desaparegut de Sant Andreu d'Eixalada. És possible que sigui l'església de Sant Andreu de prop de Canavelles esmentada el 846 en una donació al monestir d'Eixalada feta pel comte Berà I. Un segon esment, aquest més segur que l'anterior, del 950, és la confirmació feta pel papa Agapit II de les propietats de Cuixà, tornades a confirmar el 1.011 pel papa Sergi IV. El segle xix es construí la nova església de Sant Andreu, i aquesta església quedà desafectada, i aviat abandonada.

## L'edifici

És una petita església de nau única capçada a llevant per un absis semicircular. La volta que cobreix la nau és de canó llis, lleugerament apuntada, com ho és també l'arc triomfal. Exteriorment, l'absis és mig enterrat, cosa que ha tapiat la finestra de doble biaix del centre de l'absis. Una altra finestra estreta i llarga, amb llinda, és al mur de ponent. La porta, senzilla, és a migdia.
La part nord de l'església és assentada damunt de la roca viva, que és tallada a plom fins a l'alçada d'un metre. L'aparell és d'esquist, i correspon a una obra del segle xi.

## Bibliografia

* Becat, Joan. «28 - Canavelles i Llar». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. II. Montoriol - el Voló. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Gavín, Josep M. «Conf 12. Sant Andreu de Llar». A: Capcir - Cerdanya - Conflent - Vallespir - Rosselló. Barcelona: Arxiu Gavín, 1978 (Inventari d'esglésies, 3*). ISBN 84-85180-12-7.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Canavelles». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.
* Ponsich, Pere; Puigferrat i Oliva, Carles. «Canavelles: Sant Andreu de Llar». A: La Cerdanya, el Conflent. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1995, p. 545-546 (Catalunya romànica. Volum VII). ISBN 84-77399-51-4.

## Referències

* ↑ L'església vella de Sant Andreu de Llar en els ortofotomapes de l'IGN
# Llinars

«Llinars» té aquests significats:
* Llinars (Odèn), entitat de població al municipi d'Odèn (Solsonès)
* Llinars (Capolat), entitat de població al municipi de Capolat (Berguedà)
* Llinars de l'Aiguadora, entitat de població al municipi de Castellar del Riu (Berguedà)
* Cal Llinars, masia al municipi d'Artesa de Segre (Noguera)
* Mas Llinars, masia al municipi d'Agullana (Alt Empordà)
* Can Llinars, masia al municipi de Sant Pere de Vilamajor (Vallès Oriental)
* Aigua de Llinars, riu prepirinenc de les comarques del Berguedà, Solsonès i Bages, afluent per l'esquerra del Cardener
* Coll de Llinars, coll al municipi d'Alfara de Carles (Baix Ebre)
* Llinars del Vallès, municipi del Vallès Oriental
* Baronia de Llinars, jurisdicció senyorial concedida el segle xvi que primer va pertànyer als Corbera i després al llinatge dels Santcliment, cognomenats Corbera-Santcliment
# Tir i arrossegament

El tir i arrossegament (o també tir i arrastre) és un esport que consisteix en la cursa d'un cavall carregat amb un carro ple de sacs. L'esport és tradicional i autòcton de molts pobles del País Valencià i de les Terres de l'Ebre en Catalunya.
Normalment, les competicions es desenvolupen sobre una pista de sorra, al llarg de la qual s'han de fer tres parades obligatòries. La càrrega de sacs sol ser de dues vegades el pes de la cavalleria. Cada cavall és guiat per un sol carreter i no es permet cap ajuda durant la cursa, exceptuant la de l'àrbitre, que acompanya el trajecte del carro, verifica que es fan les parades reglamentàries i controla el temps. Aquell cavall que trigue menys temps a passar la pista és el guanyador.
Per tal d'afavorir la competitivitat i les oportunitats de guanyar, les cavalleries es distribueixen en diverses categories segons el seu pes (0-120 kg; 120-220 kg; 220-320 kg; 320-420 kg; 420-520 kg; 520-fins al límit).
Les curses també inclouen proves de dues, tres, i quatre cavalleries que estiren del mateix carro, cadascuna guiada per un carreter per cavall i on la coordinació d'animals i carreters ofereix un espectacle ple de força.

## Referències

* ↑ «arrastre» Diccionari Normatiu Valencià. Acadèmia Valenciana de la Llengua.
* ↑ «Un total de 200 caballos percherones participarán en el Concurso de Tiro y Arrastre de Castellón — Castellón Diario. Periódico Digital. Noticias de Castellón» (en castellà). Castellón Diario. Periódico Digital. Noticias de Castellón. Arxivat de l'original el 2014-01-09 [Consulta: 3 agost 2018].
* ↑ País, Ediciones El «Deportes autóctonos en Valencia» (en castellà). El País [Madrid], 30-05-1982. ISSN: 1134-6582.
* ↑ «Deltebre | Viulebre». Arxivat de l'original el 2018-08-03. [Consulta: 3 agost 2018].
# Acquarossa

Acquarossa és un municipi del cantó de Ticino (Suïssa), cap del districte de Blenio.

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
# Villaquirán de los Infantes

Villaquirán de los Infantes és un municipi de la província de Burgos a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Forma part de la comarca d'Odra-Pisuerga.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 | 2007 |
| 222 | 222 | 221 | 187 | 169 |
# Don Carlos

«Don Carlos o Don Carlo» té aquests significats:
* Don Carlos (cantautor) (Kingston, 1952), cantant i compositor de reggae jamaicà
* Don Carlos (Schiller), drama en cinc actes escrit per Friedrich Schiller entre 1783 i 1787
* Don Carlos (Verdi), òpera en cinc actes de Giuseppe Verdi, sobre un llibret de Joseph Méry
* Don Carlo (Francesc Soler i Rovirosa), teatrí fet per Francesc Soler i Rovirosa el 1870 per a preparar l'escenografia de l'òpera de Verdi del mateix nom
# Beregovoie (Primórie)

* Per a altres significats, vegeu «Beregovoie».
Beregovoie (en rus: Береговое) és un poble del krai de Primórie, a l'Extrem Orient de Rússia, que en el cens del 2010 tenia 453 habitants.

## Referències

* ↑ «Административно-территориальное управление Фрунзенского района». Arxivat de l'original el 2012-10-09. [Consulta: 21 juny 2018].
# Barranca (ciutat peruana)

Barranca és una ciutat portuària a la costa central del Perú, capital del districte i de la província homònims al departament de Lima. És a 175 km al nord de Lima. El 2015 tenia 58.749 hab.
La ciutat és en una franja del centre nord-occidental de la província de Barranca a prop de la vall de riu Pativilca. La seva Plaça Major se situa 10 msnm. Limita al nord amb els districtes de Pativilca i Paramonga, a l'est amb el departament d'Ancash, al sud amb els districtes de Supe Puerto i Supe Pueble, i a l'oest amb l'oceà Pacífic. Gaudeix d'un clima desèrtic.

## Notes

* ↑ «Directorio Nacional de Centros Poblados - Censos Nacionales 2017». INEI. [Consulta: 10 octubre 2018].
* ↑ «“Poblaciones de los distritos de Huaura y Huacho."». Perú: Estimaciones y Proyecciones de Población Total por Sexo de las Principales Ciudades, 2000-2015. Instituto Nacional de Estadística e Informática.
* ↑ «Clima: Barranca». climate-data.org. [Consulta: 9 juny 2017].

## Vegeu també

* Caral

## Enllaços externs

* Sitio web oficial
* Barranca a Facebook
* Barranca canal a YouTube
* Guía de Barranca
# Beregóvoie-Vtoroie

Beregóvoie-Vtoroie - Береговое-Второе (rus) - és un poble de l'óblast de Bélgorod, a Rússia. El 2010 tenia 43 habitants. Pertany al districte (raion) de Prókhorovka.

## Referències

* ↑ «Схема территориального планирования Белгородской области». Федеральная государственная информационная система территориального планирования (ФГИС ТП).
* ↑ «Avdeyevka» (en anglès). GeoNames. Arxivat de l'original el 2022-02-04. [Consulta: 4 febrer 2022].
* ↑ Бобов А. Начало заселения района / А. Бобов //Истоки. – 2001. – 10 янв.
* ↑ Koriakov, I. B. «База данных «Этно-языковой состав населённых пунктов России»». Arxivat de l'original el 2021-10-05. [Consulta: 4 febrer 2022].
# Toco Para Vos

Toco Para Vos és un grup musical uruguaià de cúmbia pop format el 2013. La banda es creà el 2013 quan Bautista Mascia, Andrés Urioste i Sebastián Muñoz s'ajunten amb altres companys de l'institut i de l'equip de rugbi i hi incorporen María Deal, cosina segona de Mascia, com a veu principal del grup.
El seu primer tema va ser compost el 2014 per Mascia, «Hasta la luna», tot i que l'èxit els arribà l'any següent amb «Solo necessito», superant les 80 milions de visites a Youtube. Els integrants de Toco Para Vos han reconegut que per crear la seva música tenen com a influència el grup argentí Agapornis i la música brasilera.
El juny de 2016, van llançar el seu primer disc amb el segell Warner Music, titulat #TocoParaVos. Conté 11 temes, alguns de ja coneguts i d'altres de nous, amb col·laboracions d'Álex Ubago, Los Bonnitos i Gustas Mio.

## Discografia

* 2016: #TocoParaVos

## Referències

* ↑ «La cumbia pop pasó de moda y es difícil que surjan bandas nuevas» (en castellà), 07-03-2020. [Consulta: 3 juny 2021].
* ↑ CMTV. «CMTV - Biografía de Toco Para Vos». www.cmtv.com.ar. [Consulta: 17 juliol 2016].
* ↑ Valero, Camila. «"Fuimos los primeros"». [Consulta: 17 juliol 2016].
* ↑ elpais.com.uy. «La cumbia dulce: Meri Deal y el suceso de Toco para vos» (en espanyol europeu). www.elpais.com.uy. [Consulta: 17 juliol 2016].
* ↑ «Gerente de Warner Music: #TocoParaVos es más que una moda pasajera». [Consulta: 17 juliol 2016].
* ↑ «Toco para vos estrenan nuevo disco y se meten en la pelea Márama-Rombai: "Está todo armado"». [Consulta: 17 juliol 2016].