OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Novel·la de campus

La novel·la de campus és una obra l'acció de la qual transcorre íntegrament o en major mesura dins del campus d'una universitat i aquesta ubicació determina les relacions entre els diferents personatges que hi apareixen. Com a gènere independent va sorgir a mitjans del segle XX en l'àmbit anglosaxó i es va estendre fins a l'actualitat.
Poden existir diferents tipus de novel·la de campus: aquelles centrades en un públic juvenil que pot interessar-se en la maduració dels estudiants que assisteixen a la universitat per primer cop (i serien per tant properes a l'esperit de la Bildungsroman), les que intenten descriure la jerarquia social interna o el món intel·lectual que envolta a les diferents facultats en un estil proper al realisme, les que aprofiten el caràcter tancat de l'escenari per plantejar crims en un subgènere de la novel·la negra o aquelles on les universitats s'inscriuen dins del món de la fantasia. Existeixen versions paròdiques de cadascun d'aquests subgèneres.
Justament aquest caràcter polièdric fa que determinats crítics afirmin que no és un gènere literari propi, perquè l'únic que la defineix és l'ambientació en un espai concret, un escenari, que és un element més de la narrativa però no suficient per definir un gènere. El fet, però, que la majoria de novel·les de campus comparteixin punt de vista crític i desenvolupin els seus propis arquetips provoca que els estudiosos mantinguin l'etiqueta de gènere.
La novel·la de campus beu de la tradició anglesa de la literatura d'internats, on les relacions entre els estudiants i els professors marquen la pauta també en un univers tancat, aliè al món exterior i amb un calendari acadèmic, i aquelles que tenen Oxbridge com a referent, conegudes com a novel·les d'universitat. La diferència amb aquestes darreres és que les novel·les de campus tenen com a tema principal o paral·lel a la trama l'anàlisi del món del campus, no com a marc sinó com a ecosistema propi. S'acostuma a subratllar en la seva ambientació el contrast entre generacions, entre alumne o professor novell i els veterans o bé entre l'ideal de recerca i transmissió del coneixement atribuït a l'educació superior i la realitat més prosaica de la vida de la universitat. En molts dels títols més cèlebres hi ha un fort component autobiogràfic (l'autor pertany al món universitari) o bé apareixen al·lusions a situacions reals (i per tant són llegits com una roman à clef.

## Algunes novel·les de campus cèlebres

A continuació se citen obres que han marcat el gènere:
* The Masters, de Charles Percy Snow
* The Groves of Academe, de Mary McCarthy
* Lucky Jim, de Kingsley Amis
* Pnin, de Vladímir Nabókov
* Stoner, de John Edward Williams
* Giles Goat-Boy, de John Barth
* Porterhouse Blue, de Tom Sharpe
* Changing Places, de David Lodge
* White Noise, de Don DeLillo
* Wonder Boys, de Michael Chabon
* I Am Charlotte Simmons, de Tom Wolfe

## Referències

* ↑ Merriam-Webster's Encyclopedia of Literature. Merriam-Webster 1995, ISBN 0-87779-042-6
* ↑ Abrams (ed.), M. H.. A Glossary of Literary Terms. Cengage Learning,, 2014. ISBN 9781285465067 [Consulta: 26 agost 2015].
# Oclusiva bilabial sonora

La consonant oclusiva bilabial sonora és un so que es transcriu [b] en l'AFI. Apareix a moltes llengües, si bé de manera menys freqüent que el seu equivalent sord. En determinats idiomes eslaus pot tenir un al·lòfon palatalitzat.

## Característiques

* El seu mode d'articulació és oclusiu perquè hi ha una interrupció total de l'aire quan passa pels llavis.
* És una consonant oral central.
* És sonora perquè es produeix una vibració de les cordes vocals.

## En català

Té caràcter de fonema i està present en paraules com "bandera". Alterna amb l'al·lòfon. Pot estar representat per les lletres B i V, fet que causa alguns problemes a l'ortografia. Quan [b] es produeix per sonorització de [p] pot estar representat de manera excepcional per la lletra P (com a "cap buit").
Alfabet fonètic internacional :
Vocals :
Anterior
Quasi- anterior
Central
Quasi- posterior
Posterior
Tancada
•iy
•ɨʉ
•ɯu
•ɪʏ
•ɪ̈ʊ̈
ʊ
•eø
•ɘɵ
•ɤo
•e̞ø̞
•əɵ̞
•ɤ̞o̞
•ɛœ
•ɜɞ
•ʌɔ
•æ
ɐ
•aɶ
•äɒ̈
•ɑɒ
Quasitancada
Semitancada
Mitjana
Semioberta
Quasioberta
Oberta :
Consonants :
Les taules contenen símbols fonètics que potser no es mostrin correctament en alguns navegadors. :
# Nimfodor

Nimfodor és el nom dels següents personatges:
* Nimfodor d'Abdera, ambaixador de la ciutat d'Abdera
* Nimfodor d'Amfípolis, historiador de l'antiga Grècia
* Nimfodor de Siracusa, historiador de l'antiga Grècia
* Nimfodor (metge), metge de l'antiga Grècia
# Olympus OM-D E-M1

Olympus OM-D E-M1 és la gama alta de càmeres digitals sense mirall d'Olympus, adreçades a l'ús professional, amb objectius intercanviables i sensors del sistema Micro Four Thirds compartit amb Panasonic i altres empreses; la línia comprén la càmera homònima, llançada el 2013, i les seues successores: la E-M1 Mark II (2016) i la E-M1X (2019).
El 24 de gener del 2019, Olympus anuncià una edició limitada de dos mil exemplars de la Mark II en color metàl·lic (fins llavors només disponible en negre) per a commemorar el centenari de l'empresa. En juny del mateix any es publicà una nova actualització del maquinari per al model Mark II que li afegia algunes de les opcions presents en l'E-M1X, com millores en l'autofocus i la sensibilitat ISO, a més de la possibilitat d'editar els arxius RAW amb la càmera i el programa Olympus Workspace.
Taula comparativa :
| Any | Model | Processador | Sensor | FPS | Vídeo |
| 2013 | I | TruePIC VII | 16 mp | 10 | FHD |
| 2016 | II | TruePIC VIII | 20 mp | 60 | 4K |
| 2019 | X | Dual TruePIC VIII | 20 mp | 60 | 4K |
* OM-D E-M1 (2013)
* E-M1 Mark II (2016)
* E-M1X (2019)

## Referències

* ↑ Mathieu. «Olympus OM-D E-M1 vs OM-D E-M1 II – The complete comparison» (en anglés). Mirrorless Comparison, 13-01-2017. [Consulta: 2 febrer 2019].
* ↑ «Olympus OM-D E-M1 Mark II Silver» (en anglés). Olympus Global Homepage, 24-01-2019 [Consulta: 31 octubre 2019].
* ↑ «Firmware Upgrades: Version 3.0 for Olympus OM-D E-M1 Mark II» (en anglés). Olympus Global Homepage, 19-06-2019. [Consulta: 28 octubre 2019].
# Otomí de la Sierra

Otomí de la Sierra és un continu dialectal de la llengua otomí parlat a Mèxic per uns 70.000 individus a les muntanyes de la zona oriental de l'estat d'Hidalgo, Veracruz occidental i Puebla septentrional. Els parlants anomenen a la seva llengua Yųhų (Muntanyes de l'Est) o Ñųhų (Texcatepec i Tenango). Lastra 2001 el classifica com a Otomí oriental juntament amb l'otmí Ixtenco, Otomí Tilapa, i Otomí Acazulco. Les tres varietats d'Otomí de la Sierra, Muntanyes Orientals, Texcatepec, i Tenango, tenen una similitud lèxica del 70%; els dialectes de la Muntanya Oriental ho són d'un 80%, i hi serà considerat ací.

## Distribució

Els següents municipis tenen importants poblacions d'otomí de la Sierra (Dow 2005:236). Molts d'aquests municipis també tenen parlants de tepehua, Totonac, i nàhuatl.
| estat d'Hidalgo Acaxochitlan Huehuetla San Bartolo Tutotepec Tenango de Doria Tulancingo estat de Puebla Francisco Z. Mena Pahuatlán Pantepec Tlacuilotepec Tlaxco | estat de Veracruz Benito Juárez Chicóntepec Coatzintla Coyutla Huayacocotla Ixhuatlán de Madero Temapache Texcatepec Tihuatlán Tlachichilco Zacualpan |

## Fonologia

L'inventari de fonemes que figura a continuació es basa en la fonologia particular del dialecte otomí de la Sierra com ho documentaren Voigtländer i Echegoyen (1985), els inventaris de fonemes d'altres dialectes varien lleugerament del de l'otomí de la Sierra.

### Consonants

| | Bilabial | Bilabial | Dental | Dental | Alveolar | Alveolar | Palatal | Palatal | Velar | Velar | Glotal | Glotal |
| Nasal | m | m | | | n | n | | | | | | |
| Oclusiva | p | b | | | t | d | | | k | ɡ | ʔ | ʔ |
| Fricativa | ɸ | ɸ | θ | θ | | | ʃ | ʃ | x | x | h | h |
| Africada | | | | | ts | dz | | | | | | |
| Bategant | | | | | ɾ | ɾ | | | | | | |
| Aproximant | | | | | | | j | j | w | w | | |

### Vocals

| | Anterior | Anterior | Central | Central | Posterior | Posterior |
| | oral | nasal | oral | nasal | oral | nasal |
| Tancada (high) | i | ĩ | ʉ | | u | ũ |
| Semioberta | e | | ø | | | õ |
| Mitjana | ɛ | ɛ̃ | | | ɔ | |
| Oberta (low) | | | ɑ | ɑ̃ | |

## Referències

* ↑ Referències Ethnologue a les varietats de Muntanya, Texcatepec i Tenango
* ↑ Lastra 2006 p 57, Wright Carr 2005

## Bibliografia

* Dow, James W. 2005. "The Sierra Ñähñu (Otomí)." In Sandstrom, Alan R., and Enrique Hugo García Valencia. 2005. Native peoples of the Gulf Coast of Mexico. Tucson: University of Arizona Press.
* Voigtlander, Katherine; and Artemisa Echegoyen. Luces Contemporaneas del Otomi: Grámatica del Otomi de la Sierra. Mexico, D.F.: Instituto Lingüístico de Verano, 1985. (castellà)
* Wright Carr, David Charles «Precisiones sobre el término "otomí"». Arqueología mexicana, 13, 73, 2005a, pàg. 19 [Consulta: 6 desembre 2006].
* Lastra, Yolanda. Los Otomies - Su lengua y su historia. Universidad Nacional Autonoma de México, Instituto de investigaciones Antropológicas, 2006. ISBN 978-970-323388-0. (castellà)
* Lastra, Yolanda. Unidad y diversidad de la lengua. Relatos otomíes. Universidad Nacional Autonoma de México, Instituto de investigaciones Antropológicas, 2001. ISBN 968-36-9509-4. (castellà)
# Ovella Polly

L'ovella Polly va ser la primera ovella clònica i transgènica alhora. Aquest individu únic va ser creat al Roslin Institute a Edinburg, l'any 1997, cinc mesos després del naixement de l'ovella Dolly i pel mateix equip d'investigadors liderat per Ian Wilmut.
En aquest cas el procés es va dur a terme inserint un gen humà de valor terapèutic en cèl·lules fetals d'ovella i van aplicar el procediment habitual ja realitzat amb èxit en l'ovella Dolly.
Polly va ser anomenada així per ser de la raça Poll Dorset. Són ovelles transgèniques (en essència no clòniques) que produeixen la proteïna alfa1proteinasa (anteriorment coneguda com a alfa-1antitripsina) així com els factors de coagulació VII i IX.
Va morir un any després de ser clonada.
Els casos de clonació suposen un debat ètic i moral que es basa en l'existència de raons per aplicar la clonació als éssers humans, com ara la salut, i sobre quines motivacions podrien suscitar l'exercici de la clonació humana.

## Referències

* ↑ McCreath, K. J.; Howcroft, J.; Campbell, K. H. S.; Colman, A.; Schnieke, A. E. «Production of gene-targeted sheep by nuclear transfer from cultured somatic cells» (en anglès). Nature, 405, 6790, 01-06-2000, pàg. 1066–1069. DOI: 10.1038/35016604. ISSN: 1476-4687.
* ↑ Schramm, Fermin Roland «The Dolly case, the Polly drug, and the morality of human cloning» (en anglès). Cadernos de Saúde Pública, 15, 1999, pàg. S51–S64. DOI: 10.1590/S0102-311X1999000500007. ISSN: 0102-311X.
* ↑ Colman, Alan «Dolly, Polly and other ‘ollys’: likely impact of cloning technology on biomedical uses of livestock» (en anglès). Genetic Analysis: Biomolecular Engineering, 15, 3, 01-11-1999, pàg. 167–173. DOI: 10.1016/S1050-3862(99)00022-4. ISSN: 1050-3862.
* ↑ Harris, J. «"Goodbye Dolly?" The ethics of human cloning.» (en anglès). Journal of Medical Ethics, 23, 6, 01-12-1997, pàg. 353–360. DOI: 10.1136/jme.23.6.353. ISSN: 0306-6800. PMC: PMC1377577. PMID: 9451604.
* ↑ Callahan, Daniel «Cloning: The Work Not Done». The Hastings Center Report, 27, 5, 1997, pàg. 18–20. DOI: 10.2307/3527796. ISSN: 0093-0334.
# Owensville

«Owensville» té aquests significats:
* Owensville (Indiana)
* Owensville (Missouri)
* Owensville (Ohio)
# Olinta

* La pàgina és sobre el nom de pila. Per al fàsmid vegeu Olinta bubastes
Olinta (d'origen grec el significat del qual és figa Immadura) és un nom de pila usat a Itàlia i en països de parla portuguesa.

## Variants

* Masculí: Olindo, Orindo, Orlindo, Olinto.
* Femení: Olinda, Orinda, Orlinda.

## Onomàstica

* 21 de juliol

## Història

Olinta és el nom d'origen d'una illa a Croàcia. Sota la pressió dels segles, el nom va esdevenir a Solinta i més endavant Solta, que és com es coneix en l'actualitat. Les marques de la presència grega i romana a l'illa són visibles a través de tota l'illa.

## Vida animal

Existeix un fàsmid d'uns 8cm. anomena Olinta bubastes, una espècie d'origen brasiler descrita per primera vegada a Westwood (1859). Podem trobar-ne una mostra en la Col·lecció de Fàsmids del Museu de Ginebra.

## Enllaços externs

* http://it.wiktionary.org/wiki/Olinta Olinta a l Viccionaria italià.
* http://www.olinta.net Illa de Sôlta a Croàcia
* Imatge de l'insecte Olinta bubastes
* Solta Arxivat 2006-05-23 a Wayback Machine.
# Parajulis poecilepterus

Parajulis poecilepterus és una espècie de peix de la família dels làbrids i de l'ordre dels perciformes que es troba des de Corea i el nord del Japó fins a Taiwan i Hong Kong.
Els mascles poden assolir els 34 cm de longitud total.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
# Pablo Cruz y Orgaz

Pablo Cruz y Orgaz (Madrid, 1848 -) fou un polític espanyol, diputat a Corts Espanyoles durant la restauració borbònica.
Era membre del Partit Liberal Fusionista, fou elegit diputat pel districte d'Estepa (Sevilla) a les eleccions generals espanyoles de 1881 i 1886, pel d'Albacete a les eleccions generals espanyoles de 1893, pel de Mataró a les eleccions generals espanyoles de 1898, pel d'Aracena (província de Huelva) a les eleccions generals espanyoles de 1901 i pel de Medina Sidonia (província de Cadis) a les eleccions generals espanyoles de 1905. El 1905 fou subsecretari de la presidència del Consell de Ministres. i el 1907 interventor del Canal d'Isabel II

## Referències

* ↑ José Varela Ortega. El poder de la influencia: geografía del caciquismo en España (1875-1923), p.720.
* ↑ Reial decret de 24 de setembre de 1905
* ↑ Nomenament al diari ABC, 22 de març de 1907

## Enllaços externs

* Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)
# Pablo Daniel Osvaldo

Pablo Daniel Osvaldo (Buenos Aires, 12 de gener de 1986) és un exfutbolista argentí nacionalitzat italià. La seva posició dins del terreny de joc era de davanter. Va iniciar la seva trajectòria al Lanús, del qual va ser traspassat al Banfield i posteriorment al CA Huracán. Des d'aquest equip va fer el salt a Europa en fitxar per l'Atalanta BC italià. Després de ser cedit a la US Lecce va fitxar per l'Fiorentina on hi restà dues temporades abans de ser traspassat al Bologna FC.
L'hivern del 2010 fou cedit al RCD Espanyol, club que es reservà una opció de compra a final de temporada, i es convertí en el màxim golejador de la temporada, amb set gols. El 31 d'agost de 2010 l'Espanyol executa la seva opció a compra de tots els drets i passa a ser jugador del club a tots els efectes per a 5 temporades, i el 25 d'agost de 2011, el club fa oficial el traspàs d'Osvaldo a l'AS Roma per 15 milions d'euros fixes i 2,5 variables.
Va anunciar la seva retirada l'1 de setembre de 2016.

## Internacional

El 9 de novembre de 2007 Osvaldo, que té la doble nacionalitat italiana i argentina, va acceptar la convocatòria de Pierluigi Casiraghi per a formar part de la selecció italiana sub-21.

## Referències

* ↑ (castellà) Eurosport, golejadors lliga 2009-10
* ↑ «El Espanyol hace oficial el traspaso de Osvaldo a la Roma» (en castellà). El Mundo Deportivo, 25-08-2011. [Consulta: 26 agost 2011].
* ↑ «¡Pablo Osvaldo cuelga las botas!» (en castellà). [Consulta: 2 setembre 2016].

## Enllaços externs

* Pablo Daniel Osvaldo, Fitxa a Transfermarkt (anglès)
# Palau de l'Ajuntament de Sibiu

Palau de l'Ajuntament de Sibiu (en romanès Palatul Primăriei Sibiu), anteriorment Banc de Crèdit Terrestre de Sibiu, és un monument històric situat a la Plaça gran de Sibiu.

## Referències

* ↑ Ministerul Culturii - Lista Monumentelor Istorice
# Paivino

Paivino (en rus: Пайвино) és un poble de l'óblast de Novossibirsk, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 305 habitants, pertany al districte de Novossibirsk.

## Referències

* ↑ «детский сад "Лукоморье"».
# Paixà Musa Beg

Paixà Musa Beg (? - Ermenek, gener de 1345) fou emir o bei de la dinastia dels karamànides. Era fill de Bedreddin Mahmud Bey.
Laranda se sap que fou reconstruïda per Paixà Musa Beg en una data desconeguda però que havia de ser posterior a la destrucció de la ciutat, datada el 1311/1312 (Oldjeitu ?) i hi hauria residit com a governador un temps, però vers el 1318 ja era residència del seu germà Bedreddin I İbrahim Bey.
El 1323 el governador mongol il-kànida Timurtash Coban, després d'un breu parèntesi, tornava a ser a Anatòlia i en el combats contra els begs turcmans (entre 1323 i 1326) va capturar Paixà Musa Beg i el hamitoğullari Bündar Beg, però segurament el primer fou alliberat (el principat dels ashràfides amb capital a Beyshehri fou assolat fins al 1326 però es creu que amb els karamànides va mirar de pactar).
Vers 1334/1335 Ibrahim Beg governava a Laranda, el seu fill Fakhr al-Din Ahmad Beg era governador de Konya i el seu germà Khalil Beg ho era de Beyshehri, i Yakhshi Khan o Sulayman Beg governava a Ermenek. Pasha Musa Beg apareix en aquest temps com a governador de la Meca (per compte dels mamelucs) o almenys això és el que pensava Ibn Battuta, que no obstant no va visitar mai cap beg karamànida i parlava pel que li deien sense comprovació personal. Pasha Musa va anar a la Meca i de camí fou rebut pel sultà mameluc al-Nasir Nasir al-Din Muhammad que li va oferir un alt càrrec que va refusar; va estar poc temps a la Meca doncs segons va dir no podia estar lluny de la seva terra i del seu poble, i quan tornava a territori karamànida, escortat per amirs mamelucs, fou atacat pels armenis del regne d'Armènia Menor, cosa que va originar un període de lluita entre aquest regne i els mamelucs.
Musa Beg va retornar a Ermenek on el 1339/1340 va fer construir una madrassa (coneguda com a mesquita de l'amir Musa) i probablement va morir en aquesta ciutat el gener de 1345.

## Nota

* ↑ enciclopèdia de l'Islam, vol. IV pàgina 646, assenyala a Gaykhatu, però això és impossible ja que aquest havia mort el 1295
* ↑ S'ha confós alguna vegada amb la madrassa de l'amir Musa de Laranda, que fou construïda per un amir Musa, governador de la ciutat per compte del soldà de Rum Ala al-Din Kaykubad I (1220-1237)

## Bibliografia

* Claude Cahen, Pre-Ottoman Turkey: a general survey of the material and spiritual culture and history c. 1071-1330, traducció de J. Jones-Williams (Nova York: Taplinger, 1968), 281-2.
# Paratelmatoscopus monticolus

Paratelmatoscopus monticolus és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a les illes Filipines.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ A Taxonomic Study of Philippine Psychodidae (Diptera) Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
# Partit per la Victòria del Poble

El Partit per la Victòria del Poble (PVP) és un partit polític de l'Uruguai, de tendència marxista. Va sorgir com a resultat d'una interpretació guevarista de l'anarquisme, per a després passar a ser una organització totalment marxista.

## Context

El PVP rebutja el sistema unipartidista i la burocràcia, mentre que dona suport al moviment cooperatiu i a les diferents formes de democràcia participativa. En fundar-se com a partit, es va definir com antiautoritari, anticapitalista i socialista. Actualment, forma part de la coalició política del Front Ampli.
El partit va ser fundat originalment a Buenos Aires, Argentina, el juliol de 1975 per, entre d'altres, Hugo Cores Pérez. La principal raó de funcionar durant uns anys a l'estranger va ser la repressió de la dictadura uruguaiana (1973-1985). Atès a les dificultats polítiques que va experimentar també en part pel règim dictatorial a l'Argentina, el Paraguai i el Brasil, el PVP va funcionar durant molts anys de forma clandestina, amb alguns dels seus militants a l'exili. La mestra desapareguda i assassinada durant la dictadura a l'Uruguai, Elena Quinteros, va ser un dels membres de la seva Junta Directiva.

## Referències

* 1 2 (castellà) Pàgina web oficial del PVP
* ↑ Homenatge a Elena Quinteros, consultat el 13 de novembre de 2011 (castellà)
# Partit Popular Serbi (Croàcia)

El Partit Popular Serbi (croat: Srpska narodna stranka, SNS, serbi: Српска народна странка, CHC) és un partit polític de Croàcia que representa als serbis de Croàcia. Fou fundat a començaments de 1991 per serbis ètnics oposats al secessionisme radical de la República Sèrbia de Krajina. Quan va augmentar l'escalada del conflicte a Croàcia es va trobar en una situació precària. La seva base electoral es va limitar als territoris sota control croat, on els serbis eren sotmesos a tota mena d'abusos, sovint permès tàcitament per les autoritats. El SNS, però, mai no va criticar el govern de Franjo Tuđman. Per altra banda, els mitjans controlats per l'estat descrivien el SNS com l'únic representant legítim dels serbis de Croàcia i el seu líder Milan Đukić ocupà molts càrrecs oficials, inclòs assistent del ministeri d'interior, vicepresident del Sabor croat i assessor presidencial. Això els va valdre ser coneguts com els serbis de Tuđman, molts els consideraren una extensió de la Unió Democràtica Croata, sobretot després que a les eleccions legislatives croates de 1992 obtingués representació malgrat no obtenir escó a les eleccions.
A mitjans de la dècada de 1990, el SNS a poc a poc va començar a distanciar-se del govern de Tuđman i es va tornar més radical en la representació dels interessos dels serbis. Això es va fer evident després de l'Operació Tempesta, en la qual la casa de Milan Đukić a Donji Lapac va ser incendiada per l'exèrcit croat i unitats de la policia. Després de l'acord d'Erdut que va reintegrar l'Eslavònia Oriental a Croàcia el 1997/1998, Đukić va trobar més adequat i més legítim buscar socis entre els polítics serbis d'Eslavònia oriental, que s'uniria al recentment format Partit Democràtic Independent Serbi.
La rivalitat entre el SNS i el SDSS a poc a poc es va manifestar en els antics territoris de Krajina, on els dos partits van lluitar pels vots dels refugiats serbis que van tornar a Croàcia. Encara que el SNS va ser el que va predominar d'antuvi i va entrar en posició per formar el govern serbi de Donji Lapac, SDSS demostrà no només estar millor organitzat, sinó també ser més acceptable pel corrent polític croata. In the 2003 parliamentary elections, SNS failed to enter Croatian Parliament and lost all three Serb seats to the SDSS. A les eleccions legislatives croates de 2003 el SNS no va poder entrar al Sobor croat i va perdre els tres escons serbis, que van passar al SDSS.

## Enllaços externs

* Web del partit Arxivat 2015-04-19 a Wayback Machine.
# Partit Socialista de San Marino

El Partit Socialista de San Marino fou un partit polític de San Marino que l'any 2005 es fusionà amb el Partit dels Demòcrates per tal de crear el Partit dels Socialistes i Demòcrates.
A les eleccions del 2001 aconseguí 15 dels 60 escons que conformen el Gran Consell General, i governà en coalició amb la democràcia cristiana.

## Enllaços externs

* Partit Socialista de San Marino Arxivat 2005-10-22 a Wayback Machine.