OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ivan II Assèn de Bulgària

Ivan II Assèn de Bulgària (en búlgar Иван Асен II) fou un emperador del Segon Imperi Búlgar, que regnà entre el 1218 i el 24 de juny de 1241 i des de 1235 com a patriarca. Fou precedit en el tron per Boril de Bulgària, i fou succeït per Kaliman Assen I de Bulgària.
Encara era un nen quan el seu pare Ivan I Assèn de Bulgària, un dels fundadors del Segon Imperi Búlgar, va morir assassinat el 1196 Els seus partidaris van intentar assegurar-li el tron després que el seu oncle, Kaloian Assèn fos assassinat el 1207, però l'altre nebot de Kaloyan, Boril, els va vèncer. Ivan Asen va fugir de Bulgària i es va establir a la Rus de Kíev.

## Referències

* ↑ Canev, Stefan. «6 (1218–1241) Zavoevateljat na duši. Car Ivan Asen II». A: Bǎlgarski hroniki (en bulgarian). Sofia, Plòvdiv: Trud, Žanet 45, 2006. ISBN 954-528-610-5.
* ↑ Curta, Florin. Southeastern Europe in the Middle Ages, 500–1250 (en anglès). Cambridge University Press, 2006, p. 363. ISBN 978-0-521-85085-8.

## Vegeu també

* Llista de sobirans de Bulgària
# La Caseta Alta (Moià)

La Caseta Alta és una masia situada en el terme municipal de Moià, a la comarca catalana del Moianès. Està situada al nord del terme de Moià, a prop i a migdia de la masia de Garfís. També és a prop i al nord-oest de la Caseta d'en Cases. Queda al nord-est de la Crespiera i al sud-oest de la Guantera, en el vessant sud-est del Puig de les Conques.

## Bibliografia

* Ajuntament de Moià. Pla Especial del catàleg de les masies i cases rurals de Moià. Ajuntament de Moià.
# Clytocerus africanus

Clytocerus africanus és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a Àfrica: Nigèria.

## Referències

* ↑ Eaton, 1904. Ent. mon. Mag., 40, 59. Vol. 1, pàg. 773. «Enllaç».
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Tonnoir, Al., 1920. Notes sur quelques Psychodidae Africains. Revue de zoologie Africaine. 8:127-147.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Gunnar Mikalsen Kvifte, 2012. Catalogue and bibliography of Afrotropical Psychodidae: Bruchomyiinae, Psychodinae, Sycoracinae and Trichomyiinae. Zootaxa 3231: 29–52. ISSN 1175-5326. «PDF».
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)

## Bibliografia

* Quate, L. W., 1963. Review of G. Enderlein's Non-Holarctic Genera of Psychodidae and Description of a New Species (Diptera). Transactions of the Royal Entomological Society of London, 115: 181–196. «Enllaç».

## Enllaços externs

* ION (anglès)
# Baiac (Alier)

Baiac (en francès Bayet) és un municipi francès, situat al departament de l'Alier i a la regió d'Alvèrnia-Roine-Alps. L'any 2007 tenia 668 habitants.

## Demografia

El 2007 la població de fet de Bayet era de 668 persones. Hi havia 264 famílies. El 2007 hi havia 335 habitatges, 272 habitatges principals, 33 segones residències i 29 desocupats.

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 407 persones, 341 eren actives i 66 eren inactives. Hi havia un 45 empreses, principalment serveis de proximitat: comerços, empreses de construcció….
L'any 2000 a Baiac hi havia dinou explotacions agrícoles que conreaven un total de 1.456 hectàrees.
El 2009 hi havia una escola elemental.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* ↑ Nombre d'équipements et de services dans le domaine du commerce en 2009
* ↑ Exploitations agricoles
# Font de la Moixera (la Torre d'Amargós)

La Font de la Moixera és una font del terme municipal de Sant Esteve de la Sarga, del Pallars Jussà, dins del territori de la Torre d'Amargós. Està situada a 885 m d'altitud, al sud del poble de la Torre d'Amargós, al vessant septentrional de la Serra d'Alsamora, al nord del Tossal de Vilabella. És a l'altra banda de la vall del barranc de la Clua, respecte de la Torre d'Amargós.
# Matala

Màtala (grec Μάταλα) és un poble pesquer i centre turístic de la costa sud de Creta, a Grècia, que pertany al municipi de Timbaki, a la prefectura d'Iràklio. És uns 4 km al sud de Pitsidia i a uns 75 km de Càndia, a la badia de Messara.
Antigament va ser el port de la ciutat estat minoica de Phaistos, després de la destrucció de Kommos. El 220 aC, Gortina va ocupar la ciutat i al segle i aC, sota el domini romà, fou el port de la capital de l'illa i de la província de Gortina. Les ruïnes de l'antiga ciutat, que va ser engolida per les aigües, encara es poden veure al fons del mar. Es creu que hi havia alguns petits palaus edificats pels nobles de Phaistos i Gortina. A la rodalia hi ha una cova coneguda com a Brutospeliana, que, segons la llegenda, va ser freqüentada pel general romà Marc Juni Brut, l'assassí més famós de Juli Cèsar.
Altres coves de la zona es van excavar en èpoques prehistòriques, i, després de servir com a lloc de culte, als segles I i II es va utilitzar com a lloc d'enterrament. Als anys seixanta, les coves van allotjar una comunitat hippie, però actualment estan protegides pel servei arqueològic grec.
De l'època veneciana cal esmentar la Koule o fortalesa, situada al turó de Kastri. També hi ha una església dedicada a l'Anunciació de la Verge Maria, excavada a la roca, que, als segles ii i iii, els primers cristians van utilitzar de manera semblant a les catacumbes. Al sud de Màtala hi ha la roca de Theosyni, des on es gaudeix d'una gran vista de la badia de Messara, que forma una cova natural anomenada Kouroupi on es refugien els coloms salvatges. Més al sud segueix una zona de platja anomenada Ammoudia, que es coneix popularment com "les arenes roges".
# Clytocerus aegeicus

Clytocerus aegeicus és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a Europa: Grècia.

## Referències

* ↑ Eaton, 1904. Ent. mon. Mag., 40, 59. Vol. 1, pàg. 773. «Enllaç».
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Vaillant, F., 1983. Psychodidae - Psychodinae. Die Fliegen der Palaearktischen Region. Lief. 328. 67:311-358.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Fauna Europaea Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ PESI (anglès)

## Enllaços externs

* ION (anglès)
* BioLib (anglès)
# Sayuri Yamaguchi

Sayuri Yamaguchi (山口 小百合, 25 de juliol de 1966) és una exfutbolista japonesa.

## Selecció del Japó

Va debutar amb la selecció del Japó el 1981. Va disputar 29 partits amb la selecció del Japó. Ha disputat Copa del Món de 1991.

## Estadístiques

Selecció del Japó :
| Anys | Partits | Gols |
| 1981 | 2 | 0 |
| 1982 | 0 | 0 |
| 1983 | 0 | 0 |
| 1984 | 3 | 0 |
| 1985 | 0 | 0 |
| 1986 | 13 | 0 |
| 1987 | 0 | 0 |
| 1988 | 0 | 0 |
| 1989 | 0 | 0 |
| 1990 | 1 | 0 |
| 1991 | 9 | 1 |
| 1992 | 0 | 0 |
| 1993 | 1 | 0 |
| Total | 29 | 1 |

## Referències

* ↑ Japan Football Association(japonès)

## Enllaços externs

* Sayuri Yamaguchi, Fitxa a Soccerway
# Font de la Pastora

La font de la Pastora s'ubica al nord del municipi d'Olesa de Montserrat. Està a ubicada a la serralada de Puigventós, a mig camí entre la Masia de Puigventós i el Pla del Fideuer. Segons les referències històriques de l'Arxiu Històric Municipal d'Olesa de Montserrat, ja surt documentat el 1628. El topònim dona a entendre que la ramaderia extensiva era present a la zona. La font està situada en una petita fondalada reforçada amb pedres i un broc. L'aigua és recollida cap una petita bassa.

## Referències

* ↑ Soler Gironès, Joan. Guia excursionista. Olesa de Montserrat. Olesa de Montserrat: Comunitat Minera Olesana, 2012, p. 200.
* ↑ «Turisme d'Olesa de Montserrat». [Consulta: 15 desembre 2017].
* ↑ «Mapes de Patrimoni Cultural: Font de la Pastora Olesa de Montserrat». Diputació de Barcelona. [Consulta: 21 febrer 2021].
# Alliance (Ohio)

Alliance és una població dels Estats Units a l'estat d'Ohio. Segons el cens del 2000 tenia 23.253 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Alliance tenia 23.253 habitants, 8.908 habitatges, i 5.665 famílies. La densitat de població era de 1.042,7 habitants per km².
Dels 8.908 habitatges en un 28,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 44,2% hi vivien parelles casades, en un 14,9% dones solteres, i en un 36,4% no eren unitats familiars. En el 30,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,41 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,98.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,5% tenia menys de 18 anys, un 15,5% entre 18 i 24, un 24,8% entre 25 i 44, un 20,1% de 45 a 60 i un 16,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 83,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 30.078 $ i la renda mediana per família de 37.011 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.033 $ mentre que les dones 20.063 $. La renda per capita de la població era de 15.185 $. Aproximadament el 12,7% de les famílies i el 18% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Alliance». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Alliance». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].

## Vegeu també

* Ohio State Route 153, carretera de l'estat d'Ohio.
# Mercat el Tren

El Mercat el Tren és una obra del municipi de Mataró (Maresme) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Construcció de planta rectangular longitudinal, coberta per una teulada plana, al centre de la qual s'aixeca una volta de canó que ocupa tota la seva llargària. Consta d'un passadís central i una filera de parades de venda a cada costat; per la banda exterior també hi ha parades. Les parades estan separades per unes columnetes de ferro colat que suporten la teulada. El conjunt destaca especialment per la seva volta, que també serveix de ventilació una vegada tancades les parades. Està realitzada amb rajoles que formen franges de colors que li donen vistositat.

## Història

Edifici molt característic de Mataró, rep el nom popular d'«El Tren» per la seva forma allargada.
Fou realitzat per l'arquitecte Emili Cabanyes i Josep Puig i Cadafalch l'any 1892. El 1979 fou restaurat pels arquitectes Isidre Molsosa i Montserrat Torres.

## Referències

* 1 2 3 «Mercat el Tren». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 14 abril 2015].
# Interconnexions (semiconductors)

En els circuits integrats (CI), les interconnexions són estructures que connecten elèctricament dos o més elements de circuit (com ara transistors). El disseny i la disposició de les interconnexions en un IC és vital per al seu bon funcionament, rendiment, eficiència energètica, fiabilitat i rendiment de fabricació. Les interconnexions del material depenen de molts factors. És necessària la compatibilitat química i mecànica amb el substrat semiconductor i el dielèctric entre els nivells d'interconnexió, en cas contrari es necessiten capes de barrera. En la fabricació, les interconnexions es formen durant el procés BEOL després de la fabricació dels transistors al substrat.
Les interconnexions es classifiquen com a interconnexions locals o globals en funció de la distància de propagació del senyal que sigui capaç de suportar. L'amplada i el gruix de la interconnexió, així com el material del qual està feta, són alguns dels factors significatius que determinen la distància que es pot propagar un senyal. Les interconnexions locals connecten elements del circuit que estan molt a prop, com ara transistors separats per una desena d'altres transistors disposats de manera contigu. Les interconnexions globals poden transmetre més, com per exemple a través de subcircuits de gran àrea. En conseqüència, les interconnexions locals es poden formar a partir de materials amb una resistivitat elèctrica relativament alta com el silici policristalí (de vegades silicicat per ampliar el seu rang) o el tungstè. Per ampliar la distància que pot assolir una interconnexió, es poden inserir diversos circuits com ara tampons o restauradors en diversos punts al llarg d'una interconnexió llarga.
En els circuits integrats de silici, el semiconductor més utilitzat en els circuits integrats, les primeres interconnexions es van fer d'alumini. L'alumini era un material ideal per a les interconnexions per la seva facilitat de deposició i bona adherència al silici i al diòxid de silici. Les interconnexions d'Al es dipositen mitjançant mètodes de deposició física de vapor o deposició de vapor químic. Originalment van ser modelats per gravat en humit, i més tard per diverses tècniques de gravat en sec.

## Referències

* ↑ «Integrated circuits — Three dimensional integrated circuits» (en anglès). BSI British Standards. [Consulta: 3 novembre 2022].
* ↑ «Lecture 23 Dealing with Interconnect» (en anglès). http://bwrcs.eecs.berkeley.edu.+[Consulta: 3 novembre 2022].
* ↑ Zhao, Larry. «All About Interconnects» (en anglès). https://semiengineering.com,+18-12-2017.+[Consulta: 3 novembre 2022].
* ↑ «1.1.3 Interconnects in Integrated Circuits» (en anglès). https://www.iue.tuwien.ac.at.+[Consulta: 3 novembre 2022].
# Kyphosus analogus

Kyphosus analogus és una espècie de peix pertanyent a la família dels kifòsids.

## Descripció

* Pot arribar a fer 45 cm de llargària màxima (normalment, en fa 20).
* Cos ovalat, una mica allargat, comprimit i de color gris fosc amb ratlles longitudinals de color groc daurat als flancs.
* Cap i boca petits.
* Les dents formen una sola fila anterior a cada mandíbula.
* Aleta dorsal amb 14 radis tous.
* La línia lateral presenta entre 76 i 80 escates.
* El primer radi de l'aleta anal és més curt que els radis posteriors.

## Hàbitat

És un peix marí, bentopelàgic i de clima subtropical que viu entre 1 i 12 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic oriental: des de la Baixa Califòrnia (Mèxic) fins al Perú.

## Costums

Els exemplars joves acostumen a trobar-se a sota d'objectes que suren davant les costes de Centreamèrica.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Lacépède B. G. E., 1801. Histoire naturelle des poissons. Hist. Nat. Poiss. v. 3. i-lxvi + 1-558.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Gill, T. N., 1862. Catalogue of the fishes of Lower California, in the Smithsonian Institution, collected by Mr. J. Xantus. Part II. Proceedings of the Academy of Natural Sciences of Philadelphia v. 14: 242-246.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 5 FishBase (anglès)
* ↑ Eschmeyer, W.N., E.S. Herald i H. Hammann, 1983. A field guide to Pacific coast fishes of North America. Houghton Mifflin Company, Boston, Estats Units. 336 p.
* ↑ Jiménez Prado, P. i P. Béarez, 2004. Peces Marinos del Ecuador continental. Vol. 2: Guía de Especies. SIMBIOE/NAZCA/IFEA.
* ↑ Humann, P. i N. Deloach, 1993. Reef fish identification. Galápagos. New World Publications, Inc., Florida. 267 p.

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Anònim, 2002. Base de dades de la col·lecció de peixos del American Museum of Natural History. American Museum of Natural History, Central Park West, NY 10024-5192, Estats Units.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* Barcodes of Life (anglès)
* AQUATAB
# Mercat del Pla

El Mercat del Pla és una obra noucentista del centre històric de Lleida protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edifici de servei, aïllat, d'una nau rectangular amb una sola llum i semisoterrani. Accés pels testers salvant problemes de nivell. Façana amb sòcol de pedra suportant pilars d'obra vista embeguts a la parets arrebossada. Finestrals allargats. Interior completament lliure. Compta amb un soterrani.

## Història

Està situat on hi hagué les casernes militars que ocupaven l'emplaçament de l'antiga universitat. L'edifici va cessar com a mercat municipal el 2003. El 2006 es va projectar adequar-lo com a supermercat i galeria d'art, però l'empresa adjudicatària hi va renunciar. El 2014 va obrir com a outlet de moda i amb botigues efímeres en solars propers, però va tancar el 2017.

## Referències

* 1 2 «Mercat del Pla». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 7 juny 2020].
* ↑ «La proposta de la Paeria per reactivar el Mercat del Pla de Lleida». Segre, 10-12-2020. [Consulta: 9 gener 2021].
# Comitè Flamenc de França

El Comitè Flamenc de França (flamenc occidental Vlaemsch Comiteit van Vrankryk) és una associació acadèmica fundada el 10 d'abril del 1853 per Edmond de Coussemaker de Bailleul, que té per objecte l'estudi i la difusió de la cultura flamenca (història, literatura, musicologia, arquitectura, idioma ...) en el Flandes francès (districtes de Dunkerque, Lilla i Douai) i d'impuls del flamenc occidental al Westhoek. Disposa d'una biblioteca a Hazebrouck (sobre el Museu dels Agustins). L'actual presidenta és Philippe Masingarbe.
Quan fou creat adoptà la divisa Moedertaal en Vaderland, ja que defensava la llengua i el catolicisme, però esdevingué una societat d'erudits i notables que s'ocuparen més de la història, l'arqueologia i del folklore, cosa ja denunciada per Louis de Backer, primer vicepresident del Comitè, mentre que els clergues s'oposaven a la difusió del francès perquè comportava la difusió del laïcisme. Encapçalaren protestes contra l'Ordre del ministre Victor Durey del 1866 que prohibia l'ús del flamenc a l'escola.
Posteriorment adoptaren la divisa Fransch zyn ik, Vlaeming bluuven ik. El 19 de desembre 1981 va signar el Manifest dels Flamencs de França amb el Cercle Michel de Swaen, Menschen lyk wyder, Het Reuzekoor i Tegaere Toegaen.

## Presidents

* Edmond de Coussemaker (1853-1876)
* Alexandre Bonvarlet (1876-1900)
* Camille Looten (1900-1941)
* Auguste Leman (1941-1945)
* Paul Verschaeve (1945-1948)
* Jean-Pierre Verschave (- 2002)
* Christiane Lesage (2002-2009)
* Philippe Masingarbe (2009-)

## Enllaços externs

* Web del Comitè Flamenc de França
* Presidents del Comitè Flamenc de França

## Notes

* ↑ Llengua materna i Pàtria
* ↑ Sóc francès, em sento flamenc

## Referències

* ↑ van Duyse, Prudens (1854). «Odes au Comité flamand de France». A: Comité flamand de France. Annales du Comité flamand de France 1853 (Duinkerke: Mme Théry): 84.
* ↑ de Bertrand, Raymond. Société dunkerquoise pour l'encouragement des sciences, des lettres et des arts. Mémoires de la Société dunkerquoise pour l'encouragement des sciences, des lettres et des arts (en francès). Monographie de la rue David d'Angers à Dunkerque – Comité flamand de France. 6. Dunkerque: Typographie Benjamin Kien, 1859, p. 310–316.
* ↑ Dejonghe, Étienne (1970). «Un mouvement séparatiste dans le Nord et le Pas-de-Calais sous l'occupation (1940-1944) : le «Vlaamsch Verbond van Frankrijk»». Revue d'histoire moderne et contemporaine. 17 N°1 (Paris: Armand Colin): 50–77.
* ↑ Comité flamand de France. Les flamands de France. Qui sont-ils ? Que veulent-ils ? : le manifeste des flamands de France adopté à la IVe université populaire flamande par les associations Cercle Michel de Swaen, Comité flamand de France, Menschen Lyk Wyder, Tegaere Toegaen, Het Reuzekoor (en francès), 1982, p. 20. ISBN 2903077797.
# Sayrita

La sayrita és un mineral de la classe dels òxids. Rep el nom de David Sayre (2 de març de 1924, Nova York, Nova York, EUA - 23 de febrer de 2012, Ashland, Oregon, EUA), cristal·lògraf. L'equació de Sayre, utilitzada en cristal·lografia, porta el seu nom. També va formar part de l'equip inicial que va crear el llenguatge de programació Fortran.

## Característiques

La sayrita és un hidròxid de fórmula química Pb₂(UO₂)₅O₆(OH)₂·4H₂O. Es tracta d'una espècie aprovada per l'Associació Mineralògica Internacional, i publicada per primera vegada el 1983. Cristal·litza en el sistema monoclínic.
Segons la classificació de Nickel-Strunz la sayrita pertany a «04.GB - Uranils hidròxids, amb cations addicionals (K, Ca, Ba, Pb, etc.); principalment amb poliedres pentagonals UO₂(O,OH)₅» juntament amb els següents minerals: agrinierita, compreignacita, rameauita, becquerelita, bil·lietita, protasita, richetita, bauranoïta, calciouranoïta, metacalciouranoïta, fourmarierita, wölsendorfita, masuyita, metavandendriesscheïta, vandendriesscheïta, vandenbrandeïta, curita, iriginita, uranosferita i holfertita.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat al Museu Reial de l'Àfrica Central, a la localitat de Tervuren (Bèlgica).

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Kasolo, situada a la localitat de Shinkolobwe, al districte de Kambove (Província d'Alt Katanga, República Democràtica del Congo), on es troba en forma de cristalls prismàtics d'una mida màxima de 0,6 x 0,3 x 0,1 mm. També ha estat descrita a les localitats de Rovaniemi i Enontekiö, ambdues a la regió de Lapònia (Finlàndia). Aquests tres indrets són els únics de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Sayrite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 24 gener 2022].
# Flatulència

Una flatulència o ventositat, vulgarment denominada pet, és el residu gasós de la digestió que surt per l'anus. Durant la digestió, els enzims segregats pel pàncrees i l'estómac s'encarreguen de trencar molècules grans, a fi que puguin ser absorbides a l'intestí prim. Això crea sempre residus que el cos ha d'eliminar en forma sòlida i líquida (que podem relacionar amb els excrements) i en forma gasosa (pets o ventositats).
La procedència del pet li dona una olor característica, considerada pudor, que, juntament amb els sons que produeix quan és expulsat, l'han proveït d'una història sempre relacionada amb l'humor escatològic.

## Cultura popular

La flatulència ha inspirat diversos noms a la cultura popular:
* Els pets de monja, uns dolços petits.
* El pet de llop, un fong.
* Alguns noms vulgars dels colitxos, com "herba dels pets", "esclafidors", "escruixidors", "herba petosa", "espetegueres", "patacs", "pets", "petadors", "petapetons", "petets", "pets de llop", "trons", "tro", "xiulets", "xiulets de lladre", "cruixideres" i "conillets dels petets".
* Un grup de música de pop rock català, Els Pets.
* Definició popular: Un pet és un vent corromput que quan surt del cul fa "tut".
* Endevinalla:
    Surt cantant, fa "tururut"!
    ... i de tots és mal rebut.

## Vegeu també

* Le Pétomane
* Flatulència vaginal (o pet vaginal)

## Referències

* ↑ «Noms de plantes». Arxivat de l'original el 2012-01-10. [Consulta: 24 març 2009].