OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Tèlson

En zoologia s'anomena tèlson a l'última peça quitinosa de l'exoesquelet dels artròpodes, especialment de les gambetes i llagostes.
Les seves funcions són diverses. En alguns artròpodes verinosos, com els escorpins, aquesta part pren forma d'agulló amb què injecten el verí a les seves víctimes (no sóls l'utilitzen per caçar preses sinó com a sistema defensiu). En d'altres, com alguns estomatòpodes, estan recoberts d'espines i s'utilitzen per protegir l'entrada del cau.
# Trambaus

Trambaus (en rus: Трамбаус) és un poble de l'óblast de Sakhalín, a l'Extrem Orient de Rússia, que el 2013 tenia 88 habitants. Pertany al districte d'Aleksàndrovsk-Sakhalinski.

## Referències

* ↑ «Закон Сахалинской области от 21 июля 2004 г. № 524 «О границах и статусе муниципальных образований в Сахалинской области»». Arxivat de l'original el 2013-07-19. [Consulta: 21 novembre 2019].
# Torrelacárcel

Torrelacárcel és un municipi d'Aragó, situat a la província de Terol i enquadrat a la comarca de la Comunitat de Terol. El poble està al costat del riu Jiloca i compta amb una casa que havia estat d'un virrei del Perú que va néixer al poble.
També nasqué a la població Bartolomé Sebastián Valero de Arroitia, que fou arquebisbe de Tarragona.
# Trumann

Trumann és una població dels Estats Units a l'estat d'Arkansas. Segons el cens del 2000 tenia 6.889 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Trumann tenia 6.889 habitants, 2.734 habitatges, i 1.913 famílies. La densitat de població era de 555,3 habitants/km².
Dels 2.734 habitatges en un 32,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 50,7% hi vivien parelles casades, en un 15,5% dones solteres, i en un 30% no eren unitats familiars. En el 26,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 12,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,49 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,8% tenia menys de 18 anys, un 8,8% entre 18 i 24, un 26,9% entre 25 i 44, un 22,3% de 45 a 60 i un 15,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 84,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 26.533 $ i la renda mediana per família de 32.297 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.196 $ mentre que les dones 18.828 $. La renda per capita de la població era de 12.419 $. Entorn del 17,4% de les famílies i el 21,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Trumann». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 17 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Trumann». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Ugne (cràter)

Ugne és un cràter d'impacte en el planeta Venus de 10,3 km de diàmetre. Porta el nom d'un antropònim lituà, i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1997.

## Referències

* ↑ «Ugne». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey. [Consulta: 1r juliol 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Venus
# Ugny

* No s'ha de confondre amb Ugni.
«Ugny» té aquests significats:
* Ugny (Meurthe i Mosel·la), municipi al departament de Meurthe i Mosel·la (Gran Est, França)
* Ugny-le-Gay, municipi al departament de l'Aisne (Alts de França)
* Ugny-l'Équipée, municipi al departament del Somme (Alts de França)
* Ugny-sur-Meuse, municipi al departament del Mosa (Gran Est, França)
# Ugni

* No s'ha de confondre amb Ugny.
Ugni és un gènere de plantes que conté unes 10 espècies dins la família de la murtra. Són plantes natives de l'oest d'Amèrica del Sud i Amèrica central des dels boscos plujosos de Valdívia a Xile i regions de l'Argentina, al sud de Mèxic i també les illes Juan Fernández de Xile. El nom científic deriva del nom uñi de l'idioma mapuche que correspon a l'espècie U. molinae. Aquest gènere sovint s'inclou ja sia al gènere Myrtus o al gènere Eugenia. Són arbusts de fullatge perennifoli que fan d'1 a 5 m d'alt.

## Algunes espècies

| Ugni angustifolia Burret Ugni bridgesii O.Berg Ugni candollei O.Berg Ugni disterigmoides Ant.Molina Ugni molinae Turcz. Ugni montana (Benth.) O. Berg | Ugni myricoides O.Berg Ugni philippii O.Berg Ugni poeppigii O.Berg Ugni selkirkii O.Berg Ugni vaccinioides Burret |

## Referències

* ↑ «Query Results for Genus Ugni». IPNI. [Consulta: 6 setembre 2009].

## Enllaços externs

* Ugni molinae in Encyclopedia of the Chilean Flora
* Ugni molinae at ChileBosque
* Flora of Chile: Ugni
* Trees and shrubs of Ecuador: Ugni
# Tryphomys adustus

Tryphomys adustus és una espècie de mamífer rosegador de la família dels múrids. És endèmica de l'illa de Luzon (Filipines), on viu a altituds d'entre 0 i 2.200 msnm. El seu hàbitat natural són les zones humides, especialment els boscos humits. Es desconeix si hi ha cap amenaça significativa per a la supervivència d'aquesta espècie. El seu nom específic, adustus, significa 'encesa' en llatí.

## Referències

* ↑ Kennerley, R. Tryphomys adustus. UICN 2016. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2016, consultada el 20 març 2018.
* ↑ Entrada «Tryphomys» d'Animalia (en anglès).
# Tour de Flores

El Tour de Flores és una cursa ciclista anual a l'illa de Flores, a Indonèsia. Iniciada el 2016, forma part de l'UCI Àsia Tour.

## Llista de guanyadors

| Any | Guanyador | Segon | Tercer |
| 2016 | Daniel Whitehouse | Benjamí Prades | Ricardo García Ambroa |
| 2017 | Thomas Lebas | Arvin Moazemi | Marcelo Felipe |

## Referències

* Palmarès a procyclingstats.com
* Palmarès a cyclebase.nl

## Enllaços externs

* Pàgina oficial
# Tristão da Cunha

Tristão da Cunha (ca. 1460 - ca. 1540) fou un explorador, comandant naval i membre del Consell Privat de Portugal. El 1504 fou nomenat el primer virrei de l'Índia portuguesa, però no arribà a ocupar el càrrec per culpa d'una ceguera temporal. Posteriorment, el 1514, feu d'ambaixador del rei Manuel I de Portugal davant el Papa Lleó X en una luxosa ambaixada a Roma per presentar les noves conquestes de Portugal.

## Biografia

El 1504 fou nomenat el primer virrei de l'Índia portuguesa, però no arribà a ocupar el càrrec per culpa d'una ceguera temporal. Poc després, el 1506, va ser nomenat comandant d'una flota de 10 vaixells enviada a la costa oriental d'Àfrica i a les costes de l'Índia El seu cosí Afonso de Albuquerque, dirigint una esquadra de 5 vaixells, el seguí. La seva missió era conquerir l'illa de Socotra i construir-hi una fortalesa per tal de controlar el comerç al mar Roig.
En aquest viatge Tristão da Cunha descobrí un grup d'illes remotes al sud de l'oceà Atlàntic situades a més de 1.750 milles de Sud-àfrica. Tot i que la mala mar impedí el desembarcament batejà l'illa principal amb el seu propi nom: illa de Tristan da Cunha. Posteriorment desembarcà a Madagascar. Al canal de Moçambic es trobaren al capità João da Nova amb problemes quan tornava de l'Índia. El rescataren i incorporaren el vaixell Frol de la mar a la flota. Posteriorment atacaren Barawa, abans de conquerir Socotra, en la qual començaren a construir una fortalesa. Una vegada a l'Índia es distingí en diverses accions militars, com ara el setge de Cannanore de 1507.

## Ambaixada davant el Papa Lleó X

En tornar a Europa, Tristão da Cunha fou enviat el 1514 com a ambaixador pel rei Manuel I de Portugal davant el Papa Lleó X en una luxosa ambaixada a Roma per presentar les noves conquestes de Portugal, amb Garcia de Resende com a secretari.
L'enorme i luxosa ambaixada arribà a les portes de Roma el febrer de 1514. Desfilaren pels carrers de Roma el 12 de març de 1514 en una extravagant processó de fauna exòtica i riquesa de les Índies, amb molts vestits d'estil indi. En la processó aparegué un elefant anomenat Hanno, un regal al Papa, a més de quaranta-dos animals més, entre ells dos lleopards, una pantera, alguns lloros, paons i estranys cavalls indis. Hanno portava una plataforma de plata al llom, en forma de castell, amb una caixa forta amb regals luxosos. El Papa rebé la processó al Castell de Sant'Angelo.
Tot i que Tristão da Cunha mai arribà a prendre possessió del càrrec de virrei de l'Índia, el seu fill Nuno da Cunha fou el novè governador de l'Índia portuguesa, entre 1528 i 1538.

## Referències

* ↑ The Cambridge History of India: British India, 1497-1858, p.9, ed. by H. H. Dodwell, Edward James Rapson, Wolseley Haig, Richard Burn, Henry Dodwell
* ↑ Albuquerque, Braz de (1774). Commentarios do grande Afonso Dalboquerque. Lisbon: Na Regia Officina Typografica. Disponible en anglès com The Commentaries of the Great Afonso Dalboquerque, Second Viceroy of India. Laurier Books Ltd. /AES 2000. ISBN 978-81-206-1514-4
* ↑ Sanjay Subrahmanyam, The Career and Legend of Vasco Da Gama, pag. 269, Cambridge University Press, 1998. ISBN 0-521-64629-4
# Turpial de l'illa de Montserrat

El turpial de l'illa de Montserrat (Icterus oberi) és un ocell de la família dels ictèrids (Icteridae).

## Hàbitat i distribució

Habita la selva pluvial i el camp obert amb arbres dispersos de l'illa de Montserrat, a les Antilles.

## Referències

* ↑ «Turpial de l'illa de Montserrat». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2023(català)
# Turquestan Afganès

El Turquestan Afganès és un territori que inclou les províncies de la part sud de la conca de l'Oxus que pertanyien a l'emir de l'Afganistan. Sovint s'hi incloïa el Badakhxan pe, peròalment no en formava part. El nom fou començat a utilitzar al final del segle xix i començament del segle xx. La cort afganesa designava a la zona com a vilayat de Balkh, però a partir del segle xix el nom de Turkistan es va generalitzar. La progressió russa va alarmar als britànics que van considerar que el nom podia reforçar les pretensions russes sobre el Gran Turquestan i el 1869 Sir Henry Rawlinson en un memoràndum va recomanar modificar el nom a Turquestan Afganès (Afghan Turkistan) en oposició al Turquestan Rus al nord de l'Amudarià. El riu Amudarià formava el límit nord entre el punt on rebia al Kokcha i el lloc de Khoja Saleh. El sud estava delimitat per muntanyes (Hindu Kush, Koh-i-Baba, Koh-i-Sidh, Koh-i-Safed i Tirband-i-Turkistan). El territori inclou els Budes de Bamian, destruïts pels talibans i les ruïnes de la ciutat medieval de Bamian destruïdes per Gengis Khan; el fortí de Sayyidabad, les coves de Haibak amb estàtues budistes; i les ruïnes de Zohak.
Els rius principals eren l'Aksarai i el seu afluent el riu Kunduz, el riu Khulm, el Delias o riu Balkh, el Sir-i-Pulab, el Sangalak i el Murghab. La comarca principal era la província de Balkh; la ciutat de Balkh (l'antiga Bactra) fou la capital dels territoris afganesos al Turquestan fins al 1858 quan Muhammad Afzal kan, governador per compte del seu pare Dost Muhammad, la va traslladar a Takhtapul, una posició fortificada a uns 15 km a l'est. La població s'estimava el 1881 en 642.000 persones incloent el Badakhshan (pel que s'estimaven 55.000). La població era en majoria uzbeka, turcmana i tadjik. Les ciutats principals eren Akcha, Maimana, Haibak, Mazar-i-Sharif, Shibarghan, Sar-i-Pul, Andkhui i Khanabad.
El poder local més important de la zona amb la descomposició del kanat dels xibànides, foren el kataghans de Kunduz; el kataghan Muhammad Murad Beg (1815-vers 1842) va governar fins i tot a Kolab més enllà de l'Oxus, i al sud d'aquest riu fins prop de Balkh a un costat i del Pamir a l'altra. Balkh i Khulm (Tashkurgan) foren ocupades pels afganesos el 1850; el 1855 dominaven també Akcha i els quatre kanats occidentals (Sar-i Pol, Shibargan o Shibarkhan, Andkhoi, i Maimana); el 1859 van conquerir Kunduz; estaven a punt de conquerir Badakhshan quan l'emir va acceptar pagar tribut i fer homenatge a l'emir de Kabul.

## Bibliografia

* Aquest article incorpora text de la Imperial Gazetteer of India, Oxford, Clarendon Press, 1908-1931
# Turá

Turá és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Nitra, al sud-oest del país. La primera menció escrita de la vila es remunta al 1276.

## Referències

* ↑ «Nitriansky kraj (Slovakia): Districts, Towns and Municipalities - Population Statistics, Charts and Map». [Consulta: 19 desembre 2021].
# Tàngara de Parodi

La tàngara de Parodi (Kleinothraupis parodii) és un ocell de la família dels tràupids (Thraupidae).

## Hàbitat i distribució

Habita les espesures de bambú, bosc humid i praderies altes als Andes, del sud-est del Perú.

## Referències

* ↑ «Tàngara de Parodi». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/10/2022(català)
# Tàngara de Piura

La tàngara de Piura (Sphenopsis piurae) és un ocell de la família dels tràupids (Thraupidae).

## Hàbitat i distribució

Habita boscos i matolls dels Andes del sud-oest de l'Equador i nord-oest del Perú.

## Referències

* ↑ «Tàngara de Piura». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/10/2022(català)
# Tàngara de Parker

La tàngara de Parker (Parkerthraustes humeralis) és un ocell de la família dels tràupids (Thraupidae) i única espècie del gènere Parkerthraustes Remsen, 1997.

## Hàbitat i distribució

Habita la selva pluvial de l'Amazònia meridional.

## Taxonomia

Inclòs antany a la família dels cardinàlids (Cardinalidae) és ubicat als tràupids (Traupidae) arran els treballs de Klicka et al. 2007

## Referències

* ↑ «Tàngara de Parker». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/10/2022(català)
* ↑ J Klicka, K Burns et GM Spellmann. 2007. Defining a monophyletic Cardinalini: A molecular perspective. Molecular Phylogenetics and Evolution 45: 1014–1032.
# Ulrichita

L'ulrichita és un mineral de la classe dels minerals fosfats. Va ser descoberta l'any 1988 en una mina de l'estat de Victòria (Austràlia), sent nomenada així en honor de George H.F. Ulrich, mineralogista australià. Un sinònim és la seva clau: IMA1988-006.

## Característiques químiques

És un uranil-fosfat hidratat de calci i coure. Pot ser extret com a mena de l'estratègic urani. Per la seva forta radioactivitat ha de ser manipulat i emmagatzemat amb els corresponents protocols de seguretat.

## Formació i jaciments

Es forma com a mineral secundari en cavitats miarolítiques en roques pegmatites de tipus granit. Sol trobar-se associada a altres minerals com: turquesa, calcosiderita, cyrilovita, torbernita, libethenita, sampleïta, saleeïta o fluorapatita.

## Referències

* ↑ «Ulrichite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 10 agost 2016].
* ↑ Birch W.D., Mumme W.G. y Segnit E.R., 1988. "Ulrichite: a new copper calcium uranium phosphate from Lake Boga, Victoria, Australia", Australian Mineralogist 3, 125-131.
* Ulrichita, mindat.org.
* Ulrichita, webmineral.com.
* Manual de ulrichita, Mineral Data Publishing.
# Union nationale des centres sportifs de plein air (UCPA)

La Union nationale des centres sportifs en plein air (UCPA) (pronunciació francesa: ​, pronunciació francesa: ​), és una organització sense ànim de lucre francesa que organitza vacances d'esports a l'exterior per a persones de 7 a 39 anys. Creada el 1965, és una unió d'agències governamentals, federacions esportives i associacions juvenils. Aproximadament 250,000 persones fan sortides amb l'UCPA anualment.
L'UCPA té tres àrees d'operació:
* Vacances esportives
* Divulgació d'esports de lleure
* Formació vocacional per carreres esportives
L'UCPA desenvolupa les seves activitats principalment a l'estat francès, però és també present a una cinquanta de països arreu del món.

## Referències

* ↑ «L’UCPA, la quinqua qui fait courir les jeunes». Le Monde 20 d'octobre de 2016. [Consulta: 1r maig 2017].

## Enllaços externs

* Pàgina web oficial de l'UCPA
* Llista de membres de l'UCPA (fr) Arxivat 2011-10-15 a Wayback Machine.
# Vall Banc

Vall Banc és una entitat bancària amb seu a Escaldes-Engordany fundada l'any 2015 amb l'adjudicació per part de l'AREB andorrà dels actius de la Banca Privada d'Andorra (BPA). Forma part de l'Associació de Bancs Andorrans. El 2016 fou adquirit per J.C. Flowers & Co., empresa de capital inversió amb seu a Nova York.
El gener de 2021 va desembarcar a Espanya amb la compra d'Argenta Patrimonios, firma d'assessorament financer ubicada a Barcelona i que assessora més de 100 milions d'euros anuals de clients a Catalunya, Madrid i País Basc.
El setembre de 2021 el banc va anunciar que iniciava el darrer procés de traspàs d'actius de la BPA, que significa l'execució de la resolució judicial suïssa que habilitava a l'AREB a reclamar les posicions que hi tenia la BPA, i que seran traspassades a Vall Banc.
Crèdit Andorrà va anunciar el 27 de setembre de 2021 l'adquisició del 100% de Vall Banc.

## Referències

* ↑ DÍAS, CINCO. «La andorrana Vall Banc arranca su expansión en España con la compra de Argenta» (en castellà), 18-01-2021. [Consulta: 26 setembre 2021].
* ↑ «Vall Banc i el seu talismà per créixer a Espanya». VIA Empresa. [Consulta: 26 setembre 2021].
* ↑ «Vall Banc encara l’última fase del traspàs efectiu dels actius». Vall Banc. Arxivat de l'original el 2021-09-26. [Consulta: 27 setembre 2021].
* ↑ Acn. «Crèdit Andorrà adquireix el 100% de Vall Banc, hereu de BPA». Vilaweb, 26-09-2021. [Consulta: 26 setembre 2021].

## Enllaços externs

* Vall Banc - Lloc web oficial
# Ulrich Eicke

Ulrich Eicke (Wuppertal, 18 de febrer de 1952) és un piragüista en aigües tranquil·les alemany, ja retirat, que va competir sota bandera de la República Federal Alemanya durant les dècades de 1970 i 1980.
El 1976 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Montreal, on disputà dues proves del programa de piragüisme. En ambdues, el C-1, 500 metres i C-1, 1.000 metres, aconseguí la vuitena posició. El 1984, als Jocs de Los Angeles, guanyà la medalla d'or en la prova dels C-1, 1.000 metres.
En el seu palmarès també destaquen tres medalles de plata al Campionat del Món en aigües tranquil·les, entre les edicions de 1977 i 1985, així com 41 campionats nacionals.

## Referències

* 1 2 3 «Olympedia – Ulli Eicke». [Consulta: 16 abril 2024].
* ↑ «Kamber, Raymond, ed. (2008). Medal Winners – Olympic Games and World Championships (1936–2007) – Part 1: flatwater (now sprint). CanoeICF.com. International Canoe Federation. pp. 1–41». Arxivat de l'original el 5 January 2010. [Consulta: 8 abril 2023].
* ↑ «Kamber, Raymond, ed. (2008). Medal Winners – Olympic Games and World Championships (1936–2007) – Part 2: rest of flatwater (now sprint) and remaining canoeing disciplines. CanoeICF.com. International Canoe Federation. pp. 42–83». Arxivat de l'original el 9 April 2017. [Consulta: 29 gener 2024].
# Unió d'Utrecht

La unió d'Utrecht fou una aliança militar establerta el 23 de gener del 1580 per algunes les províncies dissidents de les Disset Províncies. Les Províncies unides van acordar-se lluitar junts per acabar amb l'ocupació del territori per les forces militars de la Corona de Castella. A més, s'hi van ordenar afers polític en matèries de defensa, imposts i religió, i el text es considera com el nucli de la constitució de la futura república.
Primer va ser signada entre els representants dels estats del Holanda, Zelanda, Utrecht tres quarters del ducat de Gelderland i les afores Groningen. Més tard durant l'any Overijssel, Frísia, la ciutat de Groningen, Zutphen el quartè quarter de Gelderland, Drente, els Quatre membres de Flandes Bruges, Franconat de Bruges, Ieper i Gant i moltes altres ciutats com ara Antwerpen, Breda i Lier. Entre moltes factors que van fomentar la insurrecció hi va jugar molt la «Fúria espanyola» del novembre del 1576, quan els exèrcits espanyols, no pagats per causa de la segona fallida de la Hisenda Reial de Felip II de Castella van saquejar Anvers, incendiar la ciutat i matar milers d'habitants. La confederació era una rèplica a la unió d'Arràs, una aliança de les províncies catòliques meridionals que van triar el bandol espanyol, i de la qual una grand part, mal defensada per l'exèrcit espanyol malpagat, més tard va ser annexionada per França. La Unió d'Utrecht proclamava la llibertat de religió, la d'Arras ans al contrari només acceptava el catolicisme com a única religió d'estat.
Va ser assolida per Guillem I d'Orange-Nassau. Va acaber dos anys més tard amb el Decret d'abandó del 1581 al qual es va deposar Felip IV de Castella i proposar la sobirania entre d'altres al duc Francesc d'Anjou, germà d'Enric III de França. La unió fou el nucli de la república de les Províncies Unides del Nord, sorgida poc després, bé que no va ser reconeguda per Castella fins al 1648 a la Pau de Münster, que va posar fi a la guerra dels Vuitanta Anys en reconèixer la independència de les Províncies Unides de la monarquia hispànica després d'una intensa activitat diplomàtica.

## Referències

* ↑ de Blécourt, A.S.; Japikse, J. «XIX: Unie van Utrecht 20 januari 1579». A: Klein plakkaatboek van Nederland. Verzameling van ordonnantiën en plakkaten betreffende regeeringsvorm, kerk en rechtspraak (14e eeuw tot 1749) (en neerlandès), 1919, p. 120-125.
* ↑ «Unió d'Utrecht». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Moreno i Cullell, Vicente «La revolta dels Països Baixos en temps de Felip II». Sàpiens, 07-06-2012.
# Universitat de Freiberg

La Universitat de Mineria i Tecnologia de Freiberg (en alemany:Technische Universität Bergakademie Freiberg i abreujat com TUBAF) és una important universitat tecnològica alemanya situada a Freiberg.
Compta amb més de 4.000 estudiants. Va ser fundada l'any 1765 pel Príncep Francesc Xavier regent de Saxònia basant-se en els plànols fets per Friedrich Wilhelm von Oppel and Friedrich Anton von Heynitz.
Es tracta de la universitat més antiga del món entre les especialitzades en la mineria i la metal·lúrgia. Els elements químics indi (1863) i germani (1886) els van descobrir científics d'aquesta universitat. Alexander von Humboldt hi va estudiar mineria entre els anys 1791 i 1792.
Actualment la Universitat de Freiberg compta amb 6 facultats: Matemàtica i Informàtica / Química, Biologia i Física / Geocìència, Geoenginyeria i Mineria / Enginyeria Mecànica / Ciència dels Materials / Administració de Negocis i Econòmiques.
La Universitat de Mines i Tecnologia de Freiberg ha estat classificada entre les millors universitats del món per enginyeria de mines.

## Referències

* ↑ «Kennzahlen und Rankings | TU Bergakademie Freiberg». tu-freiberg.de. Arxivat de l'original el 2022-12-05. [Consulta: 1r agost 2021].
* ↑ «¡Bienvenidos a la TU Bergakademie Freiberg!» (en castellà). Arxivat de l'original el 2021-08-01. [Consulta: 1r agost 2021].
* ↑ QS World University Rankings, 2017. https://www.topuniversities.com/university-rankings/university-subject-rankings/2017/engineering-mineral-mining. Retrieved 11 October 2017.

## Enllaços externs

* Website of the Freiberg University of Mining and Technology (German) Arxivat 2010-11-29 a Wayback Machine.
* Website of the International Center 'Alexander von Humboldt' Arxivat 2008-09-22 a Wayback Machine.