OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Vincennes (Indiana)

Vincennes és una població dels Estats Units a l'estat d'Indiana. Segons el cens del 2000 tenia 18.701 habitants.
Va ser la capital del Territori d'Indiana del 1800 al 1813, quan va passar a ser-ho Corydon.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Vincennes tenia 18.701 habitants, 7.614 habitatges, i 4.332 famílies. La densitat de població era de 1.011,3 habitants/km².
Dels 7.614 habitatges en un 26,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 40,8% hi vivien parelles casades, en un 12,4% dones solteres, i en un 43,1% no eren unitats familiars. En el 35,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,2 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,85.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 20% tenia menys de 18 anys, un 20,5% entre 18 i 24, un 24% entre 25 i 44, un 20,3% de 45 a 60 i un 15,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 33 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 97,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 26.289$ i la renda mediana per família de 35.424$. Els homes tenien una renda mediana de 27.029$ mentre que les dones 20.254$. La renda per capita de la població era de 14.993$. Entorn del 15% de les famílies i el 20,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Fills il·lustres

* Red Skelton (1913 - 1997) actor

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Vincennes». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Vincennes». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Polonur

Un polonur és un compost químic format per la combinació de l'element poloni, Po{\textstyle Po}, i un o més elements menys electronegatius que ell.

## Nomenclatura

Els polonurs són combinacions del poloni amb elements més electropositius o, cosa que és el mateix, menys electronegatius. La IUPAC ha establert que, a efectes d'anomenar els polonurs, els elements més electropositius són tots els dels grups 1 a 15 de la taula periòdica, els lantanoides i els actinoides, situats tots ells a l'esquerra del grup del poloni.
Per anomenar aquests composts s'empra la nomenclatura de composició estequiomètrica, preferint-se la que indica la proporció de cada element mitjançant prefixos de quantitat. Els noms es formen començant per polonur precedit per un prefix, si cal, que indica la proporció del poloni al compost; després la preposició de, i s'acaba amb el nom de l'altre element, també precedit del prefix que indiqui la proporció, si cal.

## Característiques

Els polonurs són els composts més estables del poloni. A la naturalesa un dels pocs composts de poloni que s'ha trobat és el polonur de plom, PbPo{\textstyle PbPo}. Al laboratori els polonurs s'obtenen per reacció directa del poloni i l'altre element. La majoria es descomponen quan se'ls escalfa per damunt dels 600 °C, excepte el polonur de mercuri que ho fa al voltant dels 300 °C. Amb els elements més electropositius el poloni forma polonurs iònics amb l'anió polonur, Po$^{2−}${\textstyle Po^{2-}}. Exemples són els polonurs dels metalls alcalins: Li$_2$Po, Na$_2$Po, K$_2$Po, ...{\textstyle Li_{2}Po, Na_{2}Po, K_{2}Po, ...}; els dels alcalinoterris: BePo, MgPo, CaPo, ...{\textstyle BePo, MgPo, CaPo, ...}; dels metalls de transició: CdPo, HgPo, NiPo, ...{\textstyle CdPo, HgPo, NiPo, ...} i dels lantanoides, amb la fórmula general LPo{\textstyle LPo}, on L{\textstyle L}, representa un lantanoide.

## Referències

* 1 2 Connelly, N.G; Damhus, T.; Hartshorn, R.M.; Hutton, A.T. Nomenclature of Inorganic Chemistry - IUPAC Recommendations 2005. RSC Publishing, 2005. ISBN 978-0-85404-438-2 [Consulta: 2 novembre 2015]. Arxivat 2015-05-20 a Wayback Machine.
* ↑ Bergmann, H. Sc, Y, La-Lu Rare Earth Elements: Compounds with Te, Po. Springer Science & Business Media, 2013. ISBN 9783662063668.
# Açò és un destarifo

Açò és un destarifo és un programa d'humor d'esquetxos valencià emès per À Punt durant el 2018 i el 2019. És una producció d'À Punt Mèdia en associació amb Albena Produccions. Compta amb dues temporades, de 26 episodis cadascuna, i d'aproximadament mitja hora de duració cadascuna.

## Referències

* ↑ «Açò és un destarifo» (en va). [Consulta: 4 gener 2023].
* ↑ «Programes». [Consulta: 4 gener 2023].
# Haut les cœurs !

Haut les cœurs ! és una pel·lícula franco-belga dirigida per Sólveig Anspach el 1999.

## Argument

Mentre que espera el seu primer fill, Emma s'assabenta que té un càncer de mama. El metge que li ho anuncia preveu un avortament, i el tractament, segons ell, és incompatible amb l'embaràs. Simon, el seu company, l'incita a consultar un altre especialista, el doctor Morin, que afirma que els tractaments poden ser seguits tot continuant l'embaràs. Emma reprèn la confiança. El seu cos torna a ser un lloc de vida: ha de lluitar ara per dos.

## Repartiment

* Karin Viard: Emma
* Laurent Lucas: Simon
* Julien Cottereau: Olivier
* Claire Wauthion: la mare d'Emma
* Philippe Duclos]: el doctor Morin
* Charlotte Clamens: el doctor Colombier
* Didier Sauvegrain: el doctor Lalande
* Fejria Deliba: l'infermera de la quimioteràpia
* Philippe Demarle: l'home que abraça Emma
* Blandine Lenoir: Infermera

## Premis i nominacions
### Premis

* 25a cerimònia dels César (2000)
** César a la millor actriu (Karin Viard)
* Premi Lumières 2000
** Premi Lumières a la millor actriu (Karin Viard)

### Nominacions

* César a la millor esperança masculina (Laurent Lucas)
* César a la millor primera pel·lícula (Solveig Anspach)

## Referències

* ↑ «Haut les cœurs ! (1999)» (en anglès). [Consulta: 7 novembre 2018].
* ↑ Dupont, Joan «MOVIE GUIDE: Haut les Coeurs!» (en anglès). The New York Times.
# Rufiji (riu)

El Rufiji és un riu africà, les aigües del qual estan situades completament al territori de Tanzània
El riu es forma per la confluència dels rius Kilombero i Luwegu. Té aproximadament 600 km de longitud, amb les seves fonts al sud-oest de Tanzània, i desemboca a l'oceà Índic en un punt intermedi davant de l'Illa Mafia anomenat Canal Mafia. El seu principal tributari és el Gran riu Ruaha. És navegable en uns 100 km des de la seva desembocadura.
Cobreix una àmplia conca de 204.780 km² i el seu delta alberga un manglar de 500 km². Amb un cabal de 800 metres cúbics per segon, els seus fèrtils marges s’utilitzen per plantar arròs i blat de moro.

## Referències

* ↑ Source book for the inland fishery resources of Africa, Vol. 1., de J.P. Vanden Bossche y G.M. Bernacsek, Publicació de FAO, ISBN 92-5-102984-9. Disponíble a: Source book for the inland fishery resources of Africa (anglès)
* ↑ DUVAIL, Stéphanie; HAMERLYNCK, Olivier «The Rufiji River flood: plague or blessing?» (en anglès). International Journal of Biometeorology, 01-10-2007, pàg. 33-42.
* ↑ "Downstream and Coastal Impacts of Damming and Water Abstraction in Africa", Environmental Management, authored by Maria Snoussi, Johnson Kitheka, Yohanna Shaghude, Alioune Kane, Russell Arthurton, Martin Le Tissier, and Hassan Virji, 2007, volume 39, page 589 Arxivat 2014-08-21 a Wayback Machine. (anglès)
# Josep Arola i Sala

Josep Arola i Sala (Manresa, 1875 - 1933) fou un metge, periodista i activista cultural català.
Cursà estudis primaris i de batxillerat al Col·legi que els PP. Jesuïtes tenien a Sant Ignasi. Es traslladà a Barcelona a estudiar a la Facultat de Medecina. Després d'exercir força anys a Súria, passà a ser metge titular de l'Ajuntament de Manresa. Exercí els càrrecs d'Inspector Municipal de Sanitat, delegat a Manresa del Col·legi de Metges i del Sindicat de Metges de Catalunya. Era metge de la Brigada de la Creu Roja Local i vocal de la Junta de Protecció de Menors.
Persona de moltes inquietuds culturals, va ser fundador de l'Orfeó Manresà i del Centre Excursionista de la Comarca del Bages, d'on en va ser president des del 1923 fins al 1930. També presidí la Junta del Teatre Conservatori i el Consell local de Primera ensenyança.
Com a periodista, fundà el diari republicà i catalanista Bages-Ciutat del qual en fou director. Va ser president del primer consell d'Administració i Orientació del diari El Dia. El 1905 fou fundador i president del Centre Nacionalista Republicà. Fou elegit regidor i tinent d'alcalde de l'Ajuntament entre els anys 1918 i 1920. Militant d'ERC, fou vicepresident de la Junta de Govern Republicana Provisional de Manresa, constituïda el 14 d'abril de 1931.
A la seva mort, l'Ajuntament de Manresa acordà donar el nom de "Doctor Josep Arola" a un dels vials principals de la ciutat (actuals carrer de Saclosa i avinguda de Tudela). El règim franquista posà fi a aquest honor públic.

## Referències

* Joaquim Aloy, Jordi Basiana i Pere Gasol La República a Manresa en un clic (1931-1936)
# Waly

Waly és un municipi francès situat al departament del Mosa i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 57 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Waly era de 57 persones. Hi havia 20 famílies, de les quals 8 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 4 dones vivint soles), 4 parelles sense fills i 8 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 33 habitatges, 25 eren l'habitatge principal de la família, 4 eren segones residències i 4 estaven desocupats. 32 eren cases i 1 era un apartament. Dels 25 habitatges principals, 23 estaven ocupats pels seus propietaris i 2 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 3 tenien dues cambres, 2 en tenien tres, 8 en tenien quatre i 12 en tenien cinc o més. 22 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 9 habitatges hi havia un automòbil i a 12 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Waly el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 4 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 4 | 60 a 64 | 0 |
| 4 | 55 a 59 | 0 |
| 4 | 50 a 54 | 8 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 8 | 40 a 44 | 0 |
| 0 | 35 a 39 | 4 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 4 | 10 a 14 | 4 |
| 0 | 5 a 9 | 4 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 34 persones, 19 eren actives i 15 eren inactives. De les 19 persones actives 18 estaven ocupades (12 homes i 6 dones) i 1 aturada (1 home). De les 15 persones inactives 10 estaven jubilades i 5 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'únic establiment que hi havia el 2007 era d'una empresa de fabricació d'altres productes industrials.
L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era un taller de reparació d'automòbils i de material agrícola.
L'any 2000 a Waly hi havia 6 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Waly a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Waly a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Vassil Rats

Vassil Kàrlovitx Rats, (Fanchikove, Transcarpàcia, 25 de març de 1961) és un exfutbolista ucraïnès d'ètnia hongaresa. Va participar en dues Copes del Món amb la Unió Soviètica.

## Palmarès
### Dinamo de Kíev

* Lliga soviètica: 1985, 1986, 1990.
* Copa soviètica: 1982, 1987, 1990.
* Recopa d'Europa: 1986.

### Selecció soviètica

* Subcampionat d'Europa: 1988.

## Enllaços externs

* «Partits internacionals de Rats» (en anglès). RSSSF.
* «Estadístiques de Rats» (en anglès).
# Prelatura territorial de Jesús María

La Prelatura territorial de Jesús María (castellà: Prelatura territorial de Jesús María, llatí: Praelatura Territorialis Nayariana de Iesu et Maria) és una seu de l'Església Catòlica a Mèxic, sufragània de l'arquebisbat de Guadalajara, i que pertany a la regió eclesiàstica Occidente. Al 2013 tenia 139.300 batejats sobre una població de 151.700 habitants. Actualment està regida pel bisbe Jesús González Hernández, O.F.M.

## Territori

La diòcesi s'estén sobre quatre l'estats mexicans: Nayarit, Durango, Zacatecas i Jalisco.
La seu prelatícia és la ciutat de El Nayar, on es troba la catedral de Jesús Maria.
El territori s'estén sobre 25.000 km², i està dividit en 15 parròquies.

## Història

La prelatura territorial va ser erigida el 13 de gener de 1962 mitjançant la butlla Venerabilis Frater del Papa Joan XXIII, prenent el territori de l'arquebisbat de Durango i dels bisbats de Colima i de Zacatecas.

## Cronologia episcopal

* Manuel Romero Arvizu, O.F.M. † (24 de maig de 1962 - 27 de juny de 1992 renuncià)
* José Antonio Pérez Sánchez, O.F.M. (27 de juny de 1992 - 27 de febrer de 2010 renuncià)
* Jesús González Hernández, O.F.M., des de 27 de febrer de 2010

## Estadístiques

A finals del 2013, la diòcesi tenia 139.300 batejats sobre una població de 151.700 persones, equivalent al 91,8% del total.
| any | població | població | població | sacerdots | sacerdots | sacerdots | sacerdots | diaques | religiosos | religiosos | parròquies |
| any | batejats | total | % | total | clergat secular | clergat regular | batejats por sacerdot | diaques | homes | dones | |
| 1966 | 33.000 | 37.000 | 89,2 | 10 | 1 | 9 | 3.300 | | 2 | 15 | 9 |
| 1968 | 48.000 | 65.000 | 73,8 | 13 | | 13 | 3.692 | | 22 | 16 | 7 |
| 1976 | 55.000 | 60.000 | 91,7 | 15 | | 15 | 3.666 | | 21 | 24 | 10 |
| 1980 | 77.700 | 82.900 | 93,7 | 17 | | 17 | 4.570 | 1 | 25 | 30 | 11 |
| 1990 | 146.000 | 150.000 | 97,3 | 15 | | 15 | 9.733 | 1 | 27 | 29 | 12 |
| 1999 | 200.000 | 220.000 | 90,9 | 25 | 10 | 15 | 8.000 | 1 | 28 | 6 | 15 |
| 2000 | 210.000 | 225.000 | 93,3 | 23 | 10 | 13 | 9.130 | 1 | 24 | 6 | 15 |
| 2001 | 160.000 | 175.000 | 91,4 | 23 | 10 | 13 | 6.956 | 1 | 19 | 6 | 15 |
| 2002 | 117.000 | 130.000 | 90,0 | 25 | 9 | 16 | 4.680 | 1 | 20 | 6 | 15 |
| 2003 | 120.000 | 135.000 | 88,9 | 21 | 10 | 11 | 5.714 | 1 | 18 | 6 | 15 |
| 2004 | 128.000 | 140.000 | 91,4 | 25 | 10 | 15 | 5.120 | 1 | 20 | 15 | 15 |
| 2013 | 139.300 | 151.700 | 91,8 | 22 | 10 | 12 | 6.331 | 2 | 24 | 47 | 15 |

## Fonts

* Anuari pontifici del 2015 i anteriors, publicat a www.catholic-hierarchy.org a la pàgina Territorial Prelature of Jesús María (anglès)
* Pàgina oficial de la prelatura (castellà)
* Esquema de la diòcesi a www.gcatholic.org (anglès)
* Butlla Venerabilis Frater, AAS 55 (1963), p. 75 (llatí)
* Mapa de la prelatura (castellà)
# Aéro-Club de France

ElAéro-Club de France és una organització de França destinada a la promoció de tota activitat al domini aeronàutic i aeroespacial. Fundada el 1898 és la societat més antiga en aquest camp.
Acadèmics, fabricants de productes, proveïdors de serveis i altres professionals aeroespacials civils i militars globals estan representats a l'AeCF. La seu de l'organització és a París.

## Referències

* ↑ LE 20 OCTOBRE 1898 DANS LE CIEL : FONDATION DE L’AÉRO-CLUB DE FRANCE
* ↑ Aéro-club de France
* ↑ L’aéro-club de France

## Enllaços externs

* Web oficial del Aéro-Club de France
# Hautcharage

Hautcharage (en luxemburgués: Uewerkäerjeng) és una vila de la comuna de Käerjeng - a partir de l'any 2012- del districte de Luxemburg al cantó de Capellen. Està a uns 16 km de distància de la Ciutat de Luxemburg.
El poble és també la seu de l'equip de futbol UN Käerjéng 97, que disputa els seus partits a l'Estadi um Bëchel.

## Història

Abans de l'1 de gener de 2012, Hautcharage formava part de la ciutat de Bascharage, que va ser dissolta durant la creació de la comuna de Käerjeng.

## Referències

* ↑ «Hautcharage». [Consulta: 20 setembre 2015].
# Josep Armet i Portanell

Josep Armet i Portanell (Barcelona, 1 de març de 1842 - Barcelona, 3 d'octubre de 1911) fou un pintor i litògraf català, especialitzat en el paisatgisme, amb influències de l'escola d'Olot, en el gènere, el retrat i la pintura decorativa.
Va formar-se a l'Escola de la Llotja, de la mà de Martí i Alsina. El 1860 marxa a completar els seus estudis a Roma, on va fer amistat amb Marià Fortuny. Va rebre diversos premis en exposicions a diverses ciutats europees, com Madrid, Barcelona i Le Havre. Es poden veure diverses obres seves als museus de Barcelona.

## Obres a museus Catalans

* Picadores a los toros, a la Biblioteca-Museu Víctor Balaguer, Vilanova i la Geltrú
* Paisatge català, a la Biblioteca-Museu Víctor Balaguer
* Paisatge català (un altre), a la Biblioteca-Museu Víctor Balaguer
* Paisatge amb figures, al Museu de l'Empordà, a Figueres
* Paisatge amb pont, al Museu de Badalona
* Paisatge de bosc, al Museu de Badalona
* Sense títol, al VINSEUM, Vilafranca del Penedès
* Flors, al Museu Deu.

## Referències

* ↑ «Esquela de Joseph Armet Portanell». La Veu de Catalunya.Any 21, Núm.4452. ed.vespre, 09-10-1922, pàg. 1.
* ↑ «Josep Armet i Portanell». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 «Armet Portanell, José» (en castellà). Museu del Prado. [Consulta: 6 octubre 2022].
* ↑ Llistat d'obres segons el catàleg on line Museus en línia. Consultat el 1/08/2010
* ↑ «Pintures de Josep Armet». Museu Deu. Arxivat de l'original el 28 de març 2016. [Consulta: 31 desembre 2015].
# Wenceslao Carrillo Alonso

Wenceslao Carrillo Alonso-Forjador (Valladolid, 9 d'octubre de 1889 - Charleroi, Valònia, 7 de novembre de 1963) va ser un polític, sindicalista i periodista socialista espanyol.

## Biografia

Obrer fonedor a Gijón (Astúries), afiliat a la Unió General de Treballadors amb catorze anys, al costat de les Joventuts Socialistes d'Espanya gairebé des de la seva fundació per Tomás Meabe. Militant del PSOE des de 1905.
Actiu membre del sindicat socialista, va ser detingut en nombroses ocasions entre 1910 i 1917. Va abandonar el seu lloc com a treballador i dirigent sindical a Astúries per una plaça de redactor a El Socialista el 1923. Al mateix temps va accedir a la direcció d'UGT i va ser partidari d'impulsar acords amb la dictadura de Primo de Rivera abans que enfrontar-se al Capità General, convençut com altres dirigents sindicals de les bondats del projecte paternalista del Dictador. En 1929 va començar a criticar obertament la dictadura, al mateix temps que UGT iniciava una separació del règim.
A les eleccions municipals espanyoles de 1931 es va presentar, i va ser escollit, regidor de l'Ajuntament de Madrid, sent un dels seus membres que va proclamar la Segona República a la Puerta del Sol. a les eleccions generals espanyoles de 1931 va ser escollit diputat al Congrés dels Diputats per la província de Còrdova, i reelegit a les de 1933 i 1936.
Sent membre ja de l'executiva del PSOE, i després de sofrir la repressió durant els primers mesos de 1936, després de la revolta militar que va donar lloc a la guerra civil va ser nomenat sotssecretari de Governació al govern de Francisco Largo Caballero. Va ocupar més tard diversos càrrecs governamentals, participant en la revolta de Casado contra Juan Negrín, i formant part com a Conseller de Governació del Consell Nacional de Defensa, creat per forçar un acord amb Franco al final de la guerra. Aquest fet li vavaler l'enemistat del seu fill, Santiago Carrillo Solares, membre llavors de les Joventuts Socialistes Unificades i dirigent després del Partit Comunista d'Espanya.
Abans de la caiguda de Madrid, aconseguí fugir i s'instal·là a Bèlgica. Fou dirigent de la UGT a l'exili durant quatre anys després del final de la Segona Guerra Mundial.

## Referències

* ↑ Full Name
* ↑ Imatge dels diputats a les Corts Constituents abans de l'inici de les sessions
* ↑ «El 15 de mayo de 1939, Santiago Carrillo escriví des de Londres una carta recriminatòria al seu pare». Arxivat de l'original el 2007-08-08. [Consulta: 3 setembre 2011].
* ↑ El periódico El Socialista durante el exilio (1944-1970). Article.
# Vassili Abàiev

Vassili Ivànovitx Abàiev (en osset: Васо Абайты, en rus: Василий Иванович Абаев), nascut el 15 de desembre de 1900 a Kobi (Geòrgia) i mort el 18 de març de 2001 a Sant Petersburg (Rússia), fou un destacat lingüista osset especialitzat en l'estudi de les llengües iràniques, especialment de l'osset.

## Biografia

Abàiev va estudiar al Gymnasium de Tbilisi entre 1910 i 1918, graduant-se en la Universitat de Leningrad el 1925. Va estudiar filologia iraniana sota la direcció de Friedman, i, de la mateixa manera que altres joves lingüistes, va caure sota la influència del controvertit Nikolai Marr, unint-se al seu Institut Jafètio el 1928. Després de la mort de Marr, es va dedicar a estudis iranians més amplis i a treballs de camp a Ossètia fins a la fi de la Segona Guerra Mundial. El 1945 va tornar a Leningrad on publicaria el seu treball sobre la Saga dels Nart, un diccionari i gramàtica de l'osset. Stalin va condemnar les teories lingüístiques de Marr i l'Institut va ser purgat, encara que Abàiev es va salvar.
A partir de la dècada de 1950, Abáyev es va fer internacionalment famós com la màxima autoritat en lingüística sàrmata i escita. Assistit pel seu amic, Georges Dumézil, Abàiev va demostrar les connexions entre les llengües escites i l'osset modern. També va apuntar algunes similituds impactants entre la mitologia osset i la celta. La seva opera magna, el Diccionari històric i etimològic de la llengua osseta, va ser publicada en quatre volums entre 1958 i 1989 (un cinquè volum amb un índex fou publicat el 1995). Va morir als cent anys a Sant Petersburg. Alguns anys més tard, se li va erigir un monument a Tsjinvali.

## Obres

* 1939 – Iz osetinskogo eposa (L'epos osset)
* 1949 – Osetinskij jazyk i fol'klor (La llengua i el folklore ossets)
* 1950 – Russko-osetinskij slovar' (Diccionari rus-osset)
* Grammatičeskij očerk osetinskogo jazyka (Esbós d gramàtica de l'osset)
* 1958 – Istoriko-etimologičeskij slovar' osetinskogo jazyka (Diccionari històric i etimològic de la llengua osseta)
* 1965 – Skifoevropejskie izoglossy. Na styke Vostoka i zapada (Isoglosses escitoeuropees. Sobre els lligams entre Orient i Occident)

## Referències

* Alans, Encyclopædia Iranica, V. Abaev and H. W. Bailey
* Vasilij Ivanovič Abaev, TITUS (Thesaurus Indogermanischer Text- und Sprachmaterialien)
* "Grammar of the Ossetian language", by Abaev (rus)

## Enllaços externs

* Alans a Encyclopædia Iranica per V. Abaev i H. W. Bailey
# Presa de Ríbinsk

La presa de Ríbinsk és una presa d'aigua per a la producció d'energia que forma l'embassament de Ríbinsk, informalment conegut també com a Mar de Ríbinsk, alimentat pel riu Volga i els seus afluents Xeksnà i Mologa. Es troba als territoris de les províncies de Tver, Vólogd i Iaroslavl.
Ocupa una superfície de 4580 km² amb una fondària mitjana de 5,6 m i cubica 25,4 km3. La seva altitud és de 102,4 m.
Quan es va construir l'any 1932 era la més gran del món. Es va omplir des de 1941 fins al 1947. Amb la seva creació va caldre reassentar 150.000 persones.

## Referències

* ↑ Paul R. Josephson. Industrialized Nature: Brute Force Technology and the Transformation of the Natural World. Island Press, 2002. ISBN 1-55963-777-3. Page 31.

## Enllaços externs

* Detailed map of the reservoir (in Russian)
* Webpage of the Leushino Monastery, now submerged under the waters of the Rybinsk Sea (in Russian)