OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# UNISOC

UNISOC (pinyin: Zǐguāng zhǎn ruì), abans Spreadtrum Communications, Inc., és una empresa xinesa de semiconductors sense foneria (fabricació pròpia) amb seu a Xangai que produeix chipsets per a telèfons mòbils. UNISOC desenvolupa el seu negoci en dos camps principals: electrònica de consum i electrònica industrial, inclosos telèfons intel·ligents, telèfons amb funcions, sistemes d'àudio intel·ligents, desgast intel·ligent i altres camps d'aplicació; L'electrònica industrial cobreix camps com ara LAN IoT, WAN IoT i pantalla intel·ligent.
A partir del 2021, és el quart fabricant de processadors mòbils més gran del món, després de Mediatek, Qualcomm i Apple, amb un 9% de quota de mercat global.
UNISOC és una empresa líder en disseny de xips de plataformes. És una de les poques empreses del món que domina completament 2G/3G/4G/5G, Wi-Fi, Bluetooth, TV FM, comunicacions per satèl·lit i altres tecnologies relacionades. En el camp 5G, UNISOC és una de les tres empreses de xips 5G del mercat obert mundial.
UNISOC té una àmplia experiència en integració de xips a gran escala i integració completa de xips perifèrics. La cartera de productes UNISOC inclou unitats centrals de processament de comunicacions mòbils, xips de banda base, xips AI, xips frontals de radiofreqüència, xips de radiofreqüència i altres xips de comunicació, informàtica i control, etc. La prova de camp UNISOC cobreix 133 països i ha superat la certificació d'enviament de més de 260 operadors a tot el món. UNISOC té més de 500 clients, inclosos HONOR, realme, vivo, Samsung, moto, Hisense, ZTE, JD, UnionPay i GREE.

## Productes Principals

Actualment, els principals productes d'UNISOC inclouen unitats centrals de processament de comunicacions mòbils, xips de banda base, xips AI, xips frontals de radiofreqüència, xips de radiofreqüència i altres xips de comunicació, informàtica i control, que s'utilitzen àmpliament en camps de l'electrònica de consum, com ara els telèfons intel·ligents, tauletes intel·ligents i wearables intel·ligents, finances, logística intel·ligent, energia intel·ligent, medicina intel·ligent i altres indústries.

## Referències

* ↑ «China's Tsinghua Unigroup axes major memory chip projects» (en anglès).
* ↑ Wu, Kane; Horwitz, Josh; Liu, Roxanne «Exclusive: Chinese chip designer Unisoc seeks to raise $1.5 bln in private funding -sources» (en anglès). Reuters, 14-02-2023.
* ↑ author. «紫光展锐-专注芯片生产的制造商|厂家|服务商» (en anglès), 10-03-2022. [Consulta: 9 setembre 2023].
* ↑ «Unisoc processor guide: Here's what you need to know» (en anglès), 19-06-2022. [Consulta: 9 setembre 2023].
# Un cineasta en La Codorniz

Un cineasta en La Codorniz és un curtmetratge documental espanyol del 2012 dirigit per Javier Rioyo, qui el 2011 ja havia dirigit per RTVE el documental Enrique Herreros. Cuando Hollywood estaba en la Gran Vía de la sèrie Imprescindibles. Va rebre suport de la Comunitat de Madrid.

## Sinopsi

El documental narra la història d'Enrique Herreros, un artista madrileny avançat al seu temps, membre de l' altra generació del 27, col·laborador de La Codorniz pioner de la indústria cinematogràfica espanyola i un dels artífexs a convertir la Gran Via al carrer de l'espectacle.

## Nominacions

Fou nominada al Goya al millor curtmetratge documental als XVII Premis Goya.

## Referències

* ↑ Premios Goya 2013: Nominados mejor cortometraje documental Casualidades que acaban en Goya, rtve.es, 5 de febrer de 2013
* ↑ Dos de los tres cortos ganadores de un Goya fueron realizados con ayuda del Gobierno regional, Telemadrid, 18 de febrer de 2013
* ↑ Un cineasta en La Codorniz al web dels Premis Goya

## Enllaços externs

* Tràiler oficial a Vimeo
# Tàxiles

Tàxiles és el nom dels següents personatges:
* Tàxiles (rei), rei indi
* Tàxiles (general), general de Mitridates VI Eupator
# Txibijek

Txibijek (en rus, Чибижек) és un poble (un possiólok) del krai de Krasnoiarsk, a Rússia, i que l'any 2017 tenia 142 habitants. Pertany al districte de Kuràguino.

## Referències

* ↑ «Топокарты ГГЦ». Arxivat de l'original el 2016-03-04. [Consulta: 26 març 2020].
* ↑ Список населенных мест Сибирского края. Том II. Округа Северо-Восточной Сибири. Новосибирск. 1929
# Uropterygius golanii

Uropterygius golanii és una espècie de peix de la família dels murènids i de l'ordre dels anguil·liformes.
Els adults poden assolir els 45,3 cm de longitud total. Es endèmic del nord del Mar Roig.

## Referències

* 1 2 Capuli, Estelita Emily. «Uropterygius golanii McCosker & Smith, 1997» (en anglès). FishBase.
# Uropterygius fasciolatus

Uropterygius fasciolatus és una espècie de peix de la família dels murènids i de l'ordre dels anguil·liformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 53 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Papua Nova Guinea, Palau i Salomó.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons (1994).
* Smith, D.G., 1994. Catalog of type specimens of recent fishes in the National Museum of Natural History, Smithsonian Institution, 6: Anguilliformes, Saccopharyngiformes, and Notacanthiformes (Teleostei: Elopomorpha). Smithson. Contrib. 566:50 p.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Uropterygius genie

Uropterygius genie és una espècie de peix de la família dels murènids i de l'ordre dels anguil·liformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 17,8 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al Mar Roig.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons (1994).
* Smith, D.G., 1994. Catalog of type specimens of recent fishes in the National Museum of Natural History, Smithsonian Institution, 6: Anguilliformes, Saccopharyngiformes, and Notacanthiformes (Teleostei: Elopomorpha). Smithson. Contrib. 566:50 p.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# UTC+05:45

UTC+05:45 és una zona horària d'UTC amb 4 hores i tres quarts de retard de l'UTC. El seu codi DTG és E+, E* o E$^0$.

## Zones horàries

* Nepal Time (NPT)

## Franges
### Temps estàndard (l'any sencer)

* Nepal (des de l'any 1986, abans estava al UTC+05:40)

## Geografia

UTC+05:45 és la zona horària nàutica que comprèn l'alta mar de 86° 15′ E de longitud.
# UTC+06:00

UTC+06:00 és una zona horària d'UTC amb 6 hores més tard que l'UTC. El seu codi DTG és F-Foxtrot.

## Zones horàries

* Bangladesh Standard Time (BDT)
* Bhutan Time (BTT)
* Sri Lanka Time (LKT)
* East Kazakhstan Standard Time (EKST)
* British Indian Ocean Time (BIOT)
* Novosibirsk Time (NOVT)
* Mawson Time (MAWT)
* Vostok Time (VOST)
Horaris d'estiu
* Kyrgyzstan Summer Time (KGST)
* Pakistan Summer Time (PKST)
* Yekaterinburg Time (YEKT)

## Franges
### Temps estàndard (l'any sencer)

* Bangladesh
* Bhutan
* Regne Unit
** Territori Britànic de l'Oceà Índic (incloent-hi Txagos i Diego Garcia)
* Kazakhstan - la majoria de país (incloent-hi Astanà i Almati)
* Kirguizstan

#### Hora de Yekaterinburg

* Rússia
** Astrakhan
** Baixkíria
** Kurgan
** Uliànovsk
** Orenburg
** Perm
** Saràtov
** Sverdlovsk
** Txeliàbinsk
** Tiumén
** Volgograd

### Temps d'estiu (estiu a l'hemisferi nord)

Aquestes zones utilitzen el UTC+05:00 a l'hivern i el UTC+06:00 a l'estiu.
* Pakistan

## Geografia

UTC+06 és la zona horària nàutica que comprèn l'alta mar entre 82,5°E i 97,5°E de longitud. En el temps solar aquest fus horari és el corresponent el meridià 90° est.

## Història

A la Xina, els residents de Xinjiang utilitzen l'UTC+6
La Óblast de Kémerovo de Rússia abans utilitzava l'UTC+7, però des del 28 de març del 2010 utilitza l'UTC+6.
En el 2011, a Rússia es va traslladar l'horari d'estiu durant tot l'any i l'Omsk time es va fixar permenet en lloc de canviar a UTC+6 va canviar a UTC+7. I el Yekaterinburg Time es va quedar a l'UTC+6 durant tot l'any.

## Referències

* ↑ «The Working-Calendar for The Xinjiang Uygur Autonomous Region Government (anglès)». Arxivat de l'original el 2007-11-09. [Consulta: 13 febrer 2011].
* ↑ Territori de Rússia està dividida en nou zones horàries. ГАРАНТ (rus)
# Ulpià d'Ascaló

Ulpià (en grec antic: Οὐλπιανός, llatí: Ulpianus) va ser un sofista de l'antiga Grècia natural d'Ascaló que va viure en temps de Constantí i va escriure diverses obres retòriques.
Tot i que Ulpià sembla haver estat un mestre de gran influència com a retòric, se sap poc de la seva persona. Provinent d'Ascaló quan Judea era sota domini de l'emperador Constantí el Gran, es va desplaçar a Èmesa on va començar a impartir classes de retòrica, establint-se finalment en Antioquia, on va esdevenir el sofista de més prestigi de la ciutat, predecessor de Libani i Zenobi. Entre els seus alumnes van destacar Proeresi, Macedoni, i el jove Libani. Probablement degué morir l'any abans que Libani es traslladés a Atenes, el 330.
Pel que fa a la seva obra, va ser autor de nombrosos discursos i tractats de retòrica, tots perduts. Pel que sembla, és l'autor al qual es refereixen en diverses ocasions uns escolis als discursos de Demòstenes. Evagri va preservar un fragment d'un dels seus discursos, i també l'esmenten, sense citar-lo directament, la Suda, Libani i Eunapi.

## Referències

* ↑ La Suda distingeix entre Ulpià d'Èmesa i Ulpià d'Antioquia. Hi ha autors moderns que segueixen aquesta distinció: Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Volum III. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 1280.
* ↑ «Ulpianus 3». A: Realencyclopädie der classischen Altertumswissenschaft.
* ↑ Hornblower & Spawforth. Oxford Classical Dictionary, 2012, p. 1525.
* ↑ Evagri, Història eclesiàstica, I 20.
* ↑ Libani, Oracions, I 8, IV 9, XXXVI 10.
* ↑ Eunapi de Sardes, Vides dels Sofistes, X 3.3.

## Bibliografia

* The Prosopography of the Later Roman Empire, I, S. 974 (s. v. Ulpianus 4)
# Via Amerina

Via Amerina va ser el nom una via o camí empedrat romà que consta en una inscripció del temps d'Hadrià i que anava de Roma a Ameria. Segons la Taula de Peutinger, en realitat sortia de la via Càsia a Baccanae (Baccano) i anava per Nepete i Falerii fins a Ameria.
Les estacions per on passava eren:
* Baccanae (Baccano)
* Nepete (Nepi)
* Falerii (Sta Maria di Falleri)
* Castellum Amerinum
* Ameria (Amèlia)
La Taula de Peutinger diu que es perllongava cap a Tuder i després a Vettona i Perusia fins a Clúsium on es reunia amb la via Càsia.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Via Amerina». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 7 juliol 2022].

## Vegeu també

* Llista de vies romanes
# Vescomtat de Bell-lloc

El Vescomtat de Bell-lloc és un títol nobiliari espanyol creat el 17 de maig de 1924 pel rei Alfons XIII a favor de Francesc Xavier de Mercader i de Zufía, General de Divisió de Cavalleria, casat amb Lluïsa Llorach i Dolsa, germana de la mecenes Isabel Llorach. El seu germà gran, Arnau de Mercader i de Zufía, havia heretat com a primogènit el títol de comte de Bell-lloc.
Va haver-hi un altre títol d'igual denominació, el vescomtat previ de Bell-lloc, creat per l'arxiduc pretendent Carles d'Àustria en 1705 a favor de Ramon de Bell-lloc i de Macip, abans de concedir-li la dignitat perpètua i hereditària de comte de Bell-lloc, la qual li va ser atorgada el 18 d'agost de 1707. En virtut de la seva naturalesa de vescomtat previ, el títol es va suprimir quan el comtat de Bell-lloc li va ser lliurat al beneficiat.

## Vescomtes de Bell-lloc

| | Titular | Període |
| Creació per Alfons XIII |||
| I | Francesc Xavier de Mercader i de Zufía | 1924-1940 |
| II | Pau de Mercader i de Llorach | 1940-1957 |
| III | Javier de Mercader y Rovira | 1959-actual titular |

## Història dels Vescomtes de Bell-lloc

* Francesc Xavier de Mercader y de Zufía, I vescomte de Bell-lloc.
* Casat amb Lluïsa de Llorach i Dolsa. El succeí, en 1940, el seu fill:
* Pau de Mercader i Llorach (.-1957), II vescomte de Bell-lloc.
* Casat amb Maria Lluïsa Rovira i Rovira. El succeí, en 1959, el seu fill:
* Javier de Mercader y Rovira, III vescomte de Bell-lloc.
* Casat amb María Luisa de Muller y de Dalmases.

## Referències

* ↑ Elenco de Grandezas y Títulos Nobiliarios Españoles. Instituto "Salazar y Castro", C.S.I.C.
* ↑ Atienza, J. Nobiliario heráldico de apellidos españoles y de títulos nobiliarios, Madrid, Aguilar, 1959.
* ↑ «Armas de los Títulos Catalanes (XXIII): Conde de Bell-lloc», en el bloc Heráldica Catalana; consultat el 16 de març de 2014.
* ↑ «Armas de los Títulos Catalanes (XXI): Vizconde de Bell-lloc», en el bloc Heráldica Catalana; consultat el 16 de març de 2014.
# Umar Khalji

Shihab al-Din Umar Khalji (+ 1318) fou el quart sultà de Delhi de la dinastia khalji. Era el fill més petit d'Ala al-Din Muhammad Shah I Khalji.
L'hereu designat era el seu fill Khidr Khan. Als darrers anys de la vida del sultà Ala al-Din, el príncep Khidr fou enviat a Amroha, lluny de la capital, però va tornar amb l'excusa de visitar les tombes d'alguns shyakhs. Malik Naib, que tenia molta influència sobre el sultà, el va convèncer de desheretar a Khidr Khan que fou empresonat a Gwalior, i fou designat hereu el fill més petit Umar.
El sultà va morir el 6 de gener del 1316 potser enverinat per Malik Naib, i el jove Umar, que era menor d'edat, fou proclamat sultà sota la regència de Malik Naib amb el nom de Shihab al-Din Umar Khalji; el regent va fer cegar a Khidr Khan i al seu germà Shadi Khan que havia estat empresonat a Siri. El tercer fill, Mubarak Khan, de 18 anys, també empresonat, havia de córrer la mateixa sort, però va aconseguir subornar als seus guardians, que van assassinar Malik Naib al cap de 35 dies de govern (10 de febrer) i d'acord amb els nobles van proclamar regent a Mubarak; al cap de dos mesos va assolir la corona com a Kutb al-Din Mubarak Shah I Khalji (abril) i Umar va ser cegat; Mubarak el va fer assassinar junt amb els seus dos germans el 1318.

## Bibliografia

* K. S. Lal, History of the khaljis, Allahabad, 1950
# Urakusai Nagahide

    En aquest nom japonès, el cognom és Urakusai.
Urakusai Nagahide (japonès: 有楽斎　長秀), va ser un dissenyador de xilografies de l'estil ukiyo-e que va estar en actiu entre el 1804 i el 1848 aproximadament. També se'l coneix com a Yūrakusai Nagahide (有楽斎　長秀), Nakamura Nagahide (中邑　長秀 o 中村　長秀), Chōshū (長秀), i com a Chōshūsai (長秀斎). “Nagahide” i “Chōshū” s'escriuen amb el mateix kanji. L'acabament “sai” vol dir taller o sala, i molts artistes japonesos se'l posen o l'ometen segons els sembla.
Nagahide va treballar a Kyoto i a Osaka. Els seus primers gravats recorden als del seu mestre Ryukosai Jokei, però també estaven influenciats per Shokosai Hanbei. Hi va haver un canvi tan radical en l'estil de Nagahide que alguns experts creuen que el gruix d'obres signades "Nagahide" podrien en realitat haver estat creades per dos artistes diferents. Des dels anys 1810 fins als 1830, Nagahide va ser el dissenyador de gravats amb estergit (kappazuri) més prolífic retratant la desfilada de vestits anual del districte de Gion de Kyoto, i va seguir produint kappazuri molt després que les xilografies a tot color (nishiki-e) haguessin esdevingut l'estàndard. Entre els seus alumnes hi havia Nagashige, Hidekatsu, Hidekuni, Hidemari i Naniwa Nagakuni.

## Vegeu també

* La impressió xilogràfica al Japó

## Referències

* ↑ Roberts, 1976, p. ix
* 1 2 Newland, 2005, p. 482
* ↑ Roberts, 1976, p. 115

## Bibliografia

* Keyes, Roger S. & Keiko Mizushima, The Theatrical World of Osaka Prints, Philadelphia, Philadelphia Museum of Art, 1973, 270.
* Lane, Richard, Images from the Floating World, The Japanese Print, New York, Putnam, 1978, 306.
* Newland, Amy Reigle, The Hotei Encyclopedia of Japanese Woodblock Prints, Amsterdam, Hotei Publishing, 2005, Vol. 2, 482.
* Roberts, Laurance P., A Dictionary of Japanese Artists, Tokyo, Weatherhill, 1976, 115.
# Vem dömer

Vem dömer (en suec Qui jutja?) és una pel·lícula muda dramàtica sueca de 1922 dirigida per Victor Sjöström.

## Argument

Úrsula, que està infeliçment casada, intenta enverinar el seu marit Anton, però el que ella creu que és verí és inofensiu. El seu marit veu en un mirall el que ella està intentant fer i mor de sorpresa. Úrsula és acusada d'assassinat i el seu amant Bertram s'ofereix a acceptar el seu càstig. El cas es decideix al tribunal de Déu on l'acusat ha de passar per una estaca i Ulrika és declarada innocent.

## Repartiment

* Jenny Hasselquist - Úrsula
* Ivan Hedqvist - Mestre Anton, el seu marit, tallador d'imatges
* Tore Svennberg - l'alcalde
* Gösta Ekman - Bertram, el seu fill
* Knut Lindroth - el prior
* Waldemar Wohlström - el monjo captaire
* Nils Asther - aprenent
* Paul Seelig - Aprenent
* Nils Lundell - instigador
* Tyra Dörum - serventa d'Ursula
* Bror Berger - el botxí
* Lars Egge - el tocador de llaüt al soterrani de l'ajuntament
* Edvin Adolphson - convidat al celler de l'ajuntament/home de la màfia
* Nils Jacobsson - convidat al celler de l'ajuntament/home de la màfia
* Sven Quick - convidat al celler de l'ajuntament/home de la màfia

## Producció

La pel·lícula es va estrenar l'1 de gener de 1922. Va ser rodada a Filmstaden Råsunda amb exteriors de Råsunda per Julius Jaenzon. El guió de la pel·lícula de Hjalmar Bergman Vem dömer? es va publicar com a llibre en relació amb el llançament de la pel·lícula, il·lustrat amb imatges de la pel·lícula.

## Referències

* 1 2 «Vem dömer?», 28-12-2021.

## Enllaços externs

* Vem dömer al Svensk Filmdatabas
* Vem dömer a YouTube
# Vena axil·lar

En anatomia humana, la vena axil·lar és la vena profunda que transporta la sang des del lateral del tòrax, l'axil·la (aixella) i l'extremitat superior cap al cor. Hi ha una vena axil·lar a cada costat del cos.

## Estructura

El seu origen es troba al marge inferior del múscul rodó major i una continuació de la vena braquial.
Procedeix de la vena braquial i la vena basílica. A la seva part terminal, també hi aflueix la vena cefàlica. Altres afluents inclouen la vena subescapular, la vena humeral circumflexa, la vena toràcica lateral i la vena toracoacromial. Acaba al marge lateral de la primera costella, que llavors esdevé la vena subclàvia.
Va acompanyat al llarg del seu recorregut per l'artèria axil·lar, que es troba lateralment a la vena axil·lar.

## Referències

* 1 2 Baker, Champ L. & Baker, Champ L. (2009-01-01), Wilk, Kevin E.; Reinold, Michael M. & Andrews, James R., eds., CHAPTER 27 - Neurovascular Compression Syndromes of the Shoulder, Philadelphia: Churchill Livingstone, pàg. 325–335, ISBN 978-0-443-06701-3, doi:10.1016/b978-044306701-3.50030-x, <http://www.sciencedirect.com/science/article/pii/B978044306701350030X>. Consulta: 3 novembre 2020
* 1 2 Moore, Keith L. et al. (2010) Clinically Oriented Anatomy, 6th Ed, p.718
* ↑ Moore, Keith L. et al. (2010) Clinically Oriented Anatomy, 6th Ed, fig.6.16
* ↑ Gray, Andrew T., ed. (2019-01-01), Chapter 32 - Infraclavicular Block, Elsevier, pàg. 93–103, ISBN 978-0-323-50951-0, doi:10.1016/b978-0-323-50951-0.00032-3, <http://www.sciencedirect.com/science/article/pii/B9780323509510000323>. Consulta: 3 novembre 2020
# Velčice

Velčice és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Nitra, al sud-oest del país.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1232.

## Referències

* ↑ «Nitriansky kraj (Slovakia): Districts, Towns and Municipalities - Population Statistics, Charts and Map». [Consulta: 19 desembre 2021].
* ↑ «História obce». [Consulta: 19 desembre 2021].
# Vija-no-nes

Vija-no-nes (Vijanones o Vejanoness) fou un estat tributari protegit de l'agència de Kathiawar, al prant de Gohelwar, presidència de Bombai. Estava format per un sol poble (i alguns llogarets) amb un únic propietari tributari.
La superfície era de 75 km² i la població el 1881 de 175 habitants. Els ingressos estimats eren de 49 lliures i pagava un tribut de 325 rupies al Gaikwar de Baroda.

## Referències

Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
# Urna romana

La urna romana era un atuell que tenia una finalitat d'enmagatzament, electoral o religiós.
La que tenia finalitat electoral servia per contenir els noms dels jutges que cada pretor romà designava per portar les causes judicials.
També en una urna es posaven les cendres dels difunts (urna cinerària). Aquestes urnes s'acostumaven a fer de marbre, pòrfir, pedra o argila treballada, bronze, i fins i tot vidre; n'hi havia de totes maneres i mesures, algunes de molt senzilles i altres amb escultures en relleu i diversos ornaments.
Una urna servia per emmagatzemar-hi coses, principalment aigua però també altres elements líquids o sòlids, i va donar nom a una mesura romana de volum que es descriu a urna (mesura).

## Referències

* ↑ Seva i Llinares, Antoni (dir.). Diccionari Llatí-Català. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1993, p. 1612. ISBN 8477396310.
# Ustinya (cràter)

Ustinya és un cràter d'impacte en el planeta Venus de 11,8 km de diàmetre. Porta el nom d'un antropònim rus, i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1997.

## Referències

* ↑ «Ustinya». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey. [Consulta: 1r juliol 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Venus
# Ustuni

Ustuni o Sutuni fou una població del Shamdinan, a la comarca d'Harki, seu d'una dinastia autònoma kurda cap als segles XIV i xv.
La història d'aquesta dinastia que es suposa estava al llibre Sharaf-nama s'ha perdut (és un dels poc capítols que manquen).

## Vegeu també

* Shamdinan

## Referències

* Enciclopèdia de l'Islam, V, 463
# Vedat de Petit

El Vedat de Batllevell és un paratge, antic vedat de caça, del municipi de Castell de Mur, al Pallars Jussà, a l'antic terme de Mur, en terres del poble de Vilamolat de Mur.
Està situat al sud-est de Vilamolat de Mur, a llevant de l'Obaguet. Queda delimitat al nord-est pel Clot del Roure, al sud-est, pels Horts de Rius, al sud-oest pel Clot del Ferrer, i al nord-oest per l'Obaguet abans esmentat.
# Villaverde de Guadalimar

Villaverde de Guadalimar és un municipi situat al sud-oest de la província d'Albacete. Inclou les pedanies d'El Bellotar, Campillo, Carrascosa i Venta de Mendoza. Part del seu terme s'integra al Parc Natural de los Calares del Río Mundo i de la Sima.

## Població

Evolució demogràfica :
| 1900 | 1910 | 1920 | 1930 | 1940 | 1950 | 1960 | 1970 | 1975 | 1981 | 1986 | 1991 | 1996 | 2001 | 2006 | 2018 |
| 1.090 | 1.021 | 1.164 | 1.397 | 1.728 | 1.653 | 1.524 | 1.171 | 973 | 809 | 747 | 667 | 570 | 506 | 445 | 340 |