OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Museu del Còmic dels Països Baixos

El Museu del Còmic dels Països Baixos és un museu que es troba a la ciutat de Groningen (Països Baixos). Va ser inaugurat el 21 d'abril del 2004 per Jacques Wallage, l'alcalde en aquell moment. El museu es dedica als còmics en general i especialment als còmics neerlandesos. Cada any té entre 30.000 i 40.000 visitants.
En aquest moment el museu es troba al seu lloc d'origen, al Westerhaven, però després de la creació del Fòrum de Groningen, el museu s'hi mudarà.

## Còmics

Al museu es troben entre d'altres els còmics següents:
* Agent 327
* Ànec Donald
* Appie Happie
* Avatar
* Barbaraal
* Beestjes
* Bob Esponja
* Dip & Dap
* DirkJan
* Dora l'exploradora
* Eric de Noorman
* F.C. Knudde
* Gr'nn
* Jan, Jans en de kinderen
* Ollie B. Bommel
* Paulus de boskabouter
* Pipo de Clown
* Sigmund
* Suske en Wiske
* Tintín
* Woutertje Pieterse

## Enllaços externs

* Web oficial (neerlandès)
# Corscia

Corscia (en cors Corscia) és un municipi francès, situat a la regió de Còrsega, al departament d'Alta Còrsega. L'any 1999 tenia 155 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 254 | 290 | 276 | 260 | 156 | 155 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2001-2008 | Achille Santucci | | |
| 2008- | Marie-Josée Costa | | |
# Gameface

Gameface és una comèdia de situació britànica creada, escrita i protagonitzada per Roisin Conaty. El pilot es va emetre a Channel 4 el 23 d'abril de 2014. La primera sèrie va començar a l'E4 el 12 d'octubre de 2017 i va acabar amb la segona temporada a Channel 4 el 14 d'agost de 2019. La història segueix la vida de la Marcella (Conaty) mentre rep entrenament personal i intenta trobar feina d'actriu. S'ha doblat al català per a la plataforma 3Cat, que la va estrenar el 19 de març de 2024.

## Referències

* ↑ Sturges, Fiona «'Carbs, fags and wine': Roisin Conaty's GameFace, a tragicomic portrait of a life unravelled» (en anglès). The Guardian, 14-10-2017.
* ↑ Wollaston, Sam «Derek; Game Face – TV review». , 24-04-2014.
* ↑ Guide, British Comedy. «Roisin Conaty gets full series of sitcom GameFace». British Comedy Guide, 01-10-2015.
* ↑ damienmolony.org, DamienMonoly. «GameFace SERIES 2 Announced (And We Want More Joncella!)», 08-06-2018.
* ↑ CCMA. «3Cat estrena la sitcom britànica "Gameface"», 19-03-2024. [Consulta: 20 març 2024].
* ↑ «Gameface». Goita què fan, ara!. [Consulta: 20 març 2024].
# Antoni Molner Ribes

Antoni Molner Ribes (Reus, 1822 - Reus, post. 1876) va ser un milicià i polític liberal català. Era mestre de cases i arquitecte de professió i conegut com a Llustret.
Amb 15 anys, el 1836, s'allistà a la Milícia reusenca a les ordres de Tomàs Cailà, i l'any següent actuà sota el comandament de Francesc Subirà, amb el que va prendre part en accions de guerra a Gandesa, Sant Quintí i el setge de Prades, durant la Primera guerra carlina. El maig de 1838 va prendre part en la memorable acció de Morell i Vilallonga, on un grup de voluntaris reusencs van quedar encerclats pels absolutistes i alguns van morir. Francesc Subirà va encapçalar l'acció d'alliberament. El 1839 estava a la companyia mobilitzada de Tomàs Fortuño de Benissanet, de la qual formà part fins a l'agost de 1840, quan s'acabà la guerra. Pel novembre d'aquell any s'allistà a la companyia de tiradors de la Milícia Nacional, destinada a Reus, i en formava part quan el 1843 el general Zurbano va bombardejar la ciutat, a conseqüència del pronunciament del general Prim. El 1848 conspirava amb el general Baldrich en l'alçament guerriller de Tarragona, que fracassà. El 1854 era subtinent de la companya de tiradors, càrrec que mantingué fins al 1856, quan la Milícia va ser desarmada pel general O'Donnell. Entre el 1863 i el 1867 va conspirar amb els demòcrates i primistes. El 1868 formà part de la Junta Revolucionària de Reus i era capità de la milícia voluntària, càrrec que conservà quan es va formar la Milícia activa el 1873. El 1869, al mes de febrer, quan es va plantar "l'arbre de la Llibertat" a la plaça del Mercadal, es va enfilar a les seves branques des d'on va fer un abrandat discurs en defensa de la revolució. El 1874 va ser regidor de l'ajuntament de Reus, quan era alcalde Antoni Soler i Clariana. Va morir després del 1876. Professionalment va ser el constructor de les Pescateries Velles, projecte que li encarregà el 1848 l'alcalde Dionisio de Revuelta. També va fer un projecte de reforma dels locals d'El Círcol, una societat de l'alta burgesia reusenca, el 1861.

## Referències

* 1 2 3 Olesti Trilles, Josep. Diccionari biogràfic de reusencs. Reus: l'Ajuntament, 1992, p. 462.
* 1 2 3 Anguera, Pere. La burgesia reformista: Reus en els fets de l'any 1868. Reus: Associació d'Estudis Reusencs, 1980, p. 206. ISBN 8430029400.
# Suleiman Nyambui

Suleiman Nyambui (13 de febrer, 1953) és un ex atleta tanzà especialista en fons.
Estudià a la Universitat de Texas a El Paso (UTEP) de 1978 a 1982 on guanyà quatre títols consecutius de la NCAA en 10.000 metres, tres en 5.000 metres i un en cros el 1980. A la cursa dels Millrose Games a Nova York el febrer de 1981, Nyambui va batre el rècord del món indoor en 5.000 metres amb un temps de 13:20.4. Fou medalla d'argent als Jocs Olímpics de Moscou 1980 i bronze als Jocs Panafricans de 1978, ambdues en 5000 metres. També guanyà dos cops la marató de Berlín els anys 1987 i 1988.
# National Center for Biotechnology Information

El Centre Nacional per a la Informació Biotecnològica (National Center for Biotechnology Information o NCBI) forma part de la National Library of Medicine (Biblioteca Nacional de Medicina) dels Estats Units, una branca dels National Institutes of Health (NIH) (Instituts Nacionals de Salut). Està localitzat a Bethesda, Maryland, i va ser fundat el 4 de novembre de 1988 amb l'objectiu de ser una font d'informació fonamental en el camp de la biologia molecular.
El NCBI s'encarrega d'emmagatzemar i actualitzar constantment la informació referent a seqüències genòmiques en el GenBank, de publicar un índex d'articles científics referents a biomedicina, biotecnologia, bioquímica, genètica i genómica en PubMed, i de realitzar una recopilació de malalties genètiques humanes en l'OMIM, a més d'altres recopilar dades biotecnològiques de rellevància en diverses bases de dades. Totes les bases de dades del NCBI estan disponibles en internet de manera gratuïta, i s'hi pot accedir usant el cercador Entrez. El NCBI ofereix a més algunes eines bioinformàtiques per a l'anàlisi de seqüències d'ADN, ARN i proteïnes; una de les eines més usades és BLAST.
El NCBI és dirigit per David Lipman, un dels autors del programa BLAST, que s'encarrega d'alineament de seqüències, i una figura molt respectada en el camp de la bioinformàtica. També coordina un programa d'investigació que inclou els grups dirigits per Stephen Altschul (un altre coautor del programa BLAST), i Eugene Koonin, un prolífic autor en genòmica comparativa.
El NCBI és el responsable de mantenir la base de dades del GenBank des de 1992, i mantenir intercanvi d'informació amb laboratoris i amb altres bases de dades on s'elaboren seqüències d'ADN com, per exemple, el Laboratori de Biologia Molecular d'Europa i la base de dades d'ADN que es desenvolupa al Japó.
Des de 1992, el NCBI ha anat proporcionant altres bases de dades a més de la del GenBank sobre:
* Herència mendeliana
* Estructures de la proteïna en tres dimensions
* Seqüència de gens, el mapa del genoma humà,
* Anatomia del genoma del càncer, coordinant la recerca amb l'Institut Nacional del Càncer
* Taxonomia biològica, assignant un identificador únic (nombre d'identificació taxonòmic) a cada espècie d'éssers vius.

## Referències

* ↑ Página principal del NCBI
* ↑ Entrez PubMed
* ↑ Entrez OMIM
* ↑ Entrez
* ↑ NCBI BLAST
# KV49

KV49, acrònim de l'anglès King's Valley, és una tomba egípcia de l'anomenada Vall dels Reis, situada a la riba oest del riu Nil, a l'altura de la moderna ciutat de Luxor. Probablement estava destinada a un personatge de la reialesa de la dinastia XVIII d'Egipte.

## Situació

La KV49 es troba en el branc occidental del uadi principal de la Vall dels Reis, a l'entrada del camí que porta a KV35. Orientat el seu eix en adreça sud-oest, està molt propera a KV48 i a les Tombes d'Animals (KV50, KV51 i KV52), així com a les entrades de dos sepulcres de dimensions majors, KV52 i KV57. No té decoració.
El disseny de KV49 és més elaborat que el d'una tomba comuna de noble en la necròpoli real però és més simple que un enterrament de príncep o de reina. Consta d'una escala d'entrada, un corredor en rampa descendent i una única sala. La tomba anava a ser ampliada, com demostra l'excavació d'una escala sota, però per causes desconegudes les obres van ser detingudes, potser per la mort del seu propietari.

## Excavació

La KV49 va ser descoberta el 1906 per Edward Russell Ayrton, mentre treballava per Theodore Davis. Es va determinar que la porta a la sala C va ser segellada, la qual cosa indica que va ser ocupada. No obstant això, entre els pocs fragments d'aixovar funerari oposats, no hi ha cap que ni tan sols pugui suggerir qui el destinatari de la tomba. Només es pot intuir, pel disseny i la localització de KV49, que va ser excavada a mitjan dinastia XVIII, potser entre els regnats de Amenofis II i Amenofis III.
A fi d'evitar els danys de les inundacions, el Consell Suprem d'Antiguitats ha construït un mur de pedra al voltant de l'entrada de KV49. El valor d'aquesta tomba en la història de la Vall dels Reis pot ser més gran del que al principi sembla. La troballa de grafits datats a la fi de la dinastia XX indiquen que potser anés utilitzada com a taller de restauració de les mòmies reals, que posteriorment van ser enviades a diferents amagatalls a resguard de lladres i violadors de tombes. La proximitat de KV49 amb el refugi de KV35 (on van ser amagades les mòmies de mitjan dinastia XVIII, finals de la XIX i primera meitat de la XX) sembla certificar el seu ús com a parada obligada per als cossos de diversos faraons de l'Imperi Nou a un lloc més segur.

## Bibliografia

* Todo sobre el Valle de los Reyes: tumbas y tesoros de los principales faraones de Egipto. 2a. Barcelona: Destino, 1998. ISBN 8423329585.

## Enllaços externs

* Theban Mapping Project: KV48 Arxivat 2008-10-12 a Wayback Machine.: Inclou descripcions, imatges i plànols de la tomba
# Dansaire becgròs

El dansaire becgròs (Saltator maxillosus) és una espècie d'ocell en la família dels tràupids.
És endèmic en el nord-est de l'Argentina, sud-est del Brasil, aquest del Paraguai.
Els seus hàbitats naturals són selves subtropical o tropical humides baixes, i selves degradades.

## Referències

* ↑ «Dansaire becgròs». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/10/2022(català)
# Gamelan Salukat

El Gamelan Salukat és un conjunt creat l'any 2007 constituït per 25 músics de l'àrea d'Ubud. Es caracteritza per fer servir un gamelan de set tons especialment dissenyat pel seu fundador i director, Dewa Alit.
El terme salukat fou encunyat pel mateix Alit i és resultat de combinar salu (casa) i kat (regeneració), donant lloc a un espai per la innovació basada en la tradició.

## Estil

Combinen l'esperit de conjunts heptatonals tradicionals, com serien el gamelan selunding, el gamelan gambang, el gamelan gong luang i el gamelan semar pegulingan amb una voluntat innovadora des del punt de vista compositiu que pretén traçar un nou camí en el desenvolupament de la música balinesa de gamelan.
La característica principal del conjunt consisteix en la interpretació de repertori compost pel mateix Dewa Alit, el qual es reconegut com un dels millors compositors de Bali, en el qual se centren els dos discs que ha gravat. També forma part de l'activitat del grup interpretar repertori propi de gamelan gong kebyar, al que s'han de sumar nombroses composicions que el compositor també ha fet per aquesta formació.

## Discografia

* gamelan evolusi (2010)
* Genetic / Land is Talking (2015)

## Referències

* ↑ Tenzer.
* ↑ McGraw, Andrew Clay. Radical Traditions: Reimagining Culture in Balinese Contemporary Music (en anglès). Oxford University Press, 2013-11, p. 148. ISBN 978-0-19-994140-7.
* 1 2 Gamelan Salukat.

## Bibliografia

* Tenzer, Michael. «Chasing the Phantom: Features of a Supracultural New Music» (en anglès). Society for Music Theory, 01-03-2018. [Consulta: 12 juny 2020].
* «Gamelan Salukat» (en anglès). [Consulta: 26 juny 2018].

## Enllaços externs

* https://www.dewaalitsalukat.com/
* Dewa Alit - Ngejuk Memedi interpretat amb el gamelan del conjunt.
* Dewa Alit - Gringsing interpretat amb un gamelan gong kebyar.
# Tassiló II

Tassiló II (+ vers 719) fou duc de Baviera, fill de Teodó II de Baviera.
Era el fill, potser el tercer, de Teodó i de Folcaida. En la divisió del ducat abans del 715 li hauria tocat Passau, una de les quatre diòcesis del país, o bé va governar conjuntament amb els seus germans Teodebert (que cogovernava des de 702), Tedoald (que cogovernava des de 711) i Grimoald. A la mort de Teodó (probablement el 716 o el 717), els quatre germans es van enfrontar en una guerra civil de la que no es coneixen detalls; del govern de Tassiló no es coneix gairebé res. La seva existència és confirmada pel Codi de Salzburg (Salzburger Verbrüderungsbuch) on es diu que era solter, si bé alguns sospiten que Waldrada, esmentada com a esposa de Tedoald, ho fou realment de Tassiló; altres suposen que va estar casat amb una Imma (+ vers 750) que seria en realitat l'esposa de Teodebert; aquesta Imma fou esposa de Carles Martell, majordom dels francs, i se sap que fou neboda del duc Odiló de Baviera.
Tassiló va morir vers el 719 com dos altres dels seus germans, deixant així com únic sobrevivent a Grimoald que va unificar Baviera.

## Referències

Extret de la wikipèdia en anglès
# National Capital Tour

El National Capital Tour és un cursa ciclista per etapes que es disputa anualment per les carreteres del Territori de la Capital Australiana, a Austràlia.

## Palmarès

| Any | Vencedor | Segon | Tercer |
| 2013 | Nathan Earle | Jack Haig | Brodie Talbot |
| 2014 | Patrick Bevin | Benjamin Dyball | Joseph Cooper |
| 2015 | Joseph Cooper | Matthew Clark | Patrick Lane |
| 2016 | Joseph Cooper | Robert Stannard | Dylan Sunderland |
| 2017 | Brendan Johnston | Ben Hill | Sean Trainor |
| 2018 | Ayden Toovey | Jesse Featonby | Cameron Roberts |

## Enllaços externs

* Web oficial de la cursa Arxivat 2017-01-09 a Wayback Machine. (anglès)
* Resultats a sitiodeciclismo.net
# Nuova Cronica

La Nuova Cronica és un llibre escrit per Giovanni Villani sobre la història de Florència. L'obra es divideix en dues parts, la primera abasta des dels inicis dels temps fins a 1246 i la segona des d'aquell moment fins al 1348 dividint els esdeveniments per anys en comptes de fer un relat unificat com s'estilava a les cròniques de l'època. En morir ell, alguns parents van continuar la crònica afegint dates fins al 1363. Cadascuna de les parts consta de sis llibres.
Es considera un treball d'historiografia a cavall entre les convencions medievals (pel paper actiu constant de Déu) i l'edat moderna (ja que considera per primer cop dades objectives com estadístiques per descriure la magnitud dels esdeveniments). Malgrat aquest intent d'exactitud, també incorpora històries que coneix només d'oïdes i que llasten la veracitat del relat.
El manuscrit original es conserva a la Biblioteca Vaticana i va ser copiat diverses vegades a causa del seu èxit. L'obra va influir en autors posteriors, entre ells Leonardo Bruni i Nicolau Maquiavel.

## Esdeveniments destacats

La crònica proporciona descripcions detallades sobre esdeveniments claus en la història del període, entre els quals destaquen els següents:
* La batalla de Montaperti: una de les batalles més rellevants de l'enfrontament entre güelfs i gibel·lins
* La construcció de Santa Maria del Fiore i altres monuments
* La fam que va estendre's per la regió en 1328, que va gairebé arruïnar la banca per tenir cura de tota la gent que arribava a la ciutat
* Els incendis i la inundació dels anys 30, que van canviar part de l'arquitectura florentina
* L'arribada de la pesta negra en 1348 (que va costar la vida al mateix autor)
L'autor descriu amb un estil sense floritures els fets que considera reals i no acostuma a afegir-hi interpretacions personals. Destaca el paper dels governants de la ciutat i dels prohoms més adinerats com els impulsors dels canvis, que ell mateix qualifica d'històrics per al futur de Florència. Al costat d'aquests intents de modernitzar-la, centrats sobretot en el redisseny urbà, les catàstrofes i la pobresa apareixen com les principals amenaces per al desenvolupament florentí. Critica que part de la pobresa és deguda a les extravagàncies dels nobles, que gasten fortunes en capricis en comptes de contribuir al bé comú.
A la crònica aporta dades curoses sobre la riquesa dels comerciants, extensions i costos dels edificis nous, preus dels productes quotidians i evolució de la demografia (comptabilitza 94000 residents abans de l'epidèmia de pesta). Per aquest motiu, el llibre de Villani continua sent una font valuosa per estudiar la història italiana del segle xiv.

## Referències

* ↑ Bartlett, Kenneth R. (1992). The Civilization of the Italian Renaissance. Toronto: D.C. Heath and Company. ISBN 0-669-20900-7
* ↑ Phillips, Mark. "Machiavelli, Guicciardini, and the Tradition of Vernacular Historiography in Florence," The American Historical Review (Volume 84, Number 1, 1979): 86–105.
# Dansaire capnegre

El dansaire capnegre (Saltator atriceps) és un ocell de la família dels tràupid (Thraupidae).

## Hàbitat i distribució

Habita els cantells de la selva pluvial, vegetació secundària, brossa, arbusts i boscos de Mèxic des del centre de Guerrero, est de San Luis Potosí, sud de Tamaulipas, Veracruz, est de Puebla, oest, nord i est d'Oaxaca, Chiapas i la península del Yucatán, cap al sud, fins l'est de Panamà.

## Referències

* ↑ «Dansaire capnegre». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/10/2022(català)
# Esclangon (cràter)

Esclangon és un cràter d'impacte lunar que es troba en el terreny compacte situat al nord-oest del prominent cràter Macrobi, i a l'est del Sinus Amoris. Just a l'oest-sud-oest apareix el cràter Hill. El Lacus Bonitatis (Llac de la Bondat), ocupa l'est i el nord-est d'Esclangon. Anomenat així en honor de l'astrònom francès Ernest Esclangon (1876-1954).
| Localització d'Esclangon | Localització d'Esclangon, entre el Sinus Amoris i el Lacus Bonitatis |
L'interior d'aquest cràter s'ha inundat de lava, deixant només un brocal baix per sobre de la superfície. No és massa circular, presentant protuberàncies al nord-est i nord-oest, molt probablement com el resultat de petits cràters que s'han fusionat amb la vora principal. La superfície interior està pràcticament a nivell i manca de trets distintius.

## Vegeu també

* Llista de cràters lunars
* Selenografia

## Referències

* (WGPSN), IAU Working Group for Planetary System Nomenclature. «Gazetteer of Planetary Nomenclature. 1:1 Million-Scale Maps of the Moon» (en anglès). UAI / USGS, 13-02-2013. [Consulta: 6 abril 2016].
* Andersson, L. E.; Whitaker, E. A.,. NASA Catalogue of Lunar Nomenclature (en anglès). NASA RP-1097, 1982.
* Blue, Jennifer. «Gazetteer of Planetary Nomenclature» (en anglès). USGS, 25-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Bussey, B.; Spudis, P.. The Clementine Atlas of the Moon (en anglès). Nueva York: Cambridge University Press, 2004. ISBN 0-521-81528-2.
* Cocks, Elijah E.; Cocks, Josiah C.. Who's Who on the Moon: A Biographical Dictionary of Lunar Nomenclature (en anglès). Tudor Publishers, 1995. ISBN 0-936389-27-3.
* McDowell, Jonathan. «Lunar Nomenclature» (en anglès). Jonathan's Space Report, 15-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Menzel, D. H.; Minnaert, M.; Levin, B.; Dollfus, A.; Bell, B. «Report on Lunar Nomenclature by The Working Group of Commission 17 of the IAU» (en anglès). Space Science Reviews, 12, 1971, pàg. 136.
* Moore, Patrick. On the Moon (en anglès). Sterling Publishing Co, 2001. ISBN 0-304-35469-4.
* Price, Fred W. The Moon Observer's Handbook (en anglès). Cambridge University Press, 1988. ISBN 0521335000.
* Rükl, Antonín. Atlas of the Moon (en anglès). Kalmbach Books, 1990. ISBN 0-913135-17-8.
* Webb, Rev. T. W.. Celestial Objects for Common Telescopes, 6ª edición revisada (en anglès). Dover, 1962. ISBN 0-486-20917-2.
* Whitaker, Ewen A. Mapping and Naming the Moon (en anglès). Cambridge University Press, 2003. 978-0-521-54414-6.
* Wlasuk, Peter T. Observing the Moon (en anglès). Springer, 2000. ISBN 1-85233-193-3.

## Enllaços externs

* "Esclangon (cràter)". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* «Digital Lunar Orbiter Photographic Atles of the Moon» (en anglès). [Consulta: 19 juliol 2018].
* «LROC :: QuickMap - Targeting Mapa LROC» (en anglès). [Consulta: 19 juliol 2018].
* «The-moon.wikispaces.com: Esclangon» (en anglès). Arxivat de l'original el 2018-03-29. [Consulta: 19 juliol 2018].
# Michael Wright (bàsquet)

Michael Wright (Chicago, Illinois, 7 de gener de 1980-Brooklyn - Nova York, 10 de novembre de 2015) va ser un jugador de bàsquet estatunidenc. Amb 2,03 m d'alçada, el seu lloc natural en la pista era el d'aler pivot.
Milità als següents equips:
* Universitat d'Arizona (1998―2001)
* Śląsk Wrocław (2001―2002)
* CB Granada (2002―2003)
* Hapoel Tel Aviv (2003―2004)
* ALBA Berlín (2004―2005)
* Besiktas (2005―2006)
* Jeonju KCC Egis (2006)
* EB Pau Orthez (2006―2007)
* Türk Telekom BK (2007―2009)
* Turów Zgorzelec (2009―10)
* Medical Park Trabzonspor (2010―2011)
* Türk Telekom BK (2011―2012)
* Mersin Büyükşehir Belediyesi SK (2012―2014)
* Cholet Basket (2015)

## Referències

* ↑ Wright va poder haver estat assassinat. marca.com, 11/11/2015.

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador en ACB.COM Arxivat 2012-09-16 a Wayback Machine.
* Fitxa del jugador a la web de la lliga polonesa
# Sumbiarhólmur

Sumbiarhólmur és un illot situat enfront de la costa sud-occidental de l'illa de Suðuroy, a les illes Fèroe. Té una extensió de 7 ha, cosa que el converteix en el sisè illot més gran de l'arxipèlag. El seu punt més alt es troba a 21 metres sobre el nivell del mar, en un puig anomenat Grunnabarð. Sumbiarhólmur està acompanyat d'una vintena d'illots i roques més agrupats a la seva costa oest.
La zona és força accidentada i ha estat tradicionalment lloc d'enfonasment de vaixells. Sumba es troba just enfront de l'illot, i això ha servit perquè els seus habitants hi guardin les ovelles durant la temporada d'estiu.

## Referències

* ↑ «Størstu hólmar» (en feroès). us.fo. Arxivat de l'original el 2016-03-05. [Consulta: 10 novembre 2019].
* ↑ «Mapa de les Fèroe». Trap Danmark. [Consulta: 10 novembre 2019].
* ↑ «Hilmar Bech skrivar um "Búgvan", ið gekk burtur 21/2-1940» (en feroès). porkeri.info. Arxivat de l'original el 2011-07-21. [Consulta: 10 novembre 2019].

## Enllaços externs

* Web de l'ajuntament de Sumba. (feroès)