OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Marc Seguin

Marc Seguin, dit Seguin Ainé (el gran, per oposició al jove), (Anonai, 20 d'abril de 1786 - Anonai, 24 de febrer de 1875) va ser un enginyer, inventor i pioner del ferrocarril francès.
El seu cognom apareix inscrit a la Torre Eiffel

## Biografia

Era fill del fundador de la companyia Seguin et Cie Marc François Seguin i de Thérèse-Augustine de Montgolfier, era descendent dels germans Montgolfier. Es va casar el 1813 amb Augustine Duret, i van tenir tretze fills. Enviudà el 1837, es va tornar a casar el 1839 amb Augustine de Montgolfier, i van tenir 6 fills més.
Els seus fills Louis Seguin i Laurent Seguin crearen els motors Gnome.
Participà amb els seus germans Camille, Jules, Valentin i Charles, en la construcció d'un gran nombre d'obres (65 identificades) a França, però també a Itàlia i Espanya.
Va construir un pont suspès a París el 1828, la passera de la Grève, (a l'emplaçament de l'actual pont d'Arcole, destruït el 1854. Estigué en l'origen del ferrocarril Lyon-Saint-Étienne, el segon que es va construir a França. Sobre aquesta línia van circular les locomotores Seguin, construïdes per Marc Seguin sobre la base de les locomotores de George Stephenson. La seva primera locomotora circulà el primer d'octubre de 1829.

## Publicacions

* Marc Seguin, Des Ponts en fil de fer, Bachelier, Paris, 1824 OCLC 320037962, 2 éd., Bachelier, Paris, 1826 OCLC 2127451 (lire en ligne).
* De l'influence des chemins de fer et de l'art de les tracer et de les construire, Carilian-Gœury et V. Dalmont, Paris, 1839 OCLC 458773928, réimpression en 1887 (lire en ligne).
* Mémoire sur la navigation à vapeur, lu à l'Institut, le 26 décembre 1826, Bachelier, Paris, 1828, 29, in-4°, (lire en ligne.
* Mécanique industrielle. Mémoire sur un nouveau système de moteur fonctionnant toujours avec la même vapeur, à laquelle on restitue, à chaque coup de piston, la chaleur qu’elle a perdue en produisant l'effet mécanique, Paris, Mallet-Bachelier, 1857, 17, fig., in-4°, .
* Mémoire sur l'origine et la propagation de la force, Mallet-Bachelier, Paris, 1857 (lire en ligne)

## Distincions

Va ser elegit membre de l'Académie des sciences el 1845.
Molts carrers de França porten el nom de Marc Seguin : Rue Marc-Séguin, a París, a Créteil, ...

## Notes i referències

* ↑ Ponts suspendus, art-et-histoire.com.

### Bibliografia

* Michel Cotte, L'approche mathématique du pont suspendu chez Marc Seguin, 1822-1826, p. 233-257, Revue d'histoire des sciences, année 1993, volume 46, (lire en ligne)
* Brochure De l'inventeur à l'entrepreneur, histoire de brevets, Cnam : Musée des Arts et Métiers, Paris, 2008 OCLC 493591030.

## Enllaços externs

* Marc Seguin
* ARPPI - reconstitution fonctionnelle de la "Marc Seguin"
* Biographie dans La Nature, 1874
# Marylise Lebranchu

Marylise Lebranchu, nascuda Marylise Perrault (Loudéac, 25 d'abril de 1947) és una política socialista francesa.
Va ser alcaldessa de Morlaix entre el 18 de juny del 1995 i el 4 de juny del 1997; diputada a l'Assemblea Nacional francesa de l'1 de juny del 1997 al 4 de juliol del mateix any, i del 19 de juny del 2002 al 21 de juliol del 2012; i ministra de Justícia del govern dirigit per Lionel Jospin entre 2000 i 2002.
D'ençà el 16 de maig de 2012 és ministra de la Reforma de l'Estat, de la Descentralització i de la Funció Pública del govern Jean-Marc Ayrault, primer, i del de Manuel Valls, després. El 2014 li fou retirada la competència en Reforma de l'Estat, que esdevingué una Secretaria d'Estat en mans de Thierry Mandon.

## Referències

* ↑ Sleeman, Elizabeth. The International Who's Who of Women 2002. Psychology Press, 2001, p. 325. ISBN 978-1-85743-122-3 [Consulta: 11 octubre 2017].
* ↑ Sahuc, Stéphane «Marylise Lebranchu: une promotion inattendue». L'Humanité, 19-10-2000 [Consulta: 11 octubre 2017].
* ↑ Vincendon, Sibylle «Marylise Lebranchu. Le soldat rose». Libération, 09-03-2015 [Consulta: 11 octubre 2017].
# Marysville

* No s'ha de confondre amb Marysvale.
«Marysville» té aquests significats:
* Marysville (Califòrnia)
* Marysville (Iowa)
* Marysville (Kansas)
* Marysville (Ohio)
* Marysville (Pennsilvània)
* Marysville (Washington)
* North Marysville, concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Washington
# Mas Miralles (Amposta)

El Mas Miralles és una masia d'Amposta inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una de les masades més grans del terme. Consta de diverses edificacions organitzades al voltant d'una plaça central. El cos principal, que fa d'habitatge, és rectangular i cobert a doble vessant, amb un cos adossat modernament cobert amb terrat, just en el lloc on abans hi havia el forn i l'aixopluc per als treballadors. És una construcció gran però austera, amb obertures allindades força simples.
A l'esquerra de l'habitatge hi ha una altra gran edificació rectangular i coberta a doble vessant. Consta de dos naus allargades obertes a la plaça central per grans portes. Una és magatzem de garrofes i l'altra quadra de cavalls, que conserva en perfecte estat les menjadores dels animals i les pallisses. Entre aquest cos i la casa hi ha una gran cisterna i l'abeurador per als animals.
A l'entrada del recinte hi ha una petita caseta, del tipus de les casetes de camp més freqüent a la zona. Al costat, descobertes, peces d'un antic molí d'oli (de sang) que hi havia al poble i que van traslladar al desfer-lo. Darrere la casa encara hi ha una nau oberta a l'exterior utilitzada com a corral de bous, i una petita plaça circular per torejar, a més d'estances auxiliars adossades al cos principal d'habitació.

## Història

La família propietària és una de les tradicionalment importants del poble, on és propietària també de la casa Miralles, una de les més antigues (segle xvi).

## Referències

* 1 2 3 4 «Mas Miralles». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 30 agost 2014].
# Mas Miquelet (Oristà)

Mas Miquelet és una casa d'Oristà (Lluçanès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici de planta rectangular formada per planta baixa i dos pisos, coberta a doble vessant amb caiguda a la façana principal.
Els murs estan construïts amb pedres irregulars i morter, actualment restaurat amb ciment.
S'ha conservat la distribució original, amb una sala central que funciona com a distribuidor per les diverses habitacions.
A l'interior es conserva la tina que es feia servir per a magatzem d'aigua. Totes les finestres i la porta estan emmarcades per pedra tallada i llindes. La de la porta conté inscrita la data de 1691 i Miquel Aulina.
Pou
Construït amb parament de pedres irregulars i molt morter. De planta circular situada en un terreny amb molt desnivell, cosa que fa que per la part del brocal hi hagi només un parell de metres de construcció, però que per la part del darrere hi hagi més de tres metres de cilindre fet de pedra. Actualment es troba arreglat pels amos de la casa, que hi ha posat una reixa i una corriola amb decoració.
Sembla ser ce construcció contemporània a la casa.

## Història

Del nom de la inscripció de la llinda de la porta prové el diminutiu de Miquelet, que dona nom a la casa. A l'interior de la sala hi ha una altra data: 1716. A una de les llindes del primer pis apareix 1787.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 «Mas Miquelet». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 14 setembre 2017].
# Mas Mitjavila

El Mas Mitjavila és una obra del municipi d'Ogassa (Ripollès) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'estructures portants en pedra amb obertures petites posteriorment modificades i cobertes a dues aigües. El carener se situa al bell mig de l'antiga façana principal orientada a migdia. Els forjats són formats per cabirons de fusta i revoltons de guix.

## Història

És una típica masia construïda després del segle xvi, amb diversos volums segons les necessitats d'ús, potser construïda sobre una altra anterior. Al segle xviii va ésser ampliada tenint la inscripció i data sobre la llinda de la porta.
La pallissa, davant l'era, va ésser modificada a finals del segle passat, segons el tipus de material i d'obertures degué ser el mas més important d'Ogassa, tant pel nom com per la seva estructura.

## Referències

* 1 2 3 «Mas Mitjavila». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 19 gener 2016].
# Martin Galling

Martin Galling (Halle, 1935) és un pianista, clavecinista i músic de cambra alemany.
Galling va prendre primer classes de violoncel i va estudiar el piano a partir del 1945 al Conservatori Peter Cornelius de Mainz amb Louise Wandel. Va estudiar a la "Hochschule für Musik Mainz", contrapunt amb Günter Raphael, i música de cambra i musicologia amb Günter Kehr. El 1956 va estar a la classe magistral de Hans Leygraf, seguit de concerts a Alemanya i gires per Europa occidental, els Estats Units, Israel i el Japó. Galling va ser solista en nombroses gires de l'Orquestra de Cambra de Stuttgart amb Karl Münchinger i va col·laborar amb Helmuth Rilling. Del 1970 al 2000 va ser professor de música de cambra a la "Hochschule für Musik Saar" (Acadèmia de Música del Sarre). El 2003 va fundar el duo de pianos Galling-Olivieri.
Galling va gravar la música completa de clavicèmbal de Bach per a una sèrie de sis sets de tres LP llançats al segell Vox (re empaquetat el 1970 com a set de 18 discs de "Murray Hill Records"). La sèrie conté totes les peces principals de Bach, i moltes de menor importància, a excepció d'algunes produccions juvenils (preludis, fugues, sonates i similars), i tampoc inclou una interpretació de clavecí de L'art de la fuga. Per a aquesta gravació, Galling va utilitzar un instrument "revival", un clavecí modern amb parades que no es troben en clavicèmbals modelats en instruments antics, inclosa una parada de 16 peus (una octava per sota de les dues parades de 8 peus) i una parada de llaüt que probablement no basat en la mateixa parada que es troba en instruments antics. Aquest enregistrament de les obres completes de clavicèmbal de Bach està disponible actualment (2017) com a vinil rip en forma de fitxers Mp3 a Amazon.com.

## Referències

* ↑ http://www.bach-cantatas.com/Bio/Galling-Martin.htm
# María Martínez

María Martínez (San Ildefonso, Nou Mèxic, 1887-1980) fou una artesana ameríndia de l'ètnia san ildefonso. Pertanyia a una família tradicional, va aprendre terrisseria tradicional de la seva tia, i només estudià uns anys a l'escola. Va visitar diverses fires estatals i aviat guanyà fama com a gran terrissaire. Des del 1915 va exposar la seva terrissa negra a l'estranger, i molts antropòlegs i col·leccionistes (com Rockefeller) la compraren. Va rebre condecoracions com de la Universitat de Colorado el 1953. El seu fill, Popovi Da, i el seu net, Tony Da, continuaren el seu art.

## Enllaços externs

* Biografia Arxivat 2013-04-07 a Wayback Machine..
# Matchbox Twenty

Matchbox Twenty (originalment Matchbox 20) és un grup de rock d'Orlando, Florida (EUA).
Matchbox Twenty ha venut al voltant de 37 milions de discs a tot el món. El grup està format per Rob Thomas (veu, piano), Adam Gaynor (guitarra rítmica), Brian Yale (baix), Paul Doucette (bateria) i Kyle Cook (guitarra solista). Thomas, Yale i Doucette tocaven junts en el grup Tabitha's Secret quan van afegir Cook i Gaynor i van passar a anomenar-se Matchbox 20.
El seu primer disc, 'Yourself Or Someone Like You' va ser publicat el 1996. El senzills "Long Day", "Push", "3 AM", "Real World" i "Back 2 Good" van proporcionar un gran èxit al grup, venent més de 12 milions de còpies només als Estats Units.
Abans del seu següent disc, Itaal Shur, Carlos Santana i Thomas van escriure la cançó "Smooth" per al disc de retorn de Santana, 'Supernatural". La cançó, on Thomas canta, va esdevenir un èxit l'any 1999 i va guanyar diversos premis Grammy.
L'any 2000, els Matchbox 20 es van passar a dir Matchbox Twenty i van publicar el seu segon disc, 'Mad Season'. El senzills "Bent", "If You're Gone" i "Mad Season" van ser els principals èxits.
Per al seu tercer disc, els altres membres del grup a part de Thomas, es van atrevir a compondre. El grup va repetir l'èxit amb 'More Than You Think You Are' i els seus senzills "Disease", "Bright Lights" i "Unwell".
El maig del 2004, el grup va publicar el DVD 'Show: A Night In The Life Of Matchbox Twenty', on hi havia 20 cançons, inclosos els seus èxits principals.
El febrer del 2005, Gaynor va anunciar oficialment que deixava el grup. Actualment el grup es troba parat. Tots els membres estan dedicant-se a altres projectes. Rob Thomas ha publicat amb gran èxit el seu primer disc en solitari, 'Something To Be...'.
Està previst que el grup torni a unir-se i publiquin el seu quart disc el 2007.

## Discografia
### Discs

* Yourself Or Someone Like You (1996) (20 milions de discs venuts)
* Mad Season (2000) (10 milions de discs venuts)
* More Than You Think You Are (2002) (7 milions de discs venuts)
* EP (2003) (200,000 discs)

### Senzills

De Yourself Or Someone Like You:
* Long Day (1996)
* Push (1997)
* 3AM (1997)
* Real World (1998)
* Back 2 Good (1998)
De Mad Season:
* Bent (2000)
* If You're Gone (2000)
* Mad Season (2001)
* Angry (2001)
* Last Beautiful Girl (2001)
De More Than You Think You Are:
* Disease (2002)
* Unwell (2003)
* Bright Lights (2004)
* Downfall (2004)

## Enllaços externs

* Lloc Web Oficial (anglès)
# Mas del Pere Sanç

El Mas del Pere Sanç és una masia de Reus (Baix Camp) situada a la partida del Burgar. També se'l coneix com a Mas del Fontanilles. És una masieta amb una hisenda d'una vuitantena de jornals. És ben bé a mig kilòmetre al nord del Mas de Gusí, i a la mateixa distància al sud-sud-est del Mas del Senalletes. Es considera que el camí del Burgar s'acaba en aquest mas, cosa que potser era certa quan el mas es conreava des de Reus, però ja fa anys que se'l conrea des de La Selva, i el camí que l'unia amb el Burgar ha desaparegut amb el desús. El terme de La Selva, on es coneix el mas pel nom de Mas de la Negreta, és a 300 metres al nord.

## Descripció

El mas original, és una construcció de planta quadrada i volum senzill, de dues plantes d'alçada i una coberta amb teulada a dues aigües, amagada només a la façana principal per un acroteri o mur d'obra. A la seva esquerra s'hi annexa una caseta senzilla, de planta baixa, amb la coberta, també, a dues vessants. A la dreta, un magatzem que s'integra amb el volum del mas i un cobert. Les façanes són de composició basada en eixos verticals, que ordenen les finestres i els accessos.

## Referències

* ↑ Amigó, Ramon. Materials per a l'estudi dels noms de lloc i de persona, i renoms, del terme de Reus. Reus: Associació d'Estudis Reusencs, 1988, p. 518. ISBN 8486387655.
* ↑ Pla especial urbanístic: catàleg de masos en sòl no urbanitzable, Reus. Reus: l'Ajuntament, 2004, p. 83-84.
# Mas del Parsifal

El Mas del Parsifal és una masia considerada com un monument protegit com a bé cultural d'interès local del municipi de Reus (Baix Camp). També és conegut com a Mas del Fàbregas.

## Descripció

A la vora dreta del barranc del Sabater, que és el bocí final del Barranc dels Capellans, al sud de la carretera d'Alcolea. És un edifici senzill, de planta baixa que conserva una molt interessant decoració tant a l'interior com a l'exterior. El seu propietari, Ramon Fàbregas, germà del polític i banquer Evarist Fàbregas i Pàmies, va dedicar-se durant molts anys a realitzar estucats i esgrafiats decoratius i va voler decorar la seva petita casa de camp. Al voltant de la història de Parsifal, decora les dues façanes principals, representant passatges de l'òpera i del mite. Les escenes són de grans proporcions, on es representen figures humanes a mida natural, que mostren la destresa de l'autor. Les dues façanes laterals les decoren temes recurrents del mite, com el calze, i coloms, propis de la temàtica wagneriana. Trobem sobre les dues portes del mas les inicials del propietari, R.F., el nom de Parsifal i la data d'execució, 1914. Els esgrafiats de la sala central a l'interior de l'edifici recreen un jardí, a les parets es representen troncs d'arbres que escampen el seu fullatge cap al sostre. El terrat, a la catalana, el tanca una barana de balustres. A un costat del terrat s'alça una torre, també amb esgrafiats, que conté un estudi en el seu interior.

## Història

Ramon Fàbregas era membre de l'Associació Wagneriana de Barcelona, entitat que aconseguí que es representés per primer cop al món l'òpera Parsifal, al Liceu de Barcelona, ja que hi havia la prohibició de representar-la fora de Bayreuth abans de 1914. Per a aconseguir-ho van començar la representació poc abans de la mitja nit del 31 de desembre de 1913 i l'obra acabà passades les cinc de la matinada de l'1 de gener de 1914. Fàbregas, entusiasmat, va voler perpetuar el fet al seu mas. Cap al 1954 una part de la finca, que baixa fins a la vora del Camí del Roquís, va ser ocupada per una indústria.

## Referències

* 1 2 3 Amigó, Ramon. Materials per a l'estudi dels noms de lloc i de persona, i renoms, del terme de Reus. Reus: Associació d'Estudis Reusencs, 1988, p. 223. ISBN 8486387655.
* ↑ March Barberà, Jordi. "Catàleg de l'arquitectura noucentista de Reus" A: Arquitectura noucentista a Reus. Reus: Pragma, 2003. Pàg. 64. ISBN 8493315176

## Enllaços externs

* Mas del Parsifal
# Mera

«Mera» té aquests significats:
* Mitologia:
** Mera (filla de Pretos)
** Mera (gossa)
** Mera (dona de Tegeates)
** Mera (nereida)
* Toponímia:
** Mera (Arcàdia)
** Mera, riu que desaigua al llac de Como
** Mera (Rússia), poble de l'óblast d'Ivànovo, a Rússia
Viccionari
# Maria Rita de Portugal

Maria Rita de Portugal (Lisboa, 22 de maig de 1731 - Lisboa, 27 de novembre de 1808) va ser una religiosa portuguesa, filla il·legítima del rei Joan V de Portugal.
Va néixer el 22 de maig de 1731 fruit d'una relació extramatrimonial, filla de Luísa Clara de Portugal i el rei Joan V de Portugal. La mare, que era coneguda pel sobrenom «Flor da Murta», era una dama de la casa de la reina, casada i amb tres fills, i hom afirma que també va ser mare de Gaspar i José de Bragança, coneguts com els Nens de Palhavã. Antonio Caetano de Sousa va afirmar que Rita era filla legítima de Jorge de Menezes, marit de Luísa Clara, tanmateix, això ben aviat es va descartar, més tenint en compte que Menezes no va suportar l'escàndol i va decidir retirar-se i recloure's a la seva finca de Terrugem, on va morir el 24 de setembre de 1736. Eventualment Maria Rita va esdevenir monja i va professar al convent de Santos-o-Novo, de Lisboa. Va ser coneguda també pel mateix sobrenom que la seva mare. Mai va amagar el seu origen reial, al contrari, hom afirma que es vantava de ser filla del monarca, sovint portava un penjoll de gran valor al coll i mostrava l'efígie de Joan V vanagloriant-se de la semblança que tenien. Va morir a Lisboa el 27 de novembre de 1808, segons Pimentel, va ser enterrada al l'església de Madre de Deus, al mateix convent.

## Referències

* 1 2 3 4 Pimentel, Alberto. As amantes de Dom João V: estudos historicos (en portuguès). Lisboa: Academia Real das Sciencias, 1892, p. 196-199.
* ↑ Newitt, Malyn. The Braganzas. The Rise and Fall of the Ruling Dynasties of Portugal and Brazil, 1640-1910 (en anglès). Londres: Reaktion Books, 2019, p. 123.
* 1 2 3 Sucena, Eduardo «A Casa da Flor da Murta». Arqueologia & História, vol. 58-59, Data incorrecta, pàg. 179.
* ↑ Ferrão, António. O Marquês de Pombal e os "meninos de Palhavã" (en portuguès). Lisboa: Imprensa da Universidade, 1923, p. 15.
* 1 2 «Maria Rita Gertrudes de Portugal» (en anglès). Find a Grave. [Consulta: 31 març 2024].
# Matusalem

En el Gènesi capítol cinquè, Matusalem (hebreu: מְתוּשֶׁלַח בן-חֲנוֹךְ, Mətûšālah ben Hănōk‎; àrab: مَتُوشَلَح o مَتُوشالَح بن إدريس, Matūxālaẖ o Matūxalaẖ ibn Idrīs) és el fill del profeta Henoc i la persona més longeva de tota la iconografia mundial.
Va ser pare de Lèmec als cent vuitanta-set anys. Segons una tradició apòcrifa jueva, Lèmec va tenir un fill que va néixer amb els cabells i la pell blanca com la neu i els ulls tan clars que semblava que brillaven. Quan Matusalem va veure el nounat, va viatjar fins a la fi del món per parlar amb el seu pare Henoc, qui li va posar al nadó el nom de Noè (que significa descans o consol) i va predir que durant la seva vida es produiria un cataclisme d'àmbit mundial, el diluvi universal.
Durant els set-cents vuitanta-dos anys més que va viure va engendrar altres fills i filles amb la seva esposa Edna (font apòcrifa) fins que va morir a l'edat de nou-cents seixanta-nou anys.

## Signe de vellesa

De tot el llinatge de descendència registrat a la Bíblia des d'Adam fins a Jesús, Matusalem és qui tingué una vida més llarga; és per això que en la cultura popular és sovint utilitzat com a exemple de vellesa.
Els intèrprets bíblics asseguren que es pot entendre al text que va morir un any després de l'arribada del Diluvi universal. Els defensors del creacionisme, que propugnen una lectura literal de la Bíblia, fins i tot han intentat explicar científicament aquesta edat avançada: abans del diluvi uns núvols de vapor (dels quals sortiria l'aigua) envoltaven la Terra i protegien els seus habitants de la llum ultraviolada i dels efectes de l'envelliment, encara que no han tingut en compte els altres factors de deteriorament que existeixen a part del sol.$^{[Referència?]}$

## Referències

* ↑ Wheless, Joseph. Is It God's Word (en anglès). Cosimo, Inc., 2007, p. 59. ISBN 160206248X.

## Vegeu també

El Mite de la longevitat
# Massimiliano Papis

Massimiliano Papis va ser un pilot de curses automobilístiques Italià que va arribar a disputar curses de Fórmula 1.
Va néixer el 22 de desembre del 1969 a Como, Itàlia.

## A la F1

Massimiliano Papis va debutar a la vuitena cursa de la temporada 1995 (la 46a temporada de la història) del campionat del món de la Fórmula 1, disputant el 16 de juliol del 1995 el G.P. de la Gran Bretanya al circuit de Silverstone.
Va participar en un total de set curses puntuables pel campionat de la F1 disputades totes a la temporada 1995 aconseguint una setena posició com millor classificació en una cursa i no assolí cap punt vàlid pel campionat del món de pilots.

## Resultats a la Fórmula 1

| Any | Equip | Xassís | Motor | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | Posició | Punts |
| 1995 | Footwork Hart | Footwork | Hart | BRA | ARG | SMR | ESP | MON | CAN | FRA | GB Ret | ALE Ret | HON Ret | BEL Ret | ITA 7 | POR Ret | EUR 12 | PAC | JAP | AUS | - | 0 |

### Resum

| Curses: | Victòries: | Pòdiums: | Poles: | Voltes ràpides: | Punts: |
| 7 (7) | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
# Mendozavilita-NaCu

La mendozavilita-NaCu és un mineral de la classe dels fosfats que pertany al grup de la mendozavilita.

## Característiques

La mendozavilita-NaCu és un molibdat de fórmula química [Na₂(H₂O)$_{15}$Cu(H₂O)₆][Mo₈P₂Fe$^{3+}$₃O$_{34}$(OH)₃]. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2011, sent publicada per primera vegada el 2012. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 2,5.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a les col·leccions mineralògiques del Museu d'Història Natural del Comtat de Los Angeles, a Los Angeles (Califòrnia) amb els números de catàleg: 60483, 60484, 60485 i 60486.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Lomas Bayas, situada a Sierra Gorda, dins la província d'Antofagasta (Regió d'Antofagasta, Xile), on es troba com a farciment de filons prims i cristalls ben desenvolupats en cavitats de quars. També ha estat descrita a la mina Chuquicamata, a la localitat de Calama (província d'El Loa, Xile). Aquests dos indrets són els únics de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Mendozavilite-NaCu» (en anglès). Mindat. [Consulta: 14 desembre 2021].