OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Zulma E. Rúgolo

Zulma E. Rúgolo de Agrasar (1940 -) és una botànica argentina. És investigadora de l'Institut de Botànica Darwinion, i professora a la Facultat d'Agronomia de la Universitat Nacional de la Pampa. Posseeix un doctorat en Ciències Biològiques.

## Algunes publicacions

* 1974. Las especies del género Digitaria (Gramineae) de la Argentina. Darwiniana 19 :65-166
* Sulekic, Antenor A.; Rugolo, Zulma E. 2006 Una nueva especie de Gymnopogon (Poaceae, Cynodonteae) para la Argentina. Darwiniana 44 (2) : 504-507. ISSN 0011-6793

### Llibres

* elisa g. Nicora, zulma e. Rúgolo de Agrasar. 1987. Los géneros de gramíneas de América Austral: Argentina, Chile, Uraguay y áreas limítrofes de Bolivia, Paraguay y Brasil. Ed. Hemisferio Sur. 611 pp.
* zulma e. Rúgolo de Agrasar, Molina, ana m. 2002. El género Lachnagrostis (Gramineae: Agrostideae) en América del Sur. En Freire-Fierro, A. & D. A. Neill (eds.). La Botánica en el Nuevo Milenio, Memorias del III Congreso Ecuatoriano de Botánica. Publicaciones de la Fundación Ecuatoriana para la Investigación y el Desarrollo de la Botánica FUNBOTANICA 4. Quito. 260 pp.
* 2004. Gramíneas ornamentales. Volumen 1 de Plantas de la Argentina : silvestres y cultivadas. Ed. Lola. 336 pp. ISBN 9509725587
* -----------, pedro e. Steibel, héctor o. Troiani. 2005. Manual ilustrado de las gramíneas de la provincia de La Pampa. Ed. UNLaP. 359 pp. ISBN 950863068X
* Molina, ana maría; zulma e. Rúgolo. 2006. Flora Chaqueña Argentina (Formosa, Chaco y Santiago del Estero): Familia Gramíneas. Colecc. Científica Inst. Nac. Tecnol. Agropecuaria. 23: 848 pp. ISBN 9875212210
* stephen a. Renvoize, andrea s. Vega, zulma e. Rúgolo de Agrasar. 2006. Flora of Ecuador: Subfam. Panicoideae, Volumen 78, Parte 3. Ed. Swedish Research Council Publ. House. 218 pp. ISBN 9185529001
* Vega, a.s.; z.e. Rúgolo de Agrasar. 2007. Taxonomic novelties and synopsis of the genus Digitaria (Poaceae, Panicoideae, Paniceae) in Central America. Darwiniana 45 (1): -119
* 2008. Gramineae VII: Pooideae, agrostideae, Meliceae, Phalarideae, Poëae, Stipeae. Volumen 38 de Flora del Paraguay. Ed. Conservatoire et Jardin botaniques de la Ville de Genève. 98 pp. ISBN 2827705400

## Referències

* ↑ Federal Agency for Agriculture and Food
* ↑ Es poden consultar els tàxons descrits per aquest autor a International Plant Names Index (anglès)

## Enllaços externs

* «Detall de l'autor» (HTML) (en anglès). Índex Internacional de Noms de Plantes. International Organization for Plant Information (IOPI).
# Salm-Hogstraten

Salm-Hoogstraten fou un Wildgravi i Ringravi del Sacre Imperi Romanogermànic sorgit el 1696 de la segona partició de Salm-Neuweiler.
El 1738 va heretar Salm-Salm (sorgit de la primera partició de Salm-Neuweiler) i el gener del 1739 va agafar el nom de Salm-Salm. El juny de 1740 el príncep Nicolau fou creat duc d'Hoogstraten.
Vegeu: Principat de Salm-Salm

## Referències

* Llista de comtes de Salm Arxivat 2009-04-22 a Wayback Machine.
# Parc Nacional de Garajonay

El Parc Nacional de Garajonay ocupa la part central i més alta de l'illa de La Gomera, estenent-se per una superfície que supera el 10% de l'illa. Va ser declarat Parc Nacional el 1981. El 1986, la UNESCO el va incloure entre els béns que formen part del Patrimoni de la Humanitat.
La seva superfície és de 3.986 hectàrees, i el seu territori s'estén per tots els municipis de La Gomera, i ocupa el centre i certes zones del nord de l'illa. El terreny del parc, que sovint es troba envoltat de boira, està constituït per materials basàltics, deguts a colades i piroclasts. A l'interior, s'hi troba el Monument Natural de Los Roques.
* «Roque Ojila»
* «Roque de Agando»
* «Roque de La Zarcita»
El parc pren el seu nom de l'alt de Garajonay, la major alçada de l'illa, amb 1.487 metres. La cota mínima del parc és de 650 m, al caseriu del Cedro. La seva declaració com a Patrimoni de la Humanitat es deu al fet que acull la millor mostra coneguda al Vell Món de laurisilva, un bosc humit de variades espècies de fulla perenne que durant el Cenozoic cobria pràcticament tot Europa. La laurisilva es dona en un règim climàtic en què la variació anual de la temperatura és petita i la precipitació és relativament abundant, amb humitat quasi constant pel mar de núvols que hi ha al damunt.
Junt amb la laurisilva, l'associació faya (Myrica faya) i bruc ocupa aproximadament un 90% del parc, i es troba a l'extrem occidental i meridional de Garajonay. Espècies exòtiques i el pi canari n'ocupen la part meridional, i representen un 10% del parc.
La fauna de Garajonay també és destacable, ja que acull prop de mil espècies d'invertebrats, i en són unes 150 endèmiques. S'hi troben 38 espècies de vertebrats, bàsicament rèptils i ocells, entre les quals destaquen diferents espècies de coloms endèmiques de les Illes Canàries: Columba junoniae i Columba bollii. Garajonay té la consideració de zona d'especial protecció per a les aus (ZEPA).
No hi ha cap nucli de població dins el parc, tot i que sí a les proximitats. Hi ha nombrosos camins que permeten accedir a l'interior del parc. Hi ha una zona recreativa, anomenada Laguna Grande a l'interior del parc i al municipi d'Agulo hi ha el centre de visitants a l'indret conegut com a Juego de Bolas.

## Referències

* ↑ Centre, UNESCO World Heritage. «Garajonay National Park» (en anglès). [Consulta: 20 febrer 2021].

## Enllaços externs

* Web oficial del Parc Nacional al Ministeri de Medi Ambient Arxivat 2006-05-17 a Wayback Machine..
* Parc Nacional de Garajonay -Red Canaria de Espacios Naturales Protegidos Arxivat 2011-06-06 a Wayback Machine..
* Fitxa del Parc Nacional de Garajonay al web de la UNESCO.
# Lluís M. Pomar i Pomar

Lluís Maria Pomar i Pomar (Palma, Mallorca, 1917 - 2009) va ser un veterinari i escriptor mallorquí. Va ser membre de Joventut Escolar. Estudià veterinària a Madrid. Mentre era cap de l'Àrea de Salut Pública de l'Ajuntament de Palma, va redactar la primera ordenança de convivència d'animals domèstics en una societat urbana. Ha estat fundador el 1963 de l'Associació de Veterinaris Espanyols Especialistes en Petits Animals (AVEPA) i creador de l'Institut Provincial de Biologia Animal de Balears. També ha fet de tertulià a la COPE i a la Cadena SER, i ha escrit articles al Diari de Mallorca i a El Mundo a les Illes Balears. El 2008 va obtenir el Premi Ramon Llull.
* ↑ Graña Zapata, Isabel. Els poetes de l'Escola Mallorquina i l'Associació per la Cultura de Mallorca. Barcelona: Publicacions de l'Abadia de Montserrat, 2007, p. 308. ISBN 978-84-8415-970-4.
* ↑ «El Govern de les Illes Balears lamenta la mort del manescal Lluís M. Pomar i Pomar». Govern de les Illes Balears. [Consulta: 25 agost 2018].

## Enllaços externs

* Entrevista a Lluís Pomar Arxivat 2006-09-26 a Wayback Machine.
# Província d'Auserd

La província d'Auserd (en àrab إقليم أوسرد, iqlīm Awsard) és una de les províncies creades pel govern marroquí al Sàhara Occidental, un territori no autònom sota supervisió del Comitè de Descolonització de l'Organització de les Nacions Unides. El seu procés de descolonització va ser interromput en 1976, quan Espanya, la seva potència administradora, va abandonar el territori en virtut de l'Acord Tripartit de Madrid, no vàlid segons el Dret internacional. Part del territori està ocupat pel Marroc, qui l'inclou dins de la regió Dakhla-Oued Ed-Dahab, i reclamat per l'autoproclamada República Àrab Sahrauí Democràtica. Per a més informació, vegeu Estatus polític del Sàhara Occidental. Té una superfície de 65.917 km² i 20.513 habitants censats en 2004.

## Divisió administrativa

La província d'Auserd consta d'1 municipi i 5 comunes:
| Municipi | 1994 | 2004 | Taxa de creixement |
| Güera (Lagouira) | 509 | 3.726 | 632 % |
| Dades del cens ||||
| Comunes rurals | 1994 | 2004 | Taxa de creixement |
| Auserd | 672 | 5.832 | 768 % |
| Bir Guenduz | 253 | 3.894 | 1439 % |
| Tichla | 290 | 6.036 | 1981 % |
| Zug | 392 | 833 | 112,5 % |
| Agüeinit | 391 | 222 | - 43 % |
| Dades dels censos ||||

## Referències

* 1 2 3 «Cens general de població 2004» ( PDF) (en francès). Arxivat de l'original el 2010-06-01. [Consulta: 3 juliol 2016].
# Zeidelevka

Zeidelevka (en rus: Зейделевка) és un poble de l'óblast de Lípetsk, a Rússia, que el 2013 tenia 47 habitants. Pertany al districte rural de Griazi.

## Referències

* ↑ Ведомости Верховного Совета РСФСР № 22 1960
* ↑ http://rgada.info/opisi/1354-opis_487-1/0006.jpg
* ↑ Часовня на могиле мужа Arxivat 2013-09-21 a Wayback Machine. // Gorod48
# El sant

El sant (títol original: The Saint) és pel·lícula estatunidenca d'aventures dirigida per Phillip Noyce i estrenada l'any 1997. Ha estat doblada al català.

## Argument

Un home anomenat « el Sant » es guanya la seva vida robant objectes preciosos: xips electrònics experimentals, quadres, etc. Quan rep la comanda de robar els treballs d'un professor el dia abans de descobrir el secret de la fusió freda, no hi ha dubtes que se les haurà amb un bandit rus. No només haurà de salvar la seva vida, sinó també la de la dona que estima.

## Repartiment

* Val Kilmer: Simon Templar
* Elisabeth Shue: Dr. Emma Russell
* Rade Serbedzija: Ivan Tretiak
* Valeri Nikolayev: Ilya Tretiak
* Henry Goodman: Dr. Lev Botvin
* Alun Armstrong: inspector Teal
* Michael Byrne: Vereshagin, esbirro d'Ivan Tretiak
* Yevgeni Lazarev: president Karpov
* Lev Prygunov: general Sklarov
* Charlotte Cornwell: inspector Rabineau
* Velibor Topic: Skinhead
* Tommy Flanagan: Scarface
* Emily Mortimer: dona a l'avió
* Lorelei King: Reporter TV

## Premis i nominacions
### Premis

* 1998: BMI Film & TV Awards, Graeme Revell

### Nominacions

* 1998: Blockbuster Entertainment Awards, actriu favorita - Suspens "Elisabeth Shue"
* 1998: Premi Golden Raspberry, Pitjor actor, Val Kilmer

## Al voltant de la pel·lícula

* Aquest film, en part inspirat per les novel·les de Leslie Charteris, l'heroi de les quals porta aquest nom, forma part d'una llarga sèrie de films que posen en escena el personatge de Simon Templar.
* La cançó dels crèdits del final, Out of My Mind, és interpretada pel grup Duran Duran.
* Crítica: "Entretinguda intriga que narra les corregudes de Simon Templar, personatge d'una antiga sèrie de TV. Llàstima que el seu actor principal no estigués a l'altura del seu homònim televisiu. Un sant sense corona, però efectiu"

## Referències

* ↑ «El sant». esadir.cat.
* ↑ «The Saint». The New York Times.
* ↑ Morales, Fernando «El santo». El País.
# Tit Anni Lusc (cònsol 128 aC)

Tit Anni Lusc (llatí: Titus Annius T. f. T. n. Luscus) va ser un magistrat romà probablement fill de Tit Anni Lusc.
És mencionat als Fasti Capitolini com a cònsol per l'any 128 aC. Allí es diu que va utilitzar el cognom de Rufus (llatí: Titus Annius Rufus) amb el qual apareix generalment a les llistes de cònsols.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II. Londres: Taylor and Walton, 1846, p. 842.
# Zulueta

* Per a altres significats, vegeu «Carmen de Zulueta».
Zulueta és una localitat del municipi de Noain (Navarra). Pertany al partit judicial d'Aoiz. Es troba al nord del terme municipal, al peu de la serra de Tajonar, a la vora esquerra d'un penya-segat, i al nord-est de la seva capital, Zabalegui. Les localitats més pròximes són Zolina, Torres i Elorz.
Fins a 2014 va ser un concejo amb autonomia dintre del municipi. El 2014, per acord dels consellers, van demanar la seva extinció a causa de no poder sufragar les despeses amb els ingressos anuals. El 2014 el govern foral va aprovar la supressió i els pressupostos, béns, arxius i segells van passar a l'Ajuntament. La darrera presidenta va ser Sonia Elcano Erdozain.
De Zulueta és el futbolista navarrés Eugenio Bustingorri Oiz.

## Referències

* ↑ «Zulueta» (en castellà). Auñamendi Eusko Entziklopedia. Eusko Ikaskuntza. [Consulta: 30 desembre 2023].
* ↑ «Aprobada la extinción del concejo de Zulueta». Diario de Navarra, 22-03-2014.
# Salm-Blankenburg

Salm-Blankenburg fou un comtat del Sacre Imperi Romanogermànic sorgit el 1246 per divisió del comtat de Salm Nou.
Aquesta línia es va extingir el 1506 i el seu territori va passar al ducat de Lorena.

## Referències

* Llista de comtes de Salm Arxivat 2009-04-22 a Wayback Machine.
# Lluís Magaña i Martínez

Lluís Magaña i Martínez (València, 1938 - Madrid, 29 d'abril de 1996) fou un empresari valencià del sector elèctric.

## Biografia

Llicenciat en enginyeria de mines, va començar la seva carrera professional en 1964 al sector públic en les desaparegudes empreses Repesa (avui Repsol) i Enpetrol (Empresa Nacional de Petroli). El 1975 va ser nomenat director general de l'Energia, càrrec del qual va passar a comissari general de l'Energia (actualment la Secretaria General de l'Energia) i el 1981-1982 president de la Junta d'Energia Nuclear. Des del seu càrrec encoratjà l'aposta per l'energia nuclear.
El 1983 va deixar el sector públic, disconforme amb la política energètica del PSOE i Alfonso Escámez López el nomenà vicepresident de CEPSA. El 1987 fou nomenat president de FECSA, el mateix any que va rebre la Creu de Sant Jordi de la Generalitat de Catalunya. Va morir d'un infart que va agreujar el càncer de pulmó que intentava superar des de fa més d'un any i pel qual va rebre un tractament intensiu a Houston (Estats Units), un mes després que fos nomenat president de CEPSA.
El 2003 el jutge Lluís Pasqual i Estivill declarà haver-li fet xantatge amb la complicitat de Macià Alavedra i Moner

## Referències

* ↑ Galería de directores al web del CIEMAT
* ↑ Un fajador nato en el sector energético
* ↑ http://www.elmundo.es/papel/2003/05/22/catalunya/1400837.html
# Psychoda pulchrima

Psychoda pulchrima és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a Nova Zelanda: les illes Auckland i Campbell.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Satchell, G. H., 1954. Keys to the Described Species of New Zealand Psychodidae with Descriptions of Eight New Species. Transactions of the Royal Entomological Society of London, 105: 475–491.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Duckhouse, D. A., 1971. Entomology of the Aucklands and other islands south of New Zealand: Diptera: Psychodidae. Pacific Insects Monograph. 27:317-325.
* ↑ Quate, L. W., 1964. Insects of Campbell Island. Diptera: Psychodidae. Pacif. Ins. Monogr. 7: 280-88.
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)

## Enllaços externs

* ION (anglès)
# Zullwil

Zullwil és un municipi del cantó de Solothurn (Suïssa), situat al districte de Thierstein.

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
# Dama (noblesa)

Dama, Dame en l'anglès originari del terme, és un títol nobiliari i la forma femenina d'adreçament per l'honor de la dominació en molts ordres cavallerescos cristians, així com el sistema d'honors britànics i els de diversos països de la Commonwealth, com Austràlia i Nova Zelanda (el tractament equivalent masculí es Sir). És l'equivalent femení de cavaller, que tradicionalment es concedeix als homes.

## Referències

* ↑ «How to get a Knighthood and Damehood» (en anglès). Arxivat de l'original el 2018-10-25. [Consulta: 24 desembre 2018].
# Santa Eulàlia de Bolquera

Santa Eulàlia de Bolquera és l'església parroquial del poble i comuna cerdana de Bolquera, a la Catalunya del Nord.
Està situada en una posició lleugerament elevada, que domina el poble i els voltants, a l'extrem sud-oriental del nucli urbà de Bolquera, al capdamunt del carrer de l'Església. Al seu costat sud-oest es troba el vell cementiri del poble (el nou és més allunyat a ponent, ran del límit amb la comuna de Font-romeu, Odelló i Vià.

## Història

L'origen de la parròquia es remunta, pel cap baix, al segle ix, quan ja pagava un cens a la Seu d'Urgell. Depengué d'aquesta diòcesi fins al 1803, quan passà a fer-ho de la de Perpinyà.

## Característiques

L'edifici fou construït el segle xv sobre les restes del castell de la població, del qual n'aprofità una torre (dels segles XIII-XIV) com a campanar. És una església inicialment d'una sola nau que, posteriorment, entre els segles xviii i xix, va ser ampliada amb capelles laterals.

## Mobiliari

Hom hi pot admirar el retaule dedicat a la Mare de Déu del Roser, barroc del segle xvii. Del segle xviii són els retaules de la Mare de Déu, de Santa Eulàlia, de Sant Francesc Xavier i del Sant Crist.

## Referències

* ↑ Santa Eulàlia de Bolquera en els ortofotomapes de l'IGN
# Psychoda pseudocompar

Psychoda pseudocompar és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a Sud-amèrica: el llac Correntoso (l'Argentina).

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
# Yuki Okoda

Yuki Ōkoda (japonès: 大小田 結貴, Ōkoda Yuki) és una astrònoma japonesa i estudiant graduada en Física cursant el segon any de màster a la Facultat de Ciències de la Universitat de Tòquio. Okoda ha descobert un disc de matèria densa al voltant d'una estrella jove, que pot ser el precursor d'un sistema planetari. Okoda fa recerca sobre la formació de sistemes planetaris mitjançant l'observació amb ones de radiofreqüència utilitzant l'Atacama Large Millimeter Array (ALMA) d'Atacama, Xile.
Okoda és una de les 100 dones triades per la BBC per formar part de la seva sèrie 100 Women BBC.

## Publicacions

* Yuki Okoda, Yoko Oya, Nami Sakai, Yoshimasa Watanabe, Jes K. Jørgensen, Ewine F. Van Dishoeck, and Satoshi Yamamoto. The Co-evolution of Disks and Stars in Embedded Stages: The Case of the Very-low-mass Protostar IRAS 15398-3359 - Astrophysical Journal Letters

## Referències

* ↑ «Little star sheds light on young planets» (en anglès). [Consulta: 18 desembre 2018].
* ↑ «Astronomer sees tiny star that could explain why we are on Earth» (en anglès), 04-09-2018. [Consulta: 18 desembre 2018].

## Enllaços externs

* 100 Women a BBC Online
# Dama Vermella de Paviland

La Dama Vermella de Paviland (en anglès: Red Lady of Paviland) és un esquelet humà, (que en realitat pertany a un home) gairebé complet i datat del Paleolític Superior, està tintat amb ocre vermell. Va ser descobert l'any 1823 i es calcula que té 33.000 anys. Es tracta d'un dels més antics enterraments cerimonials descoberts a Europa occidental. Aquest ossos van ser descoberts entre el 18 i 25 de gener d 1823 pel Rev. William Buckland durant una excavació arqueològica a Goat's Hole Cave, una cova calcària situada entre Port Eynon i Rhossili, a la Península Gower, del sud de Gal·les.
Buckland va creure que era l'esquelet d'una dona i de la Bretanya romana. Tanmateix les anàlisi posteriors van demostrar que les restes eren d'un home jove i calibrat per radiocarboni l'any 2009 es va mostrar que tenien 30.000 anys;(BP).

## Referències

* ↑ Callaway, Ewen «Archaeology: Date with history». Nature, 485, 7396, 02-05-2012. DOI: 10.1038/485027a.
* ↑ «Ancient skeleton was 'even older'». BBC News website. BBC, 30-10-2007. [Consulta: 29 desembre 2010].
* ↑ «Out of Africa: modern human origins special feature: isotopic evidence for the diets of European Neanderthals and early modern humans». Proc. Natl. Acad. Sci. U.S.A., 106, 38, 01-09-2009, pàg. 16034–9. DOI: 10.1073/pnas.0903821106. PMC: 2752538. PMID: 19706482.

## Enllaços externs

* British Archaeology magazine, Oct. 2001, "Great Sites: Paviland Cave" Arxivat 2006-02-28 a Wayback Machine.
* Paviland Cave - Explore Gower Arxivat 2009-05-29 a Wayback Machine.
* Geographical location of the cave where the remains were found
# The Nits

The Nits són un grup de pop neerlandès, format el 1974. El seu estil musical ha variat considerablement amb els anys, així com els seus membres, entre els quals han estat sempre Henk Hofstede (cantant i lletrista), Rob Kloet (bateria) i Robert Jan Stips (teclats).
El seu èxit més gran als Països Baixos va ser "Nescio" (1983), i a nivell internacional es van donar a conèixer amb "In The Dutch Mountains" (1987). A casa nostra el seu primer èxit va arribar amb el single The Train (1988).
El 1989 el grup va obtenir el premi neerlandès Gouden Harp.

## Discografia

* The Nits (1978),
* Tent (1979),
* New Flat (1980),
* Work (1981),
* Kilo (1983),
* Omsk (1983)
* Adieu Sweet Bahnhof (1984),
* Henk (1986),
* In the Dutch Mountains (1987),
* Hat (1988),
* Urk (1989) (triple àlbum en directe),
* Giant Normal Dwarf (1990),
* Hjuvi - A Rhapsody in Time (1992) (amb The Radio Symphony Orchestra),
* Ting (1992),
* dA dA dA (1994),
* Dankzij de Dijken (1995) (com a FRITS, amb Freek de Jonge, en neerlandès),
* Nest (1995) (àlbum recopilatori),
* Alankomaat (1998),
* Hits (2000) (àlbum recopilatori),
* Wool (2000),
* 1974 (2003),
* Les Nuits (2005),
* Doing the Dishes (2008)
# Àcid araquidònic

L'àcid araquidònic, i de nom sistemàtic àcid (5Z,8Z,11Z,14Z)-eicosa-5,8,11,14-tetraenoic, és un àcid carboxílic poliinsaturat de cadena lineal amb vint àtoms de carboni, la qual fórmula molecular és ${\ce {C20H32O2}}$. En bioquímica és considerat un àcid gras ω-6, ja que té un doble enllaç C=C situat entre el carboni 6 i el 7 començant per l'extrem oposat al grup carboxil, i se simbolitza per AA (de l'anglès arachidonic acid), C20:4 n-6, C20:4 ω-6, que fa referència al fet que té en total quatre enllaços dobles C=C, dos d'ells en conformació cis, disposats de forma alternada.
A temperatura ambient és un líquid, el qual punt de fusió és de –49,5 °C i que a només 1 mm Hg bull a 163 °C. La seva densitat és de 0,9082 g/cm³ a 20 °C i el seu índex de refracció val 1,4824 a 20 °C. És soluble en acetona, metanol, dietilèter i èter de petroli. Fou aïllat per primera vegada el 1907 a partir de teixits de mamífers per Percival Hartley i anomenat el 1913 per part de J. Lewkowitsch com àcid araquidònic per la seva relació amb l'àcid araquídic (C20:0).
És un constituent de molts fosfolípids d'animals i també d'algunes falgueres i molses. Hom el troba en els greixos d'animals terrestres, lípids cerebrals, hepàtics, glandulars i òvuls.

## Referències

* ↑ Das, Undurti N. Metabolic Syndrome Pathophysiology: The Role of Essential Fatty Acids (en anglès). John Wiley & Sons, 2010-02-22. ISBN 9780813815534.
* ↑ «LipidBank - Fatty acid(DFA0213)». Arxivat de l'original el 2018-04-13. [Consulta: 13 abril 2018].
* ↑ Hartley, P. «On the nature of the fat contained in the liver, kidney, and heart». The Journal of Physiology, 36, 1, 27-08-1907, pàg. 17–26. ISSN: 0022-3751. PMC: PMC1533729. PMID: 16992880.
* ↑ Martin, Sarah A.; Brash, Alan R.; Murphy, Robert C. «The discovery and early structural studies of arachidonic acid» (en anglès). Journal of Lipid Research, 57, 7, 01-07-2016, pàg. 1126–1132. DOI: 10.1194/jlr.r068072. ISSN: 0022-2275. PMID: 27142391.