OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Chindōgu

Chindōgu (珍道具, Chindōgū) és l'art japonès de concebre un invent que aparentment és la solució ideal a un problema particular però que a la pràctica resulta tan inapropiat o absurd que realment no té cap utilitat pràctica. A nivell internacional la International Chindogu Society (ICS) s'encarrega d'establir les condicions i requeriments necessaris perquè un invent sigui considerat un chindogu.
El terme prové del japonès i significa eina estranya (estranya (珍, chin) eina (道具, dōgu)). Des d'un punt de vista educatiu, els chindogus són excel·lents per traçar objectius creatius en estudiants de les disciplines més diverses, ja que no es tracta de crear sinó de crear amb un objectiu que porta al límit la imaginació als estudiants.
El seu prestigi i atenció a nivell internacional és tal que prestigioses institucions com la Universitat de Pittsburg proporcionen recursos a l'ICS i organitzen els seus propis concursos de chindogus.

## Requisits

Una invenció inútil no ha de ser catalogada necessàriament com a chindogu; perquè rebi tal denominació s'han de complir certs requisits. Encara que la següent llista no és oficial recull l'essència del que realment és un chindogu:
* No pot usar-se realment.
* S'ha d'haver construït, és a dir, existir.
* Està pensat com una eina per a ús diari.
* No pot haver estat o posar-se en venda.
* No pot haver estat creat només com una broma.
* No pot ser o contenir propaganda.
* Mai no ha de ser o encarnar alguna cosa tabú.
* No pot patentar-se ni registrar-se sota cap llicència.
* No pot promoure prejudicis.

## Referències

* ↑ ¿Qué es un chindogu y qué no lo es?
* ↑ (anglès) Els 10 principis del chindōgu al web de l'Internation Chindogu Society Arxivat 2006-04-15 a Wayback Machine.

## Vegeu també

* Rube Goldberg
* Heath Robinson
* Absurdisme
* Sàtira

## Bibliografia

* Fearing Crime, Japanese Wear the Hiding Place, Martin Fackler. The New York Times, October 20, 2007.
* The Big Bento Box of Unuseless Japanese Inventions, Kenji Kawakami, trans. Dan Papia, ed. Hugh Fearnley-Whittingstall. Norton: Nova York, 2005.

## Enllaços externs

* International Chindogu Society (ICS) Arxivat 2007-06-15 a Wayback Machine. (anglès)
* Chindogus: Un concepto casi útil en diseño Pedro M. Valero Mora y Mar Sánchez García
# Clarias ngamensis

Clarias ngamensis és una espècie de peix de la família dels clàrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 73 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Scopoli J. A. 1777. Introductio ad historiam naturalem, sistens genera lapidum, plantarum et animalium hactenus detecta, caracteribus essentialibus donata, in tribus divisa, subinde ad leges naturae. Prague. Introd. Hist. Nat. . i-x + 1-506.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Skelton, P.H. 1993. A complete guide to the freshwater fishes of southern Africa. Southern Book Publishers. 388 p.

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Teugels, G.G. 1992. Clariidae, p. 468-495. A C. Levêque, D. Paugy, i G.G. Teugels (eds.) Faune des poissons d'eaux douces et saumâtres d'Afrique de l'Ouest Tom 2. Coll. Faune Tropicale núm 28. Musée Royal de l'Afrique Centrale, Tervuren, Bèlgica i O.R.S.T.O.M., París, França.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Clarias liocephalus

Clarias liocephalus és una espècie de peix de la família dels clàrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 32 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Teugels, G.G. 1992. Clariidae, p. 468-495. A C. Levêque, D. Paugy, i G.G. Teugels (eds.) Faune des poissons d'eaux douces et saumâtres d'Afrique de l'Ouest Tom 2. Coll. Faune Tropicale núm 28. Musée Royal de l'Afrique Centrale, Tervuren, Bèlgica i O.R.S.T.O.M., París, França.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Andronic de Pannònia

Andronic de Pannònia (grec antic: Ἀνδρόνικος) fou un cristià del segle I citat per l'Apòstol Pau:
| « | Saludeu Andronic i Júnia, que són del meu llinatge i companys meus de presó, molt considerats entre els apòstols, i que van pertànyer al Crist abans que jo mateix. | » |
D'acord amb aquest versicle, Andrònic era un parent de Pau i un company de presó en algun moment, particularment ben conegut entre els apòstols, i s'havia convertit en un seguidor de Jesucrist abans de la conversió de Pau al camí de Damasc. En general se suposa que Júnia era la seva dona, però podrien haver estat germà i germana, o pare i filla, o fins i tot sense parentiu proper entre si, però a Pau com a parent.

## Tradicions ortodoxes

A les tradicions ortodoxa i ortodoxa oriental, Andronic va ser un dels Setanta deixebles. Andronic va ser nomenat bisbe de Pannònia i va predicar l'Evangeli a tot el conjunt de Pannònia —junt amb Júnia. Andronic i Júnia van reeixir a portar molta gent a Crist i en la demolició de molts temples d'idolatria. La tradició sosté que eren capaços de fer miracles, mitjançant els quals van expulsar dimonis, i van curar moltes malalties i patiments. Segons la tradició ortodoxa, Andronic va morir com a màrtir. Ell i Júnia es commemoren a l'Església Ortodoxa el 17 de maig.
Segons la tradició ortodoxa oriental, Andronic va marxar en pau un dia abans de la partença de Junia. Ell es commemora el 22 de Paixons de l'Església Ortodoxa Copta.

## Referències

* ↑ Velimirovic, Nikolai. The Prologue from Ochrid", Birmingham: Lazarica Press, 1985. 4ª ed. Web 07 de gener de 2010. "El Sant Apòstol Andronic." Església Ortodoxa Sèrbia. El Sant Apòstol Andronic

## Enllaços externs

* Apòstol Andronic dels Setanta De l'Església Ortodoxa a Amèrica (anglès)
* Sinexarió ortodox copte Arxivat 2011-08-18 a Wayback Machine. (anglès)
# Andronic d'Etòlia

Andronic (grec antic: Ἀνδρονίκος, Androníkos, llatí: Andronicus) va ser un militar de la Lliga Etòlia que va lluitar contra els romans juntament amb el seu pare, un altre militar també anomenat Andronic. L'any 167 aC va ser capturat pels romans i executat, segons diu Titus Livi.

## Referències

* ↑ Andronicus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 174
# Chirixalus shyamrupus

Chirixalus shyamrupus és una espècie d'amfibi que viu a l'Índia i, possiblement també, a Myanmar.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Dutta, S., Ohler, A., Sengupta, S. & Bordoloi, S. 2004. Chirixalus shyamrupus. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 8 d'abril del 2008.
# Chiroderma

Chiroderma és un gènere de ratpenats la família dels fil·lostòmids, format per sis espècies distribuïdes per Centreamèrica i Sud-amèrica.

## Taxonomia

* Ratpenat llistat de São Paulo (C. doriae)
* Ratpenat llistat de Guadalupe (C. improvisum)
* Ratpenat llistat de Salvin (C. salvini)
* Ratpenat llistat de Goodwin (C. trinitatum)
* Ratpenat llistat pelut (C. villosum)
* Ratpenat llistat de Vizotto (C. vizottoi)

## Referències

* ↑ Distribució mundial de les diferents espècies de ratpenats d'aquest gènere (anglès)
Espècies vivents de noctilionoïdeus :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera :
Família Mormoopidae :
Família Mystacinidae :
Família Noctilionidae :
Família Phyllostomidae (A..O) :
Família Phyllostomidae (P..Z) :
# Cistocele

Un cistocele és una afecció mèdica en què la bufeta d'una dona sobresurt a la vagina. Algunes poden no tenir símptomes. Altres poden tenir problemes per iniciar la micció, incontinència urinària o micció freqüent. Les complicacions poden incloure infeccions urinàries recurrents i retenció urinària. El cistocele i la uretra prolapsada solen aparèixer junts i s'anomena cistouretrocele. El cistocele pot afectar negativament la qualitat de vida.
Les causes inclouen el part, el restrenyiment, la tos crònica, l'aixecament de pesos, la histerectomia, la genètica i el sobrepès. El mecanisme subjacent implica un debilitament dels músculs i del teixit connectiu entre la bufeta i la vagina. El diagnòstic es basa sovint en símptomes i en l'examen.
Si el cistocele provoca pocs símptomes, pot ser tot el que es recomana evitar aixecaments pesats o esforços. En aquells amb símptomes més significatius, es pot recomanar un pessari vaginal, exercicis dels músculs pelvians o cirurgia. El tipus de cirurgia que es fa típicament es coneix amb el nom de colporràfia. La malaltia es fa més freqüent amb l'edat. Aproximadament un terç de les dones majors de 50 anys es veu afectat fins a cert punt.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 «Cystocele (Prolapsed Bladder)». National Institute of Diabetes and Digestive and Kidney Diseases, 01-03-2014. Arxivat de l'original el 4 October 2017. [Consulta: 25 octubre 2017].
* 1 2 Firoozi, Farzeen. Female Pelvic Surgery (en anglès). Springer, 2014, p. 73. ISBN 9781493915040.
* 1 2 Williams, J. Whitridge. Williams gynecology. 2nd. Nova York: McGraw-Hill Medical, 2012, p. 647–653. ISBN 9780071716727. OCLC 779244257.
* ↑ Hamid, Rizwan; Losco, Giovanni «Pelvic Organ Prolapse-Associated Cystitis» (en anglès). Current Bladder Dysfunction Reports, vol. 9, 3, 01-09-2014, pàg. 175–180. DOI: 10.1007/s11884-014-0249-4. ISSN: 1931-7212. PMC: 4137160. PMID: 25170365.
* ↑ «Cystoceles, Urethroceles, Enteroceles, and Rectoceles – Gynecology and Obstetrics – Merck Manuals Professional Edition» (en anglès). Merck Manuals Professional Edition, 01-02-2017.
* ↑ «Cystocele (Fallen Bladder)». www.clevelandclinic.org. Arxivat de l'original el 2017-12-29. [Consulta: 28 desembre 2017].
* ↑ Deng, Donna Y.; Rutman, Matthew; Rodriguez, Larissa; Raz, Shlomo «Correction of cystocele» (en anglès). BJU International, vol. 96, 4, 01-09-2005, pàg. 691–709. DOI: 10.1111/j.1464-410x.2005.05760.x. ISSN: 1464-410X. PMID: 16104940.
* ↑ Baggish, Michael S.; Karram, Mickey M. Atlas of pelvic anatomy and gynecologic surgery. 4a edició. Philadelphia, PA: Elsevier, 2016, p. 599–646. ISBN 9780323225526. OCLC 929893382.
* ↑ Halpern-Elenskaia, Ksenia; Umek, Wolfgang; Bodner-Adler, Barbara; Hanzal, Engelbert «Anterior colporrhaphy: a standard operation? Systematic review of the technical aspects of a common procedure in randomized controlled trials» (en anglès). International Urogynecology Journal, vol. 29, 6, 06-12-2017, pàg. 781–788. DOI: 10.1007/s00192-017-3510-5. ISSN: 0937-3462. PMC: 5948274. PMID: 29214325.
# Clarkston (Washington)

Clarkston és una població dels Estats Units a l'estat de Washington. Segons el cens del 2000 tenia 7.337 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Clarkston tenia 7.337 habitants, 3.120 habitatges, i 1.790 famílies. La densitat de població era de 1.467,8 habitants per km².
Dels 3.120 habitatges en un 29,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 37,1% hi vivien parelles casades, en un 15,7% dones solteres, i en un 42,6% no eren unitats familiars. En el 35,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 15,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,26 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,92.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,7% tenia menys de 18 anys, un 9,7% entre 18 i 24, un 26,6% entre 25 i 44, un 20% de 45 a 60 i un 18% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 79,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 25.907 $ i la renda mediana per família de 32.093 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.434 $ mentre que les dones 20.654 $. La renda per capita de la població era de 14.673 $. Aproximadament el 15,5% de les famílies i el 20,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Clarkston». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Clarkston». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 13 agost 2010].
# Cloroxilenol

El cloroxilenol o para-cloro-meta-xilenol (i no tan conegut com a cloro-dimetilfenol) és un compost orgànic fenòlic clorat, derivat del xilè, però amb un grup hidroxil i un clor, utilitzat com a desinfectant. Al no ser soluble en aigua, es ven dissolt en solució aquosa de sabó. També es venen sabons, cremes i altres productes que l'inclouen.
Si bé és un producte eficaç sobre un ampli espectre de bacteris Grampositius, és menys eficaç sobre estafilococs i bacteris Gramnegatives, i sol ser ineficaç sobre Pseudomonas i inactiu sobre endòspores. Es combina amb el clotrimazol per a malalties de la pell produint-se un efecte sinèrgic.
No hi ha molts estudis malgrat la seva àmplia difusió. Es creu que el seu efecte antimicrobià es deu al fet que actua a la membrana cel·lular com tots els compostos fenòlics.

## Aplicacions

Un producte comercial molt conegut que usa aquest antisèptic és l'Espadol, conegut en anglès com Dettol.
A continuació una llista de les principals aplicacions. S'ha de tindre en compte que les concentracions i indicacions hauran de llegir-se del producte.
* Desinfecció de ferides, mossegades, raspadures, etc.
* Higiene íntima femenina.
* Caspa.
* Desinfecció de llars, oficines, hospitals, etc.
* Desinfecció de metalls.

## Enllaços externs

* Espadol® Dettol
# Antoni Algueró i Algueró

Antoni Algueró i Algueró (Móra d'Ebre, Ribera d'Ebre, 13 de novembre de 1925 - Barcelona, 24 de març de 1995) va ser un empresari català. President de la patronal catalana Foment del Treball Nacional entre el 22 de desembre de 1994, succeint a Alfred Molinas i Bellido, fins a la seva defunció tres mesos després.
Llicenciat en Dret per la Universitat de Barcelona, sempre va estar vinculat al món de l'empresa. Juntament amb Carles Ferrer Salat i Alfred Molinas i Bellido, va ser un dels renovadors de Foment del Treball Nacional en el moment de la transició democràtica.
Era president i gestor de la seva pròpia empresa, La Industrial Bolsera.Profund coneixedor del món de les arts gràfiques, era també president del gremi d'aquest sector a Barcelona (Gremi d'Indústries Gràfiques de Barcelona) i vicepresident de l'associació nacional (Federació Nacional d'Indústries Gràfiques), membre de la federació europea (Fédération Européenne de l'Emballage Souple), així com President dels salons Hispack i Graphispack, organitzats per la Fira de Barcelona. També va ser vicepresident de la CEOE, Confederació Espanyola d'Organitzacions Empresarials.
En l'àmbit social, cal destacar que va ser vicepresident de la Fundació Cassià Just i membre de la Fundació Obra Tutelar Agrària. Va morir d'un atac de cor quan assistia a un menjar d'homenatge al seu antecessor Alfred Molinas en l'Hotel Arts.

## Referències

* ↑ «Antoni Algueró i Algueró». Gran Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 14 maig 2023].
* ↑ Les galeries catalanes de ciutadans il·lustres i la memòria col·lectiva. Institut d'Estudis Catalans, 2022-01-17, p. 107. ISBN 978-84-9965-633-5.
* ↑ Tapia, Guillem. «Industrial Bolsera cumple 100 años y crece gracias al papel» (en castellà). elperiodico.com, 24-04-2019. [Consulta: 14 maig 2023].
* ↑ Calvera, Anna. Formació del Sistema Disseny Barcelona (1914-2014), un camí de modernitat, La. Assaigs d'història local. Edicions Universitat Barcelona, 2014-04-11, p. 538. ISBN 978-84-475-3780-8.
* ↑ «Fallece Antonio Algueró, presidente de Hispack» (en castellà). interempresas.net, 01-05-1995. [Consulta: 14 maig 2023].

## Enllaços externs

* Nota biogràfica en la Galeria de presidents de Foment del Treball Nacional Arxivat 2014-02-01 a Wayback Machine.
* «Antoni Algueró i Algueró». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* Article en el diari El País, amb breu biografia, publicat el 25-mar-1995
# Ana Belén García Antequera

Ana Belén García Antequera (Valdepeñas, província de Ciudad Real, 30 de gener de 1981) és una ciclista espanyola, que fou professional del 2007 al 2011. Va combinar la carretera amb el ciclisme de muntanya i el ciclocròs. Del seu palmarès destaca el Gran Premi de Zizurkil de 2007.

## Palmarès

* 2007
** 1a a l'Emakumeen Aiztondo Sari Nagusia

## Referències

* ↑ «Rosa Bravo, Belén López y Ana Belén García, representantes españolas». marca.com, 17-09-2010 [Consulta: 29 setembre 2017].
* ↑ «Manuel Beltrán y Ana Belén García dominan el VII Desaffío de la Sierra Sur». mundodeportivo.com, 04-10-2014 [Consulta: 29 setembre 2017].
* ↑ Arratibel, Imanol «Ana Belén García ganó el Premio Ciclista y Josune Murillo se proclamó campeona de Euskadi». diariovasco.com, 14-08-2007 [Consulta: 29 setembre 2017].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Antologia grega

L'antologia grega és una col·lecció de 6.000 poemes curts en grec que cobreix una gran varietat de temes i estils, i en la qual apareixen uns 300 poetes clàssics grecs; encara que la qualitat és variable, inclou les millors poesies escrites en grec. La majoria dels poemes venen d'un manuscrit anomenat Antologia palatina i van ser compilats al segle x i complementats al segle xiii pel monjo Planudes.
Precedents d'antologies gregues van ser les d'Alcetes , περὶ των ἐν Δελφοι̂ς ἀναθημάτων, Menèstor: ἐν τῳ̂ περὶ ἀναθημάτων, i Apel·les Pòntic. També cal considerar en aquest gènere la Garlanda de Meleagre (Στέφανος), escrita per un filòsof cínic que va florir l'any 60 aC i l'Antologia de Filip de Tessalònica, que recollia poetes posteriors.
Les diverses col·leccions que s'havien anat elaborant, tant amb el nom de "garlandes" com amb el d'"antologies", estaven formades per poemes breus, principalment epigrames en metre elegíac. Els primers exemples recollits provenien sens dubte de les inscripcions monumentals, com ara els erigits per commemorar els actes heroics, les estàtues d'homes distingits, sobretot vencedors als jocs públics, monuments sepulcrals i ofrenes i dedicatòries al temples, i fins malediccions (άναθεματα), i també oracles, refranys i dites populars. A l'inici de la poesia grega els poetes de més fama conreaven aquest tipus de composició, que va culminar amb Simònides de Ceos. després, aquesta forma de poesia es va convertir en el vehicle perfecte per a l'expressió breu de pensaments i sentiments sobre qualsevol tema, i els poetes d'Alexandria i Bizanci consideraven que tot erudit havia d'haver escrit alguns epigrames. Per això hi ha textos tramposos, bromes estúpides i estranyes personalitats entre els epigrames inclosos a l'Antologia grega. Les inscripcions monumentals ja van ser usades com a autoritat històrica per autors com Heròdot i Tucídides, i autors posteriors, per exemple Diodor de Sicília i Plutarc en van usar en part com a font i en part per embellir els seus escrits. El geògraf Polemó va fer un interessant recull de frases epigràfiques.
L'Antologia de Planudes, o Antologia grega, està arranjada en set llibres dividits en capítols (excepte el 5è i el 7è).

## Llista d'autors de l'Antologia grega

* Aceratos.
* Adéu de Mitilene.
* Ammià.
* Antípater de Sidó.
* Anyte de Tegea.
* Asclepíades (poeta).
* Demòdoc de Leros.
* Dioscòrides (poeta).
* Eratòstenes Escolàstic.
* Erici de Cízic.
* Erici de Tessàlia.
* Glauc d'Atenes.
* Glauc de Nicòpolis.
* Hermocreó (poeta).
* Sàtir (poeta).
* Sinesi de Cirene.
* Sinesi Escolàstic.
* Teosebia.

## Referències

* ↑ Turner, Martha Lee. The Gospel According to Philip (en anglès). Brill, 1996, p. 87. ISBN 9004104437.
* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0003.001/393?page=root;rgn=full+text;size=100;view=image;q1=PlanudesSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Volum III.++Boston:+Little,+Brown+&+Comp.,+1867,+p. 385. ]