OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ribaforada

Ribaforada és un municipi de Navarra, a la comarca de Tudela, dins la merindad de Tudela. Limita amb Fontellas, Ablitas, Buñuel i el riu Ebre, que el separa de Fustiñana i Cabanillas. Està format per les pedanies històriques de Ribaforada i Estercuel.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1996 | 1998 | 1999 | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 |
| 3 165 | 3 189 | 3 179 | 3 188 | 3 249 | 3 397 | 3 440 | 3 416 | 3 437 | 3 478 | 3 466 |
| Fonts: Ribaforada i Institut d'Estadística de Navarra |||||||||||

## Història

Va ser fundada sota el regnat de Sanç VI de Navarra en 1157 pels Cavallers Templers, que van aixecar un convent. En el mateix terme, pròxim a Fontellas, hi ha restes d'un assentament preromà. Segons la informació del Fur de Sobrarb de 1119 els assentaments de l'actual terme de Ribaforada eren: Azut, Espedolla i Estercuel. Des de mitjans del segle xii va ser senyoriu de l'Orde del Temple, després de la supressió del qual (1313) va passar a pertànyer als Hospitalers de Sant Joan de Jerusalem fins a la desamortització. On avui dia s'aixeca el nucli urbà va haver dues poblacions, al nord del barranc Estercuel, i al sud Ribaforada. Van coexistir fins a fondre's administrativament possiblement a la fi del segle xiv.

## Enllaços externs

* Fotos de Ribaforada
* Fòrum de Ribaforada Arxivat 2016-05-05 a Wayback Machine.
* Banda de Ribaforada
* Txaranga Musikaña (Ribaforada) Arxivat 2011-01-29 a Wayback Machine.
* Una altra pàgina de Ribaforada Arxivat 2019-07-29 a Wayback Machine.
# Pi rajolet de Vilamala

El pi rajolet de Vilamala és el nom amb què és conegut un pi roig (Pinus sylvestris) que es troba al Clot de Vilamala, al terme de Vilamantells (municipi de Guixers, comarca del Solsonès) i que a causa de la seva grandària, ha estat declarat bé patrimonial del municipi de Guixers.

## Referències

* ↑ Pla Especial de Protecció del Patrimoni

## Bibliografia

* Guixé i Coromines, David; Rodríguez i Bilà, Montse; Rocaspana i Jové, Rafael. Arbres i arbredes singulars del Solsonès: catàleg dels arbres monumentals i singulars, arbredes i formacions vegetals d'interès natural. Solsona: Centre Tecnològic i Forestal de Catalunya, 2006. ISBN 8468957615.
# Lanhères

Lanhères és un municipi francès situat al departament del Mosa i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 57 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Lanhères era de 57 persones. Hi havia 24 famílies, de les quals 4 eren unipersonals (4 homes vivint sols), 8 parelles sense fills i 12 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 25 habitatges, 22 eren l'habitatge principal de la família i 3 estaven desocupats. Tots els 25 habitatges eren cases. Dels 22 habitatges principals, 17 estaven ocupats pels seus propietaris, 3 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 2 estaven cedits a títol gratuït; 4 tenien tres cambres, 5 en tenien quatre i 12 en tenien cinc o més. 19 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 11 habitatges hi havia un automòbil i a 10 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Lanhères el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 8 |
| 0 | 70 a 74 | 4 |
| 4 | 65 a 69 | 4 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 8 | 40 a 44 | 0 |
| 4 | 35 a 39 | 4 |
| 4 | 30 a 34 | 4 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 8 |
| 4 | 5 a 9 | 8 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 34 persones, 20 eren actives i 14 eren inactives. De les 20 persones actives 18 estaven ocupades (10 homes i 8 dones) i 2 estaven aturades (1 home i 1 dona). De les 14 persones inactives 3 estaven jubilades, 6 estaven estudiant i 5 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'any 2000 a Lanhères hi havia 5 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Lanhères a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Lanhères a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Vall-llossera

Vall-llossera és el nom dels següents llocs:
* Vall-llossera (Seva), indret del municipi de Seva (Osona)
* Vall-llossera (El Brull), edifici del municipi de El Brull (Osona).
* Riu Vall-llossera, curs fluvial del sud d'Osona.
# Valdelugueros

Valdelugueros és un municipi de la província de Lleó a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Forma part de la comarca de la Montaña Oriental.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 448 | 491 | 442 | 467 |
# Dècada del 1610
## Esdeveniments

* Descobriment de Neptú i altres cossos astronòmics.
* El pare Sandoval de la Inquisició inclou a l'Index Librorum Prohibitorum les traduccions de la Bíblia.
* Edat daurada del Comtat d'Holanda.
* Japó: Setge d'Osaka conflicte entre el shogunat Tokugawa i el clan Toyotomi.

## Personatges destacats

* Galileo Galilei
* Johannes Kepler
* Lope de Vega
* Ferran II del Sacre Imperi Romanogermànic
* Felip IV de Castella
* Ramon d'Olmera i d'Alemany, President de la Generalitat
# Suelters

* No s'ha de confondre amb Suetri.
Els suelters (en llatí Suelteri) eren un poble gal de la Narbonense, Plini el Vell els menciona entre els pobles que consten al Trofeu dels Alps, entre els camatullici i els verrucini. Vivien a la regió al nord de Frejus.

## Referències

* ↑ Roldán, José Manuel. Hispania y el ejercito romano: Contribucion a la historia social de la España antigua (en castellà). Salamanca: Ediciones Universidad Salamanca, 1974, p. 88. ISBN 8460060152.
* ↑ Plini el Vell. Naturalis Historia, III, 137
# Robert McLachlan

Robert James McLachlan (Canberra, Territori de la Capital Australiana, 17 d'abril de 1971) és un ciclista australià, professional entre el 2005 i el 2007.
El 1992 va prendre part en els Jocs Olímpics de Barcelona, en què disputà la contrarellotge per equips.
En el seu palmarès destaca la victòria en dues edicions de l'UCI Oceania Tour, el 2005 i el 2007.

## Palmarès

* 2003
** 1r al Tour of Baw Baw
** 1r al Tour of the Otway Ranges
** 1r a Latrobe Carnival
** Vencedor d'una etapa del Tour de Sunraysia
* 2004
** 1r al Tour of Baw Baw
** 1r a Latrobe Carnival
** Vencedor de 3 etapes del Herald Sun Tour
** Vencedor de 2 etapes del Canberra Tour
* 2005
** 1r a l'UCI Oceania Tour
** Vencedor de 2 etapes del Tour de Corea
** 1r al Canberra Tour i vencedor d'una etapa
** Vencedor de 4 etapes del Tour de Gippsland
** Vencedor de 3 etapes del Tour de Tasmània
** Vencedor de 2 etapes del Tour del riu Murray
* 2006
** 1r a la Melbourne to Warrnambool Classic
** 1r al Tour de l'illa Chong Ming i vencedor de 2 etapes
** 1r al Canberra Tour i vencedor de 2 etapes
** 1r al Tour del riu Murray i vencedor de 3 etapes
** 1r a la Grafton-Inverell
** 1r a la Melbourne-Warnambool
** Vencedor de 4 etapes del Tour de Tasmània
** Vencedor de 4 etapes del Tour de Taiwan
** Vencedor de 2 etapes del Tour de Corea
** Vencedor d'una etapa del Tour de Southland
* 2007
** 1r a l'UCI Oceania Tour
** Vencedor d'una etapa del Tour de Taiwan
** Vencedor d'una etapa del Mersey Valley Tour
** Campió d'Oceania en ruta
** Medalla de bronze als Campionats d'Oceania de contrarellotge

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
# Pi i Roure de la Font de la Mansa

EL Pi i el Roure de la Font de la Mansa són dos arbres inclosos en el Catàleg d'Arbres i Arbredes Monumentals de la Roca del Vallès.

## Entorn

Tot i que en aquest indret abunden els arbres majestuosos (sobretot, els pins grans), aquests dos són fàcilment identificables: situats d'esquena a la font de la Mansa i mirant torrent avall, els veurem al vessant dret i a poca distància. La font, els arbres, l'exuberant vegetació de l'entorn i les properes Pedra de l'Escorpí i Roca Foradada de Can Planes justifiquen la visita que hi puguem fer.

## Aspecte general

El pi és un pi blanc (Pinus halepensis) amb un diàmetre de tronc de 0,74 m, molt alt, de capçada escadussera però amb un estat vital bo. El roure és un martinenc (Quercus humilis) amb un diàmetre de tronc de 0,97 metres.

## Accés

Són a la Roca del Vallès: pujant pel GR del Meridià verd des de La Roca del Vallès, a 900 m passada la Roca Foradada de Can Planes. Un pal indicador a peu de pista indica l'accés a la font, a 200 m. Coordenades del pi: x=445439 y=4603136 z=280. Coordenades del roure: x=445449 y=4603136 z=282.

## Referències

* 1 2 3 4 Triquell i Salomé, Adrià, 2012. Parc de la Serralada Litoral (Història i Itineraris). Editorial Piolet, Barcelona. ISBN 9788415075615. Pàgs. 102-103.

## Enllaços externs

* Llibre-Guia de la Serralada Litoral - Història i itineraris (català)
* El roure de la font de la Mansa | Flickr (català)
# Moncontour (Costes del Nord)

Moncontour (en bretó Monkontour) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament de Costes del Nord. L'any 1999 tenia 865 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 1141 | 1187 | 1149 | 1014 | 901 | 865 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Jean-Jacques Bizien | PS |

## Personatges il·lustres

* Joachim Faiguet de Villeneuve (1703-1780), economista
# Universitat de Cantàbria

La Universitat de Cantàbria (UC) és una universitat pública a la comunitat autònoma de Cantàbria (Espanya). Actualment hi ha dos campus, un a Santander i un a Torrelavega. El 2009, el govern d'Espanya la va seleccionar com a Campus d'Excel·lència Internacional.
La UC és membre fundador del Grup 9 d'Universitats (G9) espanyoles, creat el 1997 per a promoure la col·laboració entre les institucions universitàries que l'integren, tant pel que fa a les activitats docents i investigadores com a la gestió i els serveis. També està integrada a l'aliança europea d'universitats EUNICE (European University for Customised Education).

## Història

Es va crear el 18 d'agost de 1972 per decret del Consell de ministres amb el nom d'Universitat de Santander. Tretze anys més tard va prendre el nom d'Universitat de Cantàbria. Abans ja hi havia diverses escoles superiors independents que es van anar integrant en la Universitat de Cantàbria.

## Centres docents

* Escola Tècnica Superior d'Enginyers de Camins, Canals i Ports
* Escola Tècnica Superior d'Enginyers Industrials i de Telecomunicació
* Escola Tècnica Superior de Nàutica
* Escola Universitària d'Infermeria
* Escola Universitària d'Enginyeria Tècnica Minera
* Facultat de Ciències
* Facultat de Ciències Econòmiques i Empreasarials
* Facultat de Dret
* Facultat d'Educació
* Facultat de Filosofia i Lletres
* Facultat de Medicina
* Unitat docent d'Enginyeria Ambiental

## Centres docents adscrits

* Escola Universitària de Turisme Altamira
* Escola Universitària de Fisioteràpia Gimbernat-Cantàbria

## Vegeu també

* Rànquing d'universitats espanyoles

## Referències

* ↑ Ministerio de Educación del Gobierno de España. «Resuelta la Convocatoria Campus de Excelencia Internacional» (en castellà), 2009. Arxivat de l'original el 2009-11-29. [Consulta: 14 maig 2010].
* ↑ «Catàleg de centres». Arxivat de l'original el 2010-04-28. [Consulta: 14 maig 2010].

## Enllaços externs

* Universitat de Cantàbria - Lloc web oficial
# Robert McNair Ferguson

Robert McNair Ferguson (1829-1912) va ser un matemàtic escocès, un dels fundadors de la Societat Matemàtica d'Edimburg
Fill d'un prestador, va ser educat al Free Church Training College (Edimburg). Va estudiar filosofia natural a la universitat d'Edimburg i, després, a la universitat de Heidelberg on li va ser atorgat un doctorat el 1855, essent el seu tutor Robert Bunsen. Des de 1858 fins a la seva jubilació el 1898 va ser cap d'estudis de l'Institut d'Edimburg, on va ensenyar entre d'altres al futur economista William Cunningham. Va perdre una cama el 1897 en una explosió en el laboratori escolar.
Va ser membre fundador de la Societat Matemàtica d'Edimburg el 1883 i en va ser elegit el seu president el bienni 1885-1886.

## Referències

* ↑ Brock, pàgina 218.
* ↑ Cunningham, pàgina 8.
* ↑ Rankin, pàgina 147.

## Bibliografia

* Brock, W.H. «Bunsen's British Students» (en (anglès)). Ambix, Vol. 60, Num. 3, 2013, pàg. 203-233. DOI: 10.1179/0002698013Z.00000000032.
* Cunningham, Audrey. William Cunningham: Teacher and Priest (en (anglès)). SPKC, 1950.
* Rankin, R.A. «The First Hundred Years» (en (anglès)). Proceedings of the Edinburgh Mathematical Society, Vol. 26, 1983, pàg. 135-150. DOI: 10.1017/S0013091500016849.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Robert McNair Ferguson» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland. (anglès)
# Museo de las Casas Reales

El Museo de las Casas Reales és un dels monuments culturals mes importants construït durant l'era colonial a la Hispaniola, avui la República Dominicana. Està ubicat en el districte Colonial de Santo Domingo.
L'edifici es va construir al segle xvi per albergar les oficines administratives de les colònies espanyoles a les Americas.
El palau va ser construït per ordre de la Corona espanyola, representada pel rei d'Aragó Ferdinand, el 5 d'octubre de 1511 per albergar les oficines de govern principals de la colònia amb dos edificis interconnectats (per això el plural Casas Reales). En la primera secció (sud) es trobava la Real Audiencia, el primer tribunal del Nou Món, així com l'oficina de l'Auditor General. La segona secció (nord) va ser utilitzada pels Virreis successius, Governadors i Capitans-Generals.
L'estructura arquitectònica original ha experimentat canvis a través de la història del país. El 1807, durant el període de sobirania francesa sobre la part est de la Hispaniola, el general francès Louis Ferrand va donar a la façana un estil arquitectònic clàssic. Durant el govern del President Carlos Felipe Morales, alguns canvis van ser fets per utilitzar l'edifici com a Palau Governamental. La Presidència més tard es va traslladar a una mansió del Palau Nacional de la República Dominicana. Durant el govern de Rafael Leónidas Trujillo altres modificacions van ser fetes per poder acollir les oficines de govern. La oficina de Trujillo i una col·lecció extensa d'armes i armadures que va adquirir, estan exposades en l'edifici.
L'edifici fou més tard restaurat al seu original aspecte del segle xvi i va ser establert, el 18 d'octubre de 1973, durant l'administració del President Joaquín Balaguer, com a museu de la història, vida i costums dels habitants de la colònia espanyola.

## Referències

* ↑ «UNESCO Document for creation of museum.» (en spanish). UNESCO.org. [Consulta: 29 abril 2011].

## Vegeu també

* Història de la República Dominicana

## Enllaços externs

* Ministerio De Educación Arxivat 2017-03-06 a Wayback Machine.
* Viajar Arxivat 2011-07-19 a Wayback Machine.
* Santo Domingo Arxivat 2017-03-06 a Wayback Machine.
* Historia Dominicana Arxivat 2008-04-21 a Wayback Machine.
# La Serra de Llaés

La Serra de Llaés és un mas al veïnat de Llaés (al Ripollès) protegit com a bé cultural d'interès local. És un imponent conjunt d'edificacions i un exemple notable d'arquitectura rural en el qual destaquen la volumetria i disposició de les construccions i el treball de la pedra, tant en els arcs de les pallisses com en les llindes de la casa forta.

## Referències

* ↑ «Mas la Serra de Llaés». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 18 març 2019].
# Diputació Provincial de Sevilla

La Diputació Provincial de Sevilla és una institució pública que presta serveis directes als ciutadans i dona suport tècnic, econòmic i tecnològic als ajuntaments dels 105 municipis de la província de Sevilla. A més, coordina alguns serveis municipals i organitza serveis de caràcter supramunicipal. Té la seu central a la ciutat de Sevilla. Integren la Diputació Provincial, com a òrgans de Govern d'aquesta, el President, els Vicepresidents, la Junta de Govern i el Ple. Va iniciar les seves funcions a la fi de 1813.
L'àmbit territorial de la Diputació de Sevilla aconsegueix el 16% del total de la superfície d'Andalusia, prestant servei al 74,7% del total de la població sevillana.

## Història

En 1812 es va aprovar la Constitució de Cadis que en el seu article 325 deia:
| « | "A cada Província hi haurà Diputació, dita provincial, per a promoure la seva prosperitat" | » |
Però mai va arribar a posar-se en pràctica, ja que 1813 Ferran VII va pujar al tron i va derogar la constitució.
Després de projectes legislatius en 1813, 1820 i 1823, en 1833 el Reial decret de 30 de novembre estableix la divisió d'Espanya en províncies. Diverses constitucions i decrets aniran regulant la divisió d'Espanya en províncies durant el segle xix i en 1924 la dictadura de Primo de Rivera suprimeix les diputacions, encara que reapareixen en 1925 en la Llei de 20 de març anomenat Estatut de Calvo Sotelo, després de la qual cosa continuaran existint amb diversos règims legals.
En el transcurs de la Guerra Civil Espanyola, el president José Manuel Puelles de los Santos i diversos diputats provincials, integrants de la Comissió Gestora, van ser afusellats el 5 d'agost de 1936. El 5 de setembre es creen Comissions gestores de les diputacions provincials i en 1945 la Llei de Bases de Règim Local estableix que el governador civil seria el president de la diputació.
En 1978 la constitució democràtica les col·locarà com a òrgans administratius provincials per a la gestió dels interessos de les seves respectives províncies i es dona la possibilitat que l'Estat o la Comunitat Autònoma deleguin en ella algunes funcions.

## Presidents

* José Manuel Puelles de los Santos de 25 de febrer a 18 de juliol de 1936.
* Ramón de Carranza Gómez, 1946-1959.
L'actual president de la Diputació és Fernando Rodríguez Villalobos, Regidor de l'Ajuntament de Castilleja de la Costa.
Des de la recuperació de la democràcia a Espanya, han estat presidents de la Diputació Manuel del Valle Arévalo (1979/1983), Miguel Ángel Pino Menchén (1983/1995), Alfredo Sánchez Monteseirín (1995/1999) i Luis Pascual Navarrete Mora (1999/2004).

## Referències

* ↑ «Historia de la diputación de Sevilla». Arxivat de l'original el 26 de febrer de 2009. [Consulta: 2 març 2009].
* ↑ Web de la Diputación de Sevilla. «Historia de la Diputación Provincial de Sevilla». Arxivat de l'original el 24 de juliol de 2013. [Consulta: 25 setembre 2013].

## Enllaços externs

* Web oficial de la Diputació de Sevilla
# Supergrup de la dumortierita

El supergrup de la dumortierita és un grup de minerals que es troba dividit en tres grups: el grup de la dumortierita, el grup de la holtita i el grup de la szklaryita. Totes les espècies que formen part d'aquests grups cristal·litzen en el sistema ortoròmbic, i són components accessoris en la formació de les quarsites secundàries.
Els minerals que formen part dels grups de la dumortierita i de la holtita són minerals de la classe dels silicats, mentre la szklaryita, única integrant del grup que duu el seu nom, és un mineral de la classe dels òxids.

## Grup de la dumortierita

El grup de la dumortierita està format per dues espècies: la dumortierita i la magnesiodumortierita.
| Espècie | Fórmula |
| Dumortierita | Al(Al₂O)(Al₂O)₂(SiO₄)₃(BO₃) |
| Magnesiodumortierita | MgAl₆BSi₃O₁₇(OH) |

## Grup de la holtita

El grup de la holtita està format per tres espècies: holtita, nioboholtita i titanoholtita.
| Espècie | Fórmula |
| Holtita | (Ta$_{0,6}$◻$_{0,4}$)Al₆BSi₃O₁₈ |
| Nioboholtita | (Nb$_{0.6}$◻$_{0.4}$)Al₆BSi₃O₁₈ |
| Titanoholtita | (Ti$_{0.75}$◻$_{0.25}$)Al₆BSi₃O₁₈ |

## Grup de la szklaryita

El grup de la szklaryita està format únicament per la szklaryita, la darrera espècie en ser aprovada per l'Associació Mineralògica Internacional.
| Espècie | Fórmula |
| Szklaryita | ◻Al₆BAs³⁺₃O₁₅ |

## Referències

* 1 2 «Dumortierite Supergroup». Mindat. [Consulta: 23 agost 2024].
* ↑ «Secondary-quartzite». Mindat. [Consulta: 23 agost 2024].
* ↑ «Dumortierite Group». Mindat. [Consulta: 23 agost 2024].
* ↑ «Holtite Group». Mindat. [Consulta: 23 agost 2024].
* ↑ «Szklaryite Group». Mindat. [Consulta: 23 agost 2024].
* ↑ Williams, P. A.; Hatert, F.; Pasero, M.; Mills, S. J. «IMA Commission on New Minerals, Nomenclature and Classification (CNMNC)». Mineralogical Magazine, 77, 1, 01-02-2013, pàg. 1–12. DOI: https://doi.org/10.1180/minmag.2013.077.1.01 [Consulta: 23 agost 2024].
# Roman Berezovsky

Roman Berezovsky (armeni: Ռոման Բերեզովսկի) (Erevan, 5 d'agost de 1974) és un exfutbolista armeni de la dècada de 2000.
Fou 94 cops internacional amb la selecció d'Armènia.
Pel que fa a clubs, defensà els colors de FC Zenit Sant Petersburg, FC Torpedo Moscou, FC Dynamo Moscou o Khimki.

## Referències

* ↑ klisf.info
* ↑ armfootball.tripod.com
* ↑ Roman Berezovsky a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ «fckhimki.ru». Arxivat de l'original el 2014-10-24. [Consulta: 26 desembre 2018].
* ↑ Roman Berezovsky a FootballDatabase.eu
# La Serra de Dalt (Lladurs)

La Serra de Dalt és una masia del poble de la Llena que pertany administrativament al municipi de Lladurs, a la comarca catalana del Solsonès. Es troba a pocs metres de la masia de la Serra de Baix.
# Unió d'Escriptors de l'Azerbaidjan

La Unió d'Escriptors de l'Azerbaidjan (en àzeri: Azərbaycan Yazıçılar Birliyi) és la major organització pública d'escriptors, poetes i publicistes de l'Azerbaidjan.
Va ser establerta el 13 de juny de 1934 a Bakú. La unió consta de més de 1500 membres. Actualment la unió té les oficines regionals a Gandja, Lenkoran, Mingatxevir, Shaki, Sumqayit, Quba, Qazax i les oficines de representació a Moscou, Geòrgia, Derbent i Istanbul. La Unió d'Escriptors de l'Azerbaidjan és l'organització multiètnica, que els membres escriuen en àzeri, rus, lesguià, talixi, tati i altres llengües.
Actualment el president de la Unió d'Escriptors de l'Azerbaidjan és Anar Rzayev i el secretari, Chingiz Abdullayev.

## Presidents

* Mammadkazim Alakbarli (1934-1936)
* Seyfulla Shamilov (1936-1938)
* Rasul Rza (1938-1939)
* Suleyman Rahimov (1939-1940)
* Samad Vurgun (1941-1944)
* Suleyman Rahimov (1944-1945)
* Samad Vurgun (1945-1948)
* Mirza Ibrahimov (1948-1954)
* Mehdi Huseyn (1958-1965)
* Mirza Ibrahimov (1965-1975)
* Imran Gasimov (1975-1981)
* Mirza Ibrahimov (1981-1986)
* Ismayil Shikhli (1986-1987)
* Anar Rzayev (1987-actualitat)

## Referències

* ↑ «Embajador cubano visita la sede de la Unión de Escritores de Azerbaiyán» (en anglès). www.azertag.az, 23-02-2019 [Consulta: 3 juliol 2021].
* ↑ «Azerbaijani writers praised for preserving national spirit» (en anglès). www.azernews.az, 19-06-2014 [Consulta: 3 juliol 2021].
* ↑ «JUBILEE OF AZERBAIJAN WRITERS` UNION MARKED IN MOSCOW» (en anglès). www.azertag.az, 23-10-2009 [Consulta: 3 juliol 2021].
* ↑ «Azərbaycan Yazıçılar Birliyinin Moskva bölməsinə yeni sədr təyin olunub» (en anglès). www.report.az, 08-10-2018 [Consulta: 3 juliol 2021].

## Vegeu també

* Unió d'Artistes de l'Azerbaidjan
* Unió de Compositors de l'Azerbaidjan