OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# SAP Open 2013

El Torneig de San Jose 2013, també conegut com a SAP Open 2013 és una competició tennística disputada sobre pista dura que està inclosa dins les sèries 250 de l'ATP. La 124a edició del torneig es va celebrar entre l'11 i el 17 de febrer del 2013 al HP Pavilion de San José, Califòrnia, Estats Units. Aquesta fou la darrera edició del torneig.
El tennista canadenc Milos Raonic va guanyar el títol per tercera ocasió consecutiva.

## Quadre individual masculí

| 2a ronda | 2a ronda | 2a ronda | 2a ronda | 2a ronda | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Final | Final | Final | Final |
| 1 | M. Raonic | 6 | 7 | |
| | M. Russell | 2 | 5 | | 1 | M. Raonic | 7 | 6 | |
| | B. Becker | 3 | 7 | 2 | 6 | D. Istomin | 6$^0$ | 3 | |
| 6 | D. Istomin | 6 | 6⁵ | 6 | | | | | | 1 | M. Raonic | 6 | 6 |
| 3 | S. Querrey | 7 | 1 | 7 | | | | | | 3 | S. Querrey | 4 | 2 |
| | L. Hewitt | 6⁶ | 6 | 6$^4$ | 3 | S. Querrey | 6 | 4 | 7 | | | | |
| | A. Falla | 6 | 6 | | | A. Falla | 3 | 6 | 5 | | | | |
| 7 | M. Matosevic | 4 | 4 | | | | | | | | | | | 1 | M. Raonic | 6 | 6 |
| Q | T. Smyczek | 3 | 3 | | | | | | | | | | | 4 | T. Haas | 4 | 3 |
| WC | S. Johnson | 6 | 6 | | WC | S. Johnson | 4 | 2 | | | | | |
| | J. Levine | 3 | 1 | | 4 | T. Haas | 6 | 6 | | | | | |
| 4 | T. Haas | 6 | 6 | | | | | | | 4 | T. Haas | 6 | 6 |
| 8 | X. Malisse | 5 | 7 | 7 | | | | | | 2 | J. Isner | 3 | 4 |
| | M. Ebden | 7 | 5 | 6¹ | 8 | X. Malisse | 6$^8$ | 2 | | | | | |
| | V. Pospisil | 6$^3$ | 6 | 3 | 2 | J. Isner | 7 | 6 | |
| 2 | J. Isner | 7 | 2 | 6 | | | | | |

## Quadre dobles masculins

| Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Final | Final | Final | Final | Final |
| 1 | Bob Bryan Mike Bryan | 4 | 7 | [7] |
| WC | Lleyton Hewitt Marinko Matosevic | 6 | 6$^4$ | [10] | WC | Lleyton Hewitt Marinko Matosevic | 6$^7$ | 7 | [10] |
| 3 | Santiago González Scott Lipsky | 4 | 4 | | | Mikhaïl Ielguin Denis Istomin | 7 | 6² | [5] |
| | Mikhaïl Ielguin Denis Istomin | 6 | 6 | | | | | | | WC | Lleyton Hewitt Marinko Matosevic | 0 | 7 | [4] |
| Alt | Matthew Ebden Michael Russell | 3 | 3 | | | | | | | 4 | Xavier Malisse Frank Moser | 6 | 6⁵ | [10] |
| 4 | Xavier Malisse Frank Moser | 6 | 6 | | 4 | Xavier Malisse Frank Moser | 6 | 6 | |
| | Alejandro Falla Robert Farah | 5 | 7 | [10] | | Alejandro Falla Robert Farah | 4 | 1 | |
| | Rik de Voest Tommy Haas | 7 | 6$^3$ | [6] | | | | | |

## Enllaços externs

* Quadre individual masculí PDF
* Quadre dobles masculins PDF
San Jose :
1968
1969
1970
1971
1972
1973
1974
1975
1976
1977
1978
1979
1980
1981
1982
1983
1984
1985
1986
1987
1988
1989
1990
1991
1992
1993
1994
1995
1996
1997
1998
1999
2000
2001
2002
2003
2004
2005
2006
2007
2008
2009
2010
2011
2012
2013 :
ATP World Tour 2013
< 2012
2014 > :
ATP World Tour Finals, Londres :
# SARON

SARON (Swiss Average Rate Overnight) és l'índex mitjà de referència pel tipus d'interès al mercat interbancari del franc suís. Va ser llançat pel Banc Nacional Suís (SNB) en cooperació amb SIX Swiss Exchange. El tipus de referència es basa en dades del mercat interbancari proporcionades per Eurex Zurich Ltd. Va reemplaçar l'antic Repo Overnight Index (SNB). Hi ha plantejaments de fer-lo servir com a substitut de les referències actuals com a referència per als crèdits hipotecaris i els productes financers.

## Referències

* ↑ «Pàgina oficial en el lloc del Banc Nacional Suís». Swiss National Bank. Arxivat de l'original el 2018-08-08. [Consulta: 13 desembre 2017].
* ↑ «Swiss Reference Rates». SIX Swiss Exchange. Arxivat de l'original el 2017-09-22. [Consulta: 13 desembre 2017].
* ↑ «Le Saron pourrait remplacer le Libor» (en francès). Tribune de Genève, 31-10-2017. [Consulta: 13 desembre 2017].

## Vegeu també

* Federal funds rate
* EONIA
* SONIA

## Enllaços externs

* «Gràfic històric del SARON». Arxivat de l'original el 2011-01-31. [Consulta: 13 desembre 2017].
# Sally Noble

Sally Noble (morta el 1922) fou l'última parlant de chimariko. Va treballar amb el lingüista i etnòleg John Peabody Harrington per enregistrar el que ella recordava de la seva llengua.

## Referències

* ↑ Luthin, Herbert. Surviving through the Days. Berkeley: University of California Press, 2002. ISBN 978-0-520-22270-0.

## Vegeu també

* Llista dels darrers parlants coneguts de llengües
# Sally Oldfield

Sally Patricia Oldfield (Dublín, 1947) és una compositora i cantant nascuda a Irlanda, germana del també compositor i guitarrista Mike Oldfield, amb el qual va formar durant un duo musical de curta vida, The Sallyangie. Entre els seus discos senzills destaquen Mirrors, Silver Dagger i Flaming Star.

## Infància i joventut

Nascuda el 3 d'agost de 1947 a Dublín, Irlanda, Oldfield va ser criada en la fe catòlica romana de la seva mare, Maureen. Passant la seva infància a Reading, Berkshire (Anglaterra). Oldfield va estudiar ballet des dels quatre anys i va guanyar nombroses competicions en tots els estils de la dansa, incloent ballet, claqué i moderna. A l'edat d'onze anys, va guanyar una beca a la Royal Academy of Dancing, llavors situada a Holland Park, Londres, i dos anys més tard va ser triada per passar a la Royal Ballet School a White Lodge. No obstant això, va abandonar el ballet dos anys més tard, aconseguint tres nivells A del grau A. Va estudiar piano clàssic fins al grau 7. Tots els anys d'escola els va cursar St Joseph's Convent School, de Reading, on es va fer amiga de Marianne Faithfull. Oldfield va continuar llegint literatura i filosofia anglesa a la Universitat de Bristol.

## Discografia

* Waterbearer (1978)
* Easy (1979)
* Celebration (1980)
* Playing in the Flame (1981)
* In Concert (1982)
* Strange Day in Berlin (1983)
* Femme (1987)
* Instincts (1988)
* Natasha (1990)
* The Flame (1992)
* Three Rings (1994)
* Secret Songs (1996)
* Flaming Star (2001)
* Absolutely Chilled (2003)
* Cantadora (2009)
* Arrows of Desire (2012)
* The Enchanted Way (2018)

## Enllaços externs

* Sally Oldfield - Lloc web oficial

## Referències

* ↑ Oldfield, Mike. Changeling: The Autobiography of Mike Oldfield (en anglès). 2007. Virgin Books. ISBN 9781852273811. «Segons diu en Mike Oldfield al llibre, la seva germana gran Sally (1947) és sis anys més gran que ell (1953)»
* ↑ «Sally Oldfield». Discogs. [Consulta: 20 juliol 2022].
# Sal de l'Himàlaia

La sal de l'Himàlaia és un tipus de sal mineral procedent de les muntanyes del Pakistan. Aquest tipus de sal ha començat a comercialitzar-se en diverses parts d'Europa, els Estats Units i Austràlia. La sal d'aquest tipus prové per regla general de la mina de sal de Khewra en el (Districte de Jhelum), que és la segona més gran del món. Té una longitud de 160 quilòmetres des d'Islamabad i 260 quilòmetres des de Lahore. Es caracteritza per presentar-se el consumidor en forma de vidres de color rosat característic, per regla general per ser molta just en l'instant de ser dispensada.
S'ha format gràcies a dipòsits marins d'una antiguitat de 150 milions d'anys, durant l'època del Juràssic.
Es pot emprar dissolta en aigua com una elaboració casolana d'aigua mineral, pot emprar-se en la cuina com a 'sal de taula' amb l'ús de molinets especials. El ministeri de Salut d'Alemanya ha pogut detectar en aquest tipus de sal fins a 10 tipus oligoelements diferents, amb un contingut d'un 98% de clorur sòdic (el que el converteix en una sal no refinada). El major contingut després del ClNa és de Magnesi (un 0,7%). De vegades sol emprar-se com a sal kosher. En el seu ús en rituals, o simplement per decoració pot trobar-se en l'elaboració de làmpades de sal. S'empra en certes aplicacions medicinals, però no es distingeix de qualsevol altra sal.

## Referències

* ↑ General Secretary, West Pakistan Salt Miners Labor Union Khewra, Jhelum v. The Director, Industries and Mineral Development, Punjab, Lahora, Human Rights Case No. 120 of 1993, (1994) S.C.M.R. at 2061.
* ↑ statement Bayerisches Landesamt für Gesundheit und Lebensmittelsicherheit in 2003

## Vegeu també

* Sal comuna
* làmpada de sal
# Sankara Narayana

Sankara Narayana (malaiàlam: ശങ്കരനാരായണൻ) (subcontinent indi, c. 840 - subcontinent indi, c. 900) va ser un matemàtic indi del segle IX dC.
Narayana va ser astrònom a la cort de l'emperador Sthano Ravi, de la dinastía Txera a la regió índia de Kerala. Se'l coneix per haver escrit a mitjans del segle IX un comentari del tractat Laghubhaskariya de Bhaskara I. És el primer autor conegut en utilitzar el sistema de numeració katapayadi, que facilitava la memorització dels nombres com paraules o versos.

## Referències

* ↑ Menon, 1987, p. 58.
* ↑ Kunjan Pillai, 1946, p. 157-158.
* ↑ Ray, 2023, p. 241.

## Bibliografia

* Kunjan Pillai, Elamkulam P.L. «The Age os Sthanu Ravi the Chera Emperor» (en anglès). Proceedings of the Indian History Congress, Vol. 9, 1946, pàg. 157-159. ISSN: 2249-1937.
* Menon, A. Sreedhara. «Sankaranarayana». A: Kerala History and its Makers (en anglès). DC Books, 1987, p. 58-61. ISBN 978-81-264-2199-2.
* Ray, Partha Pratim. «Sankara Narayana». A: The Great Mathematicians of Bharat (en anglès). Rajmangal Publishers, 2023, p. 240-247. ISBN 978-8119251995.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Sankara Narayana» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland.
# Sankaraguptam

Sankaraguptam (Telugu: శంకరగుప్తం) és un llogaret al Mandal de Malikipuram del districte d'East Godavari, a Andhra Pradesh, Índia. Es troba a la regió delta de Godavari coneguda com a Konaseema. Destaca per les seves activitats agràries, especialment, el coco, l'arròs i la casuarina, que són els principals cultius. Carnatic Mangalampalli Balamuralikrishna, un reconegut cantant de música carnàtica, va néixer al poble. Com a activitats turístiques, destaca la vora de la badia de Bengala i les diverses plantacions.

## Etimologia

Es creu que el nom Sankaraguptam (శంకరగుప్తం en telugu) deriva quan Sankara es va amagar aquí per protegir-se de Bhashmasura, que va ser beneït pel Senyor Sankara, la palma del qual fonia en cendres tota cap que gosés tocar. "Sankara" es refereix a Shiva i "guptam" es refereix al lloc on el Shiva es va amagar per protegir-se de Bhasmasura.

## Vida religiosa

Al temple local de Madanagopalaswamy, no confondre amb altres amb el mateix nom, el santuari de Krishna presenta una destral, en lloc de la flauta que normalment porta el déu. Muthyalamma i Mahalakshmi Amma són les deesses tradicionals del poble, per la qual cosa se les venera a un temple que es troba en Santhapeta, prop de l'oficina del panchayat. Els temples de Pydimamba talli i Sattema talli es troben en Rekapallivaripalem. El temple de Subrahmanya Swamy a la vora del Raktatulya atrau els devots cada dimarts. Hi ha una gran població de Smarta Brahmin, però no hi ha cap temple destinat a Shiva en el llogaret, malgrat el seu origen.
Els principals festivals religiosos celebrats són Sankranti al gener, i Vinayaka Chavithi a l'agost o setembre. A causa de la presència d'un gran nombre de cristians al poble, Nadal (el 25 de desembre) també se celebra. Les celebracions de Rama Navami també se celebren en moltes parts del llogaret.

## Demografia

Segons els censos de l'Índia, del 2001 i 2011, els detalls demogràfics d'aquest poble són els següents:
| | Cens de 2001 | Cens de 2011 |
| Població | 10.768 | 11.528 |
| Relació entre sexes | 1.004 | 976 |
| Alfabetisme | 70,04% | 77,79% |
| Nins (fins 6 anys) | 1.329 | 990 |
| Nombre de llargs | 2.608 | 2.929 |

## Referències

* ↑ «మూగ‌బోయిన ముర‌ళీగాణం!». Bhaarat Today, 24-11-2016 [Consulta: 24 novembre 2016].
* ↑ Records of the Geological Survey of India. The Survey, 1993 [Consulta: 24 novembre 2016].
* 1 2 «Sankaraguptam». Censo de la India, 2011. [Consulta: 24 novembre 2016].
* ↑ «History». Arulmigu Madana Gopala Swamy Temple. Arxivat de l'original el 2016-11-16. [Consulta: 24 novembre 2016].
* ↑ Land and People of Indian States and Union Territories. Gyan Publishing House, 2006, p. 550 [Consulta: 24 novembre 2016].
# Salvador Signes i Chover

Salvador Signes i Chover (nascut a Real de Gandia, La Safor) és un mestre i pedagog valencià. Des del 1969 ensenya valencià al col·legi Escola Pia del carrer de Carnissers de la ciutat de València. Ha estat tutor, coordinador i cap de departament al mateix col·legi, on, en uns anys especialment durs, es va convertir en exemple de pedagog compromès i de valencianista coherent. A les seves classes han après valencià i també a estimar el país, generacions i generacions de valencians del centre de la ciutat. Ha aguantat estoicament tota mena de pressions i coaccions.
Ha estat, igualment, fundador o membre actiu de nombroses fundacions cíviques: sindicat STEPV, Acció Cultural del País Valencià, Centre Carles Salvador, Bloc Nacionalista Valencià i Associació Cívica Valenciana Tirant lo Blanc. El 2006 va rebre el Premi d'Actuació Cívica de la Fundació Lluís Carulla.
# Sandro Callari

Alessandro "Sandro" Callari (Monterotondo, Ciutat metropolitana de Roma Capital, 25 de febrer de 1958) va ser un ciclista italià que s'especialitzà en el ciclisme en pista. Va guanyar una medalla de bronze al Campionat del món en Persecució per equips de 1979. Havia participat en els Jocs Olímpics de Mont-real tres anys abans.

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Kamta Rajaula

Kamta Rajaula fou un petit estat tributari protegit, un dels jagirs Chaubis de l'agència de Bundelkhand (temporalment part de la de Baghelkhand) a l'Índia central amb una superfície de 10,5 km² (1881) o de 34 km² (1901) i una població el 1881 de 1.543 habitants i el 1901 de 1.232, quasi tots hindús. Estava format per tres pobles i els ingressos s'estimaven en 300 lliures (abans de 1880) i 2.500 rupies (vers 1900). Kamta era un lloc de pelegrinatge i segons la llegenda un dels llocs on va estar Rama. El primer sobirà (1812) fou Rap Gopal Lai de la família vakil dels Chaubis de Kalinjar. Al darrer quart del segle XIX era sobirà Rao Bharat Prasad, hindú de casta kayasth; el 1892 va pujar al tron Rao Ram Prasad. La nissaga va rebre sanad autoritzant l'adopció el 1862. La capital era Rajaula a 25° 11′ N, 80° 51′ E﻿ / ﻿25.183°N,80.850°E﻿ / 25.183; 80.850 a uns 15 km de l'estació de Karwi, amb una població el 1901 de 211 jhabitants.

## Biblio

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
* Princely States of India
# Kim Bo-kyung

Kim Bo-Kyung (Gurye, Corea del Sud, 6 d'octubre de 1989) és un futbolista sud-coreà. Va disputar 24 partits amb la selecció sud-coreana.

## Referències

* ↑ National Football Teams
# Baba Sule

Baba Sulemaye escolteu-ho (?·pàg.) (nascut el 7 de novembre de 1978), conegut com a Baba Sule, és un futbolista retirat de Ghana que va jugar de migcampista.

## Carrera de club

Nascut a Kumasi, Sule va arribar a Espanya encara sense 18 anys procedent del seu club natal Cornerstones FC, i va passar a representar al país RCD Mallorca, CD Ourense, CD Leganés, UE Lleida, Tomelloso CF, CD San Isidro, UE Rapitenca i CF Rayo Majadahonda en una estada que duraria 11 anys, a Segona Divisió però també molt inferior, amb uns resultats individuals molt pobres: la 1996–97, només va jugar tres vegades quan el Mallorca va tornar a la Lliga; Al llarg de cinc temporades, també a la segona, només va jugar set partits de Lliga amb el madrileny CD Leganés a causa de dues greus lesions al genoll.
El 2008, ja amb passaport espanyol, Sule va tornar a l'Àfrica, signant amb l'equip nigerià Kwara United FC. Va tornar a Espanya després de la seva jubilació per lesions, treballant com a electricista, conductor personal de David de Gea –abans que el porter no obté el carnet de conduir– i més tard equipador del CF Fuenlabrada de Segona Divisió B.

## Referències

* 1 2 Abizanda, Jorge «Baba Sule, el campeón del mundo que es ahora utillero en el Fuenlabrada» (en castellà). , 18-09-2017 [Consulta: 3 octubre 2018].

## Enllaços externs

* Baba Sule a BDFutbol
* Fitxa a Alvaro13 (en castellà)
# Lepidoleucon inflatum

Lepidoleucon inflatum és una espècie d'esponja calcària (Calcarea), l'única del gènere Lepidoleucon i de la família Lepidoleuconidae. Va ser descrita per Jean Vacelet el 1967.

## Referències

* ↑ Van Soest, R.W.M.; Boury-Esnault, N.; Hooper, J.N.A.; Rützler, K.; de Voogd, N.J.; Alvarez, B.; Hajdu, E.; Pisera, A.B.; Manconi, R.; Schönberg, C.; Klautau, M.; Kelly, M.; Vacelet, J.; Dohrmann, M.; Díaz, M.-C.; Cárdenas, P.; Carballo, J.L.; Ríos, P.; Downey, R.; Morrow, C.C. (2021). World Porifera Database. Lepidoleuconidae Vacelet, 1967. Accessed through: World Register of Marine Species at: http://marinespecies.org/aphia.php?p=taxdetails&id=164175 on 2021-03-07
# Lepidomeda

Lepidomeda és un gènere de peixos de la família dels ciprínids i de l'ordre dels cipriniformes.

## Taxonomia

* Lepidomeda albivallis (Miller & Hubbs, 1960)
* Lepidomeda altivelis (Miller & Hubbs, 1960) †
* Lepidomeda mollispinis (Miller & Hubbs, 1960)
* Lepidomeda vittata (Cope, 1874)

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ AQUATAB.NET
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ ITIS (anglès)
# Lepidomeda vittata

Lepidomeda vittata és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 10 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Nord-amèrica: l'est d'Arizona.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Robins, C.R., R.M. Bailey, C.E. Bond, J.R. Brooker, E.A. Lachner, R.N. Lea i W.B. Scott, 1991. Common and scientific names of fishes from the United States and Canada. Am. Fish. Soc. Spec. Pub. (20):183 p.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Llaueta de Font d'Ou

La llaueta de Font d'Ou és una petita llau del terme de Conca de Dalt, al Pallars Jussà, dins del seu antic terme de Toralla i Serradell, a l'àmbit del poble de Toralla.
Es forma al nord-est de la Font d'Ou, a la partida del mateix nom, al nord de la Cabana de la Font d'Ou, al nord-oest de la partida de lo Balessar i a migdia del Seix Curt.
# Llei penal en blanc

A Espanya s'anomena "llei penal en blanc" aquella llei penal que remet la determinació del seu contingut a una norma de rang inferior. Alguns exemples de lleis penals en blanc:
* Art. 334 CP
* Art. 361 CP
* Art. 380 CP

## Constitucionalitat

El Tribunal Constitucional admet les lleis penals en blanc si segueixen els requisits estipulats a la STC 127/1990:
* La remissió normativa ha de ser expressa.
* Justificació per raó del bé jurídic protegit per la norma penal.
* La llei penal ha d'especificar la pena (és a dir, la llei penal que es considera llei penal en blanc).
* La llei penal en qüestió ha de contenir el nucli essencial de la prohibició per a satisfer l'exigència de certesa.

## Competències de les Comunitats Autònomes

Les Comunitats Autònomes tenen competència penal a través de les lleis penals en blanc, però la STC 120/1998 estableix uns límits: la normativa de la Comunitat Autònoma no pot ser molt diferent quant a la finalitat perseguida respecte al règim jurídic aplicable a la resta de parts del territori.
# Llei ordinària

Una llei ordinària és la norma de rang legal que constitueix, generalment, l'últim graó en la jerarquia jurídica de les lleis d'un Estat, després de la Constitució i les lleis orgàniques o altres equivalents (que solen posseir requisits extraordinaris per a la seva aprovació i versen sobre matèries especials). La seva aprovació correspon al Congrés o Parlament, normalment per majoria simple.
En els sistemes democràtics els membres del parlament o congrés són triats per sufragi universal. L'aprovació de les lleis es pot realitzar per votació en el ple de la càmera, o per alguna de les comissions legislatives que pot tenir. Les lleis ordinàries inicien la seva tramitació, bé a iniciativa de la mateixa Càmera, o bé per iniciativa del poder executiu. En alguns sistemes, a més, s'admet que sigui a través d'una iniciativa popular. Són també lleis ordinàries les dictades pels òrgans legislatius dels estats federats, territoris o comunitats autònomes que, dintre d'un Estat federal, regional o d'autonomies, tenen atribuïda aquesta capacitat.
# Maeslantkering

La barrera de Maeslant (Maeslantkering) forma part del Pla Delta i es va acabar de construir el 1997. Va ser proposada pel Ministeri d'Aigua i Obres Públiques un any després de l'obertura de la barrera del Oosterschelde. Es tracta d'una barrera de tempesta, no a Zelanda sinó en el Nieuwe Waterweg. Al voltant de Rotterdam ja no era necessari pujar els dics però sí era important construir una barrera que es pogués tancar no més d'una o dues vegades cada 10 anys, sense destorbar el transport marí. Aquesta barrera consisteix en dues comportes d'acer que podien enfonsar-se i que es poden col·locar als costats de la costa lluny dels molls.

## Funcionament

Quan el nivell de l'aigua és de 3 metres per sobre del NAP (nivell normal de l'aigua a Amsterdam) els braços de la barrera tanquen el canal que mesura 360 metres d'ample. Cada comporta mesura 240 m de llarg. Durant circumstàncies normals aquestes comportes es troben completament obertes de manera que els vaixells poden passar sense complicacions i tenir accés al port de Rotterdam. Les comportes romanen en uns ports que mesuren 210 metres de llarg i que es troben als dos costats de la costa.
Durant marees vives els ports s'omplen d'aigua i les comportes buides comencen a surar. Després es desplacen dins l'aigua en un procés que dura aproximadament mitja hora. Quan les comportes es troben a la meitat de la cadena s'obren unes vàlvules les quals fan que les comportes s'omplin d'aigua. Això fa que les portes s'enfonsin al fons. En el fons, justament a sota de les comportes es troba un encaix de ciment a on les portes s'ajusten. Ara bé, aquest encaix de ciment s'omple de llim però per tancar el Nieuwe Waterweg correctament els braços han d'encaixar. Per aconseguir-ho les portes queden una mica per damunt del llindar, d'aquesta forma la forta pressió de l'aigua sota les portes neteja el encaix. Després d'una hora, els braços descansen sobre l'orifici net. El nivell d'aigua al costat del mar és més gran que el nivell d'aigua al costat del riu. La força que fa l'aigua davant la barrera durant una tempesta és igual a 350 mega newtons: això és equivalent al pes de 350.000 homes forts carregant 100 quilograms. La forma especial de la barrera fa que aquesta diferència de pressió es pugui controlar.

## Fons

«La barrera de Maeslant (Maeslantkering)» (en espanyol). Deltawerken (Pla Delta), 2004. [Consulta: 8 agost 2017].

## Vegeu també

* Comporta hidràulica
* Mur de contenció
* Barrera del Tàmesi

## Enllaços externs

* Vídeo de Deltawerken mostrant el Maeslantkering.
* Vídeo sobre la construcció del Maeslantkering. En anglès
* Sobre la necessitat i la construcció de les barreres de tempesta de Maeslant i Oosterschelde. En anglès