OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Pedro Lascuráin Paredes

Pedro José Domingo de la Calzada Manuel María Lascuráin Paredes (ciutat de Mèxic, 12 de maig de 1856 - ibídem, 21 de juliol de 1952) fou un polític mexicà. Va ser president interí durant 45 minuts el 19 de febrer de 1913.
Pedro Lascuráin Paredes va realitzar els seus estudis en l'Escola Nacional de Jurisprudència. Va ser síndic i president de l'ajuntament de la ciutat de Mèxic al triomf de la revolució de 1910. Va ser Secretari de Relacions Exteriors de Mèxic. Quan el president Francisco Ignacio Madero González i el vicepresident José María Pino Suárez van ser fets presoners, va rebre les seves renúncies, les va presentar davant la càmera i van ser acceptades pels diputats. Tot seguit, va prendre la protesta com a nou titular del Poder Executiu, càrrec que va posseir durant quaranta-cinc minuts, durant els quals va nomenar com a secretari de governació a José Victoriano Huerta Márquez i va presentar la seva renúncia. D'aquesta manera, cobrint les formes legals, feia arribar a José Victoriano Huerta Márquez a la presidència. Després de la seva participació en la desena tràgica va tornar als seus assumptes particulars, i es va dedicar per complet a la barra d'advocats i a l'Escola Lliure de Dret, de la qual va ser catedràtic i rector.

## Notes

* ↑ Biblioteca Digital UANL, Nuevo León, México, 1933 (castellà)
* ↑ Instituto Nacional de Estudios Históricos de México, San Ángel, México, D.F (INEHRM) (castellà)
* ↑ Gobernates de México, Panorama Editorial, 1985 (castellà)
* ↑ Gobernates de México, Editorial Universo, México, 1988 (castellà)
* ↑ Diccionario Porrúa de Historia, Biografía y Geografía de México, Porrúa, México, 1971 (castellà)
* ↑ Resumen Histórico de los Gobernanes de México, Escorpio, S.A. de C.V., México, 1989 (castellà)
# Petrell de Tahití

El petrell de Tahití (Pseudobulweria rostrata) és un ocell marí de la família dels procel·làrids (Procellariidae) que habita zones tropicals i subtropicals del Pacífic meridional, criant a les illes Marqueses, de la Societat, Fiji, Samoa i Nova Caledònia.
# Ecsenius stictus

Ecsenius stictus és una espècie de peix de la família dels blènnids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 5,8 cm de longitud total.

## Reproducció

És ovípar.

## Hàbitat

És un peix marí de clima tropical i associat als esculls de corall que viu fins als 5 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a la Gran Barrera de Corall.

## Referències

* 1 2 3 «Ecsenius stictus» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Randall, J.E., G.R. Allen i R.C. Steene, 1990. Fishes of the Great Barrier Reef and Coral Sea. University of Hawaii Press, Honolulu, Hawaii. 506 p.
* ↑ Breder, C.M. i D.E. Rosen, 1966. Modes of reproduction in fishes. T.F.H. Publications, Neptune City (Estats Units). 941 p.

## Bibliografia

* Chapman, W. M. & Schultz, L. P., 1952. Review of the fishes of the blennioid genus Ecsenius, with descriptions of five new species. Proceedings of the United States National Museum v. 102 (3310): 507-528.
* Hardy, J.D. Jr., 2003. Coral reef fish species. NOAA\National Oceanographic Data Center. NODC Coral Reef Data and Information Management System. Estats Units. 537 p.
* Helfman, G.; Collette, B.; Facey, D. The Diversity of Fishes (en anglès). Wiley, 1997. ISBN 978-0-86542-256-8.
* Kulbicki, M., J.E. Randall i J. Rivaton, 1994. Checklist of the fishes of the Chesterfield Islands (Coral Sea). Micronesica 27(1/2):1-43.
* McKinney, J.F. i V.G. Springer, 1976. Four new species of the fish genus Ecsenius with notes on other species of the genus (Blenniidae: Salariini). Smithson. Contrib. Zool. 236:1-27.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Myers, R.F., 1991. Micronesian reef fishes. Second Ed. Coral Graphics, Barrigada, Guam. 298 p.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons. Any 1994.
* Randall, J.E. i K.K.P. Lim (editors), 2000. A checklist of the fishes of the South China Sea. Raffles Bull. Zool. Suppl. (8):569-667.
* Springer, V. G., 1971. Revision of the fish genus Ecsenius (Blenniidae, Blenniinae, Salariini). Smithsonian Contributions to Zoology Núm. 72: 1-74.
* Springer, V. G., 1972: Additions to revisions of the blenniid fish genera Ecsenius and Entomacrodus, with descriptions of three new species of Ecsenius. Smithsonian Contributions to Zoology Núm. 134: 1-13.
* Springer, V. G., 1988. The Indo-Pacific blenniid fish genus Ecsenius. Smithsonian Contributions to Zoology Núm. 465: i-iv + 1-134, col. Pls. 1-14.
* Springer, V.G., 1986. Blenniidae. p. 742-755. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (editors) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín.
* Springer, V.: Blennies. Planes 214-217 a W.N. Eschmeyer, J. R. Paxton, editors. Encyclopedia of Fishes – 2a edició, San Diego, Califòrnia: Academic Press. Any 1994.
* Wheeler, A.: The World Encyclopedia of Fishes, 2a edició, Londres: Macdonald. Any 1985.
# Ibn as-Saffar

Abu-l-Qàssim Àhmad ibn Abd-Al·lah ibn Úmar al-Ghafiqí al-Andalussí, més conegut pel sobrenom d'Ibn as-Saffar —literalment «el Fill del Calderer», també transcrit Ben Assafar; en àrab ابن الصفار, Ibn aṣ-Ṣaffār— (Còrdova, ? - Dénia, 1035) va ser un científic andalusí del segle xi.

## Vida

Va estudiar a Còrdova sota la tutela de Màslama al-Majrití. En data incerta, però coincidint amb la guerra civil (fitna) que va precedir la caiguda del califat (1008-1013), es va traslladar a Dénia, juntament amb el seu germà Muhàmmad, un reconegut constructor d'astrolabis. A Dénia, va ser protegit de l'emir Mujàhid. Va morir en aquesta ciutat el 1035.
Va ser el constructor del més antic rellotge de sol islàmic que es conserva a la península, conservat al Museu Arqueològic i Etnològic de Còrdova.

## Obra

L'únic tractat seu del qual es conserven manuscrits és el Kitab al-amal bi-l-asturlab (Descripció i ús de l'astrolabi), que va tenir força influència al l'edat mitjana gràcies a la traducció que en va fer al llatí Plató de Tívoli, a Barcelona, a començaments del segle xii. Es tracta d'un text clàssic de l'escola de Màslama i molt semblant a un tractat de les mateixes característiques del mateix Màslama, però és de gran claredat i molt didàctic. Tracta extensament els temes de trigonometria i ensenya l'ús de l'instrument per a mesurar distàncies, angles i superfícies. En el llibre, se cita la Geografia de Ptolemeu, cosa que és una indicació del nivell de coneixement de la cultura científica grega.
També se cita com a obra seva un Compendi de taules astronòmiques segons el mètode del Sindhind, del qual no es coneix més que el títol, però que seria probablement fruit dels treballs astronòmics fets a Còrdova, sota la direcció de Màslama, actualitzant les taules astronòmiques de Muhàmmad ibn Mussa al-Khwarazmí.

## Referències

* 1 2 Glick, pàgina 240-241.
* ↑ Millàs Vallicrosa, amb una traducció completa al català a les pàgines 53-72
* ↑ Millàs Vallicrosa, pàgina 52
* ↑ Vernet, pàgina 71

## Bibliografia

* Glick, Thomas et al. (eds.). Medieval Science, Technology, and Medicine. An Encyclopedia. Routlege. New York, 2005. ISBN 978-0-415-96930-7. (anglès)
* Kennedy, Eduard S.; Destombes, Marcel. Introduction to Kitab Al 'amal Bil Asturlab by Abû Al-Ḥusain 'Abd Al-Raḥmân B. Ùmar Al-Ṣûfî. Osmania Oriental Publications Bureau, 1967. (anglès)
* Millàs Vallicrosa, Josep Maria. Assaig d'Història de les Idees Físiques i Matemàtiques a la Catalunya Medieval. Edicions científiques catalanes. Barcelona, 1983. ISBN 84-86257-00-X. Pàgina 49 i següents. (català)
* Vernet, Joan (ed.). Nuevos Estudios sobre Astronomía Española en el Siglo de Alfonso X. Consejo Superior de Investigaciones Científicas. Barcelona, 1983. ISBN 84-00-05530-6 (castellà).

## Enllaços externs

* Rius, Mònica. Thomas Hockey et al. (eds.). The Biographical Encyclopedia of Astronomers, Springer Reference. New York, 2007, pàgines 566-567.
# Neoperla pilosella

Neoperla pilosella és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids.

## Hàbitat

En el seu estadi immadur és aquàtic i viu a l'aigua dolça, mentre que com a adult és terrestre i volador.

## Distribució geogràfica

Es troba a Malèsia: l'illa de Java.

## Referències

* ↑ Needham, 1905. Proc.Biol.Soc.Wash. 18:108.
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Klapálek, 1905. Plecopteren und Ephemeriden aus Java. Mitt. Nat. Hist. Mus. Hamburg 22(2):103. «PDF».
* 1 2 3 Catalogue of Life (anglès)
* 1 2 Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (anglès)

## Bibliografia

* Illies, 1966. Das Tierreich 82:273.
* Zwick, P., 1983. Spixiana 6(2):195.

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
* Perlidae Species Listing Arxivat 2011-01-16 a Wayback Machine. (anglès)
# Lidia Isac

Lidia Isac (27 de març de 1993) és una cantant moldava que va representar Moldàvia al Festival d'Eurovisió de 2016 amb la cançó "Falling Stars" ("Estels Fugaços"). La cantant havia estat anteriorment membre del duet de noies Glam Girls que va intentar sense èxit participar en el festival entre 2013 i 2015.

## Referències

* ↑ «Eurovision Moldova 2016: Cine sunt cei 24 de semifinalişti şi când aflăm cine merge la Stockholm» (en anglès), 1455441371. [Consulta: 23 desembre 2019].
* ↑ «Moldova: Lidia Isac wins O melodie pentru Europa 2016 with "Falling Stars"» (en anglès), 27-02-2016. [Consulta: 23 desembre 2019].
# Uberach

Uberach (en alsacià Ìwerach) és un antic municipi i actual municipi delegat francès, situat a la regió del Gran Est, al departament del Baix Rin. L'any 1999 tenia 1.091 habitants.
A finals del 2015 es va unir als municipis de Pfaffenhoffen i La Walck i crear Val de Moder.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 1.028 | 1.141 | 1.127 | 1.125 | 1.089 | 1.091 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat |
| 1963-1965 | Charles Godar |
| 1965-1983 | Michel Lacroix |
| 1983-1989 | Georges Hepp |
| 1989- | Rémi Bertrand |

## Referències

* ↑ Arrêté du 7 décembre 2015 portant création de la commune nouvelle de Val de Moder
# Masia de Barravés

La Masia de Barravés era una masia del poble d'Espills, de l'antic terme ribagorçà de Sapeira, pertanyent actualment al municipi de Tremp.
Estava situada al sud-est d'Espills, en el fons de la vall del barranc d'Espills, a la dreta del barranc, i al sud-oest de la Morrera de Pas de Savina, sota i a migdia d'una roca que pren el nom del mas: Roca de la Masia de Barravés. Actualment la masia és en ruïnes.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Pastorets Rock

Pastorets Rock és una banda lleidatana que basa el seu repertori en els temes més coneguts del cançoner català adaptades amb ritmes i arranjaments típics dels patrons moderns com el funky, l'ska o el rock dur.

## Discografia

* Bon cop de rock (2006)
* 2 de 10 amb faixa (2008)
* Nou Cançoner Rockular (2011)
* Qui t'ho ha dit? (2013)

## Referències

* ↑ Pastorets Rock a lleida.com

## Enllaços externs

* Pastorets Rock
# Petrell de Solander

El petrell de Solander (Pterodroma solandri) és un ocell marí de la família dels procel·làrids (Procellariidae), d'hàbits pelàgics, que cria a l'illa de Lord Howe i després es dispersa pel Pacífic subtropical fins a l'hemisferi nord.
# Eleccions a l'Assemblea Nacional per la Guinea Portuguesa

Les eleccions a l'Assemblea Nacional per la Guinea Portuguesa, de caràcter indirecte, van tenir lloc a les parts de la Guinea Portuguesa en poder dels rebels Partit Africà per la Independència de Guinea i Cap Verd (PAIGC) entre agost i octubre de 1972, però no a les àrees controlades per Portugal (Bissau, Bolama, arxipèlag dels Bijagós i Bafatá).
Una llista única de candidats PAIGC per als Consells Regionals va ser aprovada pel 97% dels votants amb una participació del 93,4%. El nombre de persones que votaren va ser d'aproximadament el 32% de la població en edat de votar.

## Sistema electoral

Els votants van elegir 273 membres d'11 consells regionals. Els consellers elegits foren convocats per elegir 91 membres de l'Assemblea Nacional de 120 escons. Els 29 escons restants van ser per a representar les quatre regions encara sota control portuguès, i aquests membres van ser elegits pel PAIGC.
Les eleccions es van dur en sis setmanes, amb paperetes portades a tot el país a peu. Les paperetes s'havien imprès a la veïna Guinea.

## Resultats

| Elecció | Vots | % |
| A favor | 75.163 | 97.0 |
| En contra | 2.352 | 3.0 |
| Total | 77.515 | 100 |
| Font: Nohlen et al. |||

## Conseqüències

La nova Assemblea Nacional es va reunir per primera vegada a Madina do Boé el 24 de setembre de 1973.

## Referències

* 1 2 3 Michael Cowen & Liisa Laakso (2002) Multi-party Elections in Africa, James Currey Publishers, p108
* ↑ Elections in Guinea-Bissau African Elections Database
* ↑ Nohlen, D, Krennerich, M & Thibaut, B (1999) Elections in Africa: A data handbook, p466 ISBN 0-19-829645-2
* ↑ Michael Cowen & Liisa Laakso, p109
# Iekaterina Kniajnina

Iekaterina Kniajnina (Sant Petersburg, 1746 - Sant Petersburg, 17 de juny de 1797), nom complet amb patronímic Iekaterina Aleksàndrovna Kniajnina, rus: Екатерина Александровна Княжнина, fou una poetessa russa.

## Biografia

Filla de l'escriptor Aleksandr Sumarókov, nasqué Iekaterina Aleksàndrovna Sumarókova, rus: Екатерина Александровна Сумарокова, i visqué a Sant Petersburg. Es va casar, el 1770 amb Iàkov Kniajnín (1740/1742 - 1791), un dels més grans dramaturgs del classicisme rus.
Fou una de les primeres dones russes a tenir poesia publicada a diaris russos.També fou l'amfitriona d'un important saló literari.
Fou la primera dona russa a escriure una elegia i és considerada sovint la primera dona escriptora russa,atès que ella, junt amb Ielizaveta Kheràskova i Aleksandra Rjévskaia foren les primeres dones a veure publicades les seves obres als diaris russos.
Ivan Krilov va escriure una paròdia sobre Kniajnina i el seu marit el 1787, Prokazniki, rus: Проказники ("Els conyons"), potser a causa d'una rancúnia personal. El resultat va ser una baralla amb la seva família i el desacord de la direcció del teatre.

## Referències

* 1 2 3 Ledkovskai︠a︡-Astman, Marina; Rosenthal, Charlotte; Zirin, Mary Fleming. Dictionary of Russian Women Writers, 1994, p. 298-99. ISBN 0313262659.
* 1 2 Barker, Adele Marie; Gheith, Jehanne M. A History of Women's Writing in Russia, 2002, p. 330. ISBN 1139433156.
* ↑ Vincent, Patrick H. The Romantic Poetess: European Culture, Politics, and Gender, 1820-1840, 2004, p. 47. ISBN 1584654317.

## Bibliografia

* Aquest article incorpora text d'una publicació que es troba en domini públic: Chisholm, Hugh. Encyclopædia Britannica (edició de 1911) (en anglès). 11a ed. Cambridge University Press, 1911.
# NewSpace

NewSpace és un terme sorgit l'any 2000 per referir-se al nou paradigma en l'exploració i l’ús de l'espai. Si havien estat sinònims d’inversions públiques estatals i de polítiques governamentals degut a les elevades inversions i el risc associat que suposava aquest sector —dificultant-ne l’accés a entitats privades—, un gran desenvolupament tecnològic i una reducció de costos molt significativa eliminaven les barreres d’entrada, generant un moviment global dins del sector, una nova economia que incidia en la democratització tant pel que fa a l’accés a l'espai com a la mateixa indústria aeroespacial. Es tracta d'un canvi significatiu des d'una situació amb tan sols alguns grans protagonistes —governs i grans corporacions— que operaven satèl·lits, distribuïen dades i facilitaven serveis, cap a una nova situació on s'obria el mercat a dotzenes de noves empreses. El moviment NewSpace ha reduït significativament el cost de construir un satèl·lit i enviar-lo a l'espai. El NewSpace proporciona oportunitats d’ús i explotació de plataformes espacials per a aplicacions molt diverses, incloent-hi la recerca científica, el desenvolupament i la qualificació de la tecnologia espacial, l’observació de la Terra i les telecomunicacions.

## Referències

* 1 2 «Què és el NewSpace?». Institut d'Estudis Espacials de Catalunya. Arxivat de l'original el 22 de març 2021. [Consulta: 24 març 2021].
* ↑ Datta, Anusuya. «NewSpace ecosystem propelling Earth Observation industry» (en anglès), 08-07-2019. [Consulta: 24 març 2021].
# Ubayy ibn Kab

Ubayy ibn Kab ibn Qays al-Ansarí (àrab: أُبَيّ بن كعب بن قيس الأنصاري, Ubayy b. Kaʿb b. Qays al-Anṣārī) o, més senzillament, Ubayy ibn Kab, també conegut com a Sàyyid al-Qurrà, fou un company del profeta Mahoma, del qual fou secretari a Medina. Fou el primer informador de l'Alcorà. Va morir entre 640 i 656. Podia recitar l'Alcorà de memòria en vuit nits. La seva versió de l'Alcorà no fou reconeguda, tot i que fou acceptada a Síria fins que la versió oficial establerta per Uthman ibn Affan es va imposar. Degut a la seva memòria, recordava algunes revelacions del Profeta i les hi retornava quan aquest acabava el tràngol.

## Bibliografia

* Enciclopèdia de l'Islam, X, 824.
# Membrana bacteriana externa

La membrana bacteriana externa es troba en bacteris gramnegatius. La seva composició és diferent de la de la membrana citoplasmàtica - entre altres coses, la capa exterior de la membrana inclou un lipopolisacàrid complex, la part lipídica del qual actua com a endotoxina - i està unida al peptidoglicà de la cèl·lula per la lipoproteïna de Braun.
Aquesta capa conté porines.

## Importància clínica

Si l'endotoxina penetra al sistema circulatori, provoca una reacció tòxica, i el pacient tindrà una temperatura i una respiració elevades, i una pressió sanguínia baixa. Això pot causar xoc endotòxic, que pot resultar fatal.

## Referències

* ↑ van der Ley P, Heckels JE, Virji M, Hoogerhout P, Poolman JT «Topology of outer membrane porins in pathogenic Neisseria spp». Infection and immunity, 59, 9, Setembre 1991, pàg. 2963–71. PMC: 258120. PMID: 1652557.
# Pilar Francesch i Ventalló

Pilar Francesch i Ventalló (Barcelona, 1941) és una escultora catalana.

## Biografia

Va estudiar a l'Escola Massana on es va especialitzar en escultura i esmalt, i a on va impartir més tard classes. Ha realitzat diverses exposicions en diferents localitats de Catalunya. El 1981 va realitzar un bust del rei Joan Carles I por encàrrec del l'Ajuntament de Barcelona. Una de les seves obres més famoses és Serena (1964), situada en el peristil dels Jardins de Joan Maragall de Barcelona, una còpia de la qual va ser posada a l'entrada de l'escola Massana.

## Referències

* ↑ «Pilar Francesch i Ventalló». Ajuntament de Barcelona, s.d. [Consulta: 18 octubre 2014].

## Enllaços externs

* Pilar Francesch i Ventalló - Lloc web oficial
# Petrell de les Bermudes

El petrell de les Bermudes (Pterodroma cahow) és un ocell marí de la família dels procel·làrids (Procellariidae), d'hàbits pelàgics, cria a les illes Bermudes i després es dispersa pels mars del voltant.
# Ida Ou Moumen

Ida Ou Moumen (àrab إدا أو مومن) és una comuna rural de la província de Taroudant de la regió de Souss-Massa. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 6.105 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Nabeshima Naohiro

    En aquest nom japonès, el cognom és Nabeshima.
Nabeshima Naohiro (鍋島 直大; 27 d'agost de 1846-19 de juny de 1921) va ser un aristòcrata i diplomàtic japonès, darrer dàimio de Hizen-Saga abans de la restauració Meiji.

## Biografia

Va ser el fil hereu del dàimio Nabeshima Naomasa. Succeí el seu pare al capdavant del domini de Hizen-Saga. Mentre va exercir de senyor feudal, va participar en una de l'Exposició Universal de París de 1867 i va participar en la guerra Boshin (1868-1869) enviant tropes a la regió de Tōhoku.
Ja establert el sistema de la restauració Meiji, el 1871 va demanar permís per anar a estudiar a l'estranger, adduint que volia veure l'estat d'avenç en què vivien les civilitzacions occidentals. L'any següent va viatjar amb la delegació Iwakura a la Gran Bretanya. Hom afirma que Nabeshima va estudiar a la Universitat d'Oxford, encara que no consta als registres de cap de les facultat. Probablement, d'acord amb el qual es desprèn de la premsa, no es va inscriure mai de forma oficial, però sí que va assistir regularment a classes, com van fer altres persones.
A Oxford estigué acompanyat de la seva muller, Taneko, una de les primeres dones japoneses a rebre el passaport i viatjar a l'estranger. Allà, ella va dedicar-se a instruir-se en els costums de les dames angleses i va aprendre a pintar a l'estil occidental. Després d'acabar els estudis, va ser destinat, en qualitat de ministre plenipotenciari, a Itàlia com a part d'una comissió diplomàtica especial; altres fonts indiquen que exercí també com a ambaixador del Japó. Quan va tornar al Japó el 1882, va ocupar diversos càrrecs governamentals: va ser secretari del ministeri d'Afers Exteriors, senador fins a 1886 i cap de cerimònies de la casa imperial fins a 1895.
D'altra banda, després de tornar també va entrar a formar dels kazoku, la nova classe nobiliària japonesa, i va rebre el títol de marquès. Val a dir que la família Nabeshima va ser molt rica, era propietària d'extenses propietats al centre de Tòquio, on hi tenia una enorme mansió d'estil occidental, a més de diverses terres amb plantacions de te. Després del seu primer matrimoni, que va durar poc a causa de la mort de Taneko molt jove, es va casar en segones núpcies amb Nagako. Totes les filles Nabeshima es van casar amb fills de famílies aristocràtiques, tret de la quarta, Nobuko, que va casar-se amb el diplomàtic resident a Londres, Matsudaira Tsuneo.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «鍋島直大» (en japonès). Kotobank. Asahi Shinbun. [Consulta: 20 novembre 2020].
* 1 2 3 4 5 Itoh, Keiko. The Japanese Community in Pre-War Britain: From Integration to Disintegration (en anglès). Londres i Nova York: Routledge, 2013, p. 91.
* 1 2 3 4 5 Cobbing, Andrew. The Japanese Discovery of Victorian Britain: Early Travel Encounters in the Far West (en anglès). Londres i Nova York: Routledge, 2013, p. 31, 122, 136.
# Lissitxki

Lissitxki - Лисички (rus) - és un poble (un khútor) de l'óblast de Bélgorod, a Rússia. El 2010 tenia 14 habitants. Pertany al districte (raion) de Prókhorovka.

## Referències

* ↑ «Схема территориального планирования Белгородской области». Федеральная государственная информационная система территориального планирования (ФГИС ТП).
* ↑ «Avdeyevka» (en anglès). GeoNames. Arxivat de l'original el 2022-02-04. [Consulta: 4 febrer 2022].
* ↑ Бобов А. Начало заселения района / А. Бобов //Истоки. – 2001. – 10 янв.
* ↑ Koriakov, I. B. «База данных «Этно-языковой состав населённых пунктов России»». Arxivat de l'original el 2021-10-05. [Consulta: 4 febrer 2022].
# Michèle Rivasi

Michèle Rivasi (Montelaimar, 9 de febrer de 1953 - Brussel·les, 29 de novembre de 2023) va ser una política francesa membre del Parlament Europeu d'ençà el 2009 pel partit Europa Ecologia-Els Verds (EELV). Escollida diputada del 1997 al 2002 i vicepresidenta del Consell General de la Droma i adjunta a l'alcaldessa de la ciutat de Valença del 2008 al 2009. Al Parlament Europeu va ser una especialista en qüestions de salut ambiental (ones electromagnètiques, vacunes, homeopatia).

## Referències

* ↑ «Home | Michèle RIVASI | MEPs | European Parliament» (en anglès). https://www.europarl.europa.eu,+14-01-2020.+[Consulta: 14 gener 2020].
* ↑ «Michèle Rivasi - POLITICO» (en anglès). https://www.politico.eu,+14-01-2020.+[Consulta: 14 gener 2020].
* ↑ «Person» (en anglès). https://www.greens-efa.eu,+14-01-2020.+[Consulta: 14 gener 2020].
* ↑ «Curriculum vitae | Michèle RIVASI | MEPs | European Parliament» (en anglès). https://www.europarl.europa.eu/meps,+14-01-2020.+[Consulta: 14 gener 2020].
# Pilar Galán Martí

Pilar Galán Martí és periodista i presentadora de televisió, nascuda a Alboraia, València, el 1977

## Enllaços externs

* Pàgina d'Antena 3 Noticias 1
# Petrell de Schlegel

El petrell de Schlegel (Pterodroma incerta) és un ocell marí de la família dels procel·làrids (Procellariidae), d'hàbits pelàgics, que habita l'Atlàntic Sud i cria a Tristan da Cunha.