OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Manuel Andreu

Manuel Andreu és el nom dels següents personatges:
* Manuel Andreu Colomer, militant de Solidaridad Obrera i de la CNT.
* Manuel Andreu Tarragó (Barcelona, 1944), militant obrer i veïnal.
* Manuel Andreu Fontirroig, escriptor mallorquí.
* Manuel Andreu i Espinosa (Barcelona, 1914), atleta català.
# Luca Antonio Predieri

Luca Antonio Predieri (Bolonya, 13 de setembre de 1688 - Bolonya, 3 de gener de 1767) fou un compositor italià.
Procedent d'una família de músics bolonyesa de fort abast, era nebot dels famosos compositors Angelo (1655-1731) i Giacomo Cesare Predieri (1671-1753). Amb el seu oncle Angelo i amb G. A. Perti estudià el contrapunt, i el violí amb A. Bini i T. A. Vitali. El 1716 fou admès en l'Acadèmia Filharmònica de Bolonya, arribant a ser el seu príncep l'any 1725.

## Referències

* Edita SARPE, Gran Enciclopedia de la Música Clásica, vol. III, pàg. 1123. (ISBN 84-7291-227-2)
# Marcos Moshinsky

Marcos Moshinsky Borodiansky (Kíev, 1921 - Ciutat de Mèxic, 2009) fou un destacat físic mexicà d'origen soviètic, les investigacions del qual en el camp de la física de les partícules elementals el van fer guanyador del Premi Príncep d'Astúries d'Investigació Científica i Tècnica el 1988.

## Biografia

Va néixer el 20 d'abril de 1921 a la ciutat de Kíev (Ucraïna, en aquells moments part de l'URSS) en una família d'arrels jueves. A l'edat de tres anys va emigrar com a refugiat fins a Mèxic, país on va realitzar els seus estudis i el qual li va atorgar la ciutadania el 1942. Després d'obtenir la llicenciatura en física a la Universitat Nacional Autònoma de Mèxic es va doctorar a la Universitat de Princeton dels Estats Units sota la supervisió del Premi Nobel de Física Eugene Paul Wigner.

## Investigació científica

A la dècada dels cinquanta va dedicar les seves investigacions a l'estudi de les reaccions nuclears i a l'estructura dels nuclis atòmics, introduint el concepte de parèntesi de transformació per a funcions d'oscil·lador harmònic el qual, juntament amb les taules elaborades en col·laboració amb Tomás Brody, va facilitar els càlculs en el model de capes del nucli i es van convertir en referència indispensable en l'estudi de les estructures nuclears.
Després de fer estudis postdoctorals a l'Institut Henri Poincaré de París va retornar a la capital mexicana com a catedràtic de la Universitat Nacional Autònoma de Mèxic. L'any 1967 va ser elegit president de la Societat Mexicana de Física i el 1972 va ser admès al Col·legi Nacional de Mèxic. És editor de diverses revistes científiques internacionals i és autor de més de dues-centes publicacions tècniques i quatre llibres.
El 1968 va rebre el Premi Nacional de Ciències de Mèxic; el 1971 el Premi Luis Elizondo; el 1985 el Premi UNAM de Ciències Exactes, diners que va donar als damnificats del sisme de setembre d'aquell mateix any; i el 1988, juntament amb Manuel Cardona, el Premi Príncep d'Astúries d'Investigació Científica i Tècnica per les seves decisives contribucions a l'estudi de les simetries de les lleis bàsiques de la natura, que han facilitat un millor coneixement de la física quàntica, que regeix el comportament de les partícules elementals.
Morí l'1 d'abril de 2009 a Ciutat de Mèxic (Mèxic). Va estar casat en dues ocasions, la seva primera muller fou Elena Aizen i la segona Esperanza del Río.

## Enllaços externs

* (castellà) Fundació Príncep d'Astúries, Príncep d'Astúries d'Investigació Científica i Tècnica 1988 Arxivat 2010-05-04 a Wayback Machine.
* (castellà) El Colegio Nacional: Marcos Moshinsky Arxivat 2004-08-07 a Wayback Machine.
# László Papp

* Per al lluitador del mateix nom vegeu László Papp (lluitador)
László Papp (Budapest, 25 de març de 1926 - Budapest, 16 d'octubre de 2003) fou un boxejador hongarès, guanyador de tres medalles olímpiques d'or.

## Carrera esportiva

Va participar, als 22 anys, en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1948 celebrats a Londres (Regne Unit), on va aconseguir guanyar la medalla d'or en la prova de pes mitjà. En els Jocs Olímpics d'Estiu de 1952 realitzats a Hèlsinki (Finlàndia) aconseguí guanyar la medalla d'or en la prova de pes superwèlter, en la primera edició que es disputà aquesta prova en la competició olímpica, un metall que aconseguí revalidar en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1956 realitzats a Melbourne (Austràlia). Amb aquesta victòria es convertí en el primer boxejador a aconseguir guanyar tres títols olímpics, un fet que posteriorment aconseguiren els cubans Félix Savón i Teófilo Stevenson.
Al llarg de la seva carrera aconseguí guanyar dues medalles d'or en el Campionat d'Europa de boxa.

## Referències

* ↑ Lewis, Mike «Laszlo Papp» (en anglès). The Guardian, 18-10-2003 [Consulta: 17 novembre 2023].
* 1 2 «Olympedia – László Papp». [Consulta: 17 novembre 2023].

## Enllaços externs

* (hongarès) Portal personal
* (anglès) boxrec.com - László Papp Arxivat 2012-10-08 a Wayback Machine.
# Madame Bovary (desambiguació)

«Madame Bovary» té aquests significats:
* Literatura: Madame Bovary, novel·la escrita per Gustave Flaubert l'any 1856
* Cinema:
** Madame Bovary (pel·lícula de 1949), dirigida per Vincente Minnelli
** Madame Bovary (pel·lícula de 1991), dirigida per Claude Chabrol
** Madame Bovary (pel·lícula de 2014), dirigida per Sophie Barthes
# Mare de Déu del Carme de Montbrió del Camp

La Mare de Déu del Carme de Montbrió del Camp és una església amb elements neoclàssics i romàntics de Montbrió del Camp (Baix Camp) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Església-capella que consta d'una nau amb capelles laterals poc fondes. Consta d'un campanar força alt, de base quadrada i cos hexagonal, amb algunes finestres d'arc de mig punt i òculs circulars al damunt. La coberta és piramidal.

## Història

Capella de l'antic convent de les Germanes Carmelites construïda cap el 1875. Es troba emplaçada vora el Col·legi que va ser palau dels marquesos de l'Olivar.
Els anys 1989-1990 fou restaurat el convent (subvencionat pel Departament de Cultura de la Generalitat de Catalunya).

## Referències

* 1 2 3 «Mare de Déu del Carme de Montbrió del Camp». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 9 novembre 2018].

## Enllaços externs

* «Mare de Déu del Carme de Montbrió del Camp». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Mars-Grunt

Mars-Grunt, també conegut com a Expedició-M és una missió de retorn de mostres d'una nau espacial robòtica proposada per a ser enviats a Mart a mitjans de la dècada de 2020. Va ser proposat a l'Agència Espacial Federal Russa (Roscosmos) per l'Institut Rus de Recerca Espacial.

## Mòdul d'aterratge

Si fos finançat per l'agència espacial russa Roscosmos, el desenvoluparia per l'Institut Rus de Recerca Espacial i l'NPO Làvotxkin, basada en la tecnologia Fobos-Grunt. Els dissenys mostren que un aterrador amb forma de cúpula separaria de l'orbitador i que entraria a l'atmosfera marciana protegida dins d'un con de frenada de goma inflable i coets de foc per a la fase final. Quan un braç robòtic selecciona i recupera les mostres (massa d'aproximadament 0,2 quilograms), un petit coet a la part superior de la plataforma dispararia el vehicle d'ascens per a la trobada i acoblament amb l'orbitador per a la transferència de mostres de sòl en el vehicle de retorn.

## Etapa de creuer

L'etapa de creuer PM (de Pereletny Modul - mòdul migratori -) es denomina de vegades Flagman. Va ser desenvolupat per a la missió Fobos-Grunt, però la seva arquitectura bàsica promet ser la base per a tota una generació de futures missions planetàries, incloses la Luna-Glob, la Luna-Resurs i la Luna-Grunt a la Lluna; la Venera-D a Venus; la Mars-NET i la Mars-Grunt a Mart i, possiblement, la Sokol-Laplas a Júpiter. El desenvolupador de la plataforma, NPO Làvotxkin, va destacar que en una configuració diferent, el mateix model satel·litari es podria adaptar com un orbitador o com un mòdul d'aterratge.

## Missió Fobos

A l'abril de 2015, la missió Expedició-M es va tornar a proposar per agafar mostres de Fobos, una de les llunes de Mart.

## Referències

* ↑ «Russian space program: a decade review (2010-2019)». [Consulta: 7 agost 2015].
* ↑ Roscosmos - Space missions Published by The Space Review (p. 8-10, 19) on 2010
* ↑ «Russia takes a two-pronged approach to space exploration». [Consulta: 27 octubre 2015].
* ↑ «The Space Review: Red Planet blues». [Consulta: 27 octubre 2015].
* ↑ Russia To Study Martian Moons Once Again. Mars Daily July 15, 2008.
* ↑ Major provisions of the Russian Federal Space Program for 2006-2015 Arxivat 2013-09-06 a Wayback Machine.. "1 spacecraft for Mars research and delivery of Martian soil to the Earth."
* ↑ Phobos-Grunt prepares for launch. ATO - 16 August 2011.
* ↑ Russian Space Probes: Scientific Discoveries and Future Missions. By Brian Harvey, Olga Zakutnyaya. (p 475)
* ↑ Roscosmos - Space missions Published by The Space Review (page 9) on 2010
* ↑ «ExoMars to pave the way for soil sample return». [Consulta: 7 agost 2015].

## Vegeu també

* Programa Fobos
# Esveltesa

En arquitectura, la ràtio d'esveltesa, o simplement esveltesa, és el quocient entre la base d'un edifici i la seva altura.
Els enginyers estructurals generalment consideren esvelts aquells gratacels amb una ràtio mínima de 1:10 o 1:12. Les torres esveltes requereixen adoptar mesures específiques per contrarestar les elevades forces de vent en els voladissos verticals, com incloure estructura addicional per a dotar-lo de major rigidesa a l'edifici o diversos tipus d'amortidors de massa per evitar el balanceig indesitjat.
El gratacel més esvelt del món és des del 2019 el 111 West 57th Street de Nova York, que amb 80 plantes i 438 metres d'altura posseeix un extraordinari ràtio d'esveltesa de 1:23. L'esveltesa extrema és cosa característica en ciutats com Hong Kong, on hi ha més edificis en forma de llapis que en qualsevol altre lloc del món, i més recentment a Nova York.

## Exemples d'esveltesa en gratacels

| Edifici | Ciutat | Plantes | Altura (m) | Ratio d'esveltesa | Any |
| 111 West 57th Street | Nova York | 80 | 438 | 1:23 | 2019 |
| Highcliff | Hong Kong | 73 | 252 | 1:20 | 2003 |
| 150 North Riverside | Chicago | 54 | 228 | 1:20 (base) | 2017 |
| 432 Park Avenue | Nova York | 85 | 425 | 1:15 | 2015 |
| One Madison Park | Nova York | 50 | 188 | 1:12 | 2013 |

## Referències

* ↑ Willis, Carol. «The Skyscraper Museum: SKY HIGH & the logic of luxury WALKTHROUGH» (en anglès). skycraper.org. Arxivat de l'original el 2016-01-30. [Consulta: 9 juny 2020].
* ↑ Willis, Carol. «Presented by The Skyscraper Museum» (en anglès). skyscraper.org. Arxivat de l'original el 2019-08-02. [Consulta: 9 juny 2020].
* ↑ «Super-tall, super-skinny, super-expensive: the 'pencil towers' of New York's super-rich» (en anglès). The Guardian, 05-02-2019.
# Convent de Sant Antoni de Pàdua de Torà

El Convent de Sant Antoni fou un convent franciscà a la vila de Torà, a la comarca del Solsonès. És un monument protegit i inventariat dins l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.
Aquest edifici ha sofert moltes transformacions al llarg dels temps. Actualment se'n conserva només una part, en la qual hi ha l'església i altres dependències que s'han usat com a habitatges o casa de cultura.
A ponent de la façana sud presenta l'accés principal a l'església del monestir. S'accedeix a l'església per una portada dovellada damunt la qual hi ha un plafó amb uns relleus i una fornícula buida amb peanya; just al damunt trobem una finestra quadrangular amb les arestes tallades. La capçalera de l'església és resolt amb un moviment ondulant amb la part emergent al centre, coronat amb una creu, i dues borles de pedra a banda i banda. La resta de la façana presenta dues portes d'accés senzilles a la planta baixa i un portal amb llinda que data del "1697". Al primer pis trobem cinc finestres rectangulars i dues portes balconeres amb barana de forja. La planta següent presenta una galeria amb finestres d'arc de mig punt i a l'extrem S una porta balconera amb reixa de forja. La façana de darrere presenta un pati centralitzat per un pou i una galeria constituïda per set trams de volta de creueria. Els arcs que miren cap al pati són de mig punt. Les obertures d'aquesta façana són modernes i presenten diferents mides.
* Llinda a la porta d'entrada
* Portada de l'església
* Campanar
* plafó i fornícula

## Bibliografia

* Coberó, Jaume; Garganté, Maria; Oliva, Jordi [et al.].. Inventari del Patrimoni Arqueològic, Arquitectònic i Artístic de la Segarra. Vol.II Torà. Hostafrancs: Fundació Jordi Cases i Llebot, abril 2000, p. 194-195. ISBN 84-607-0408-4.
* Barraquer y Roviralta, Cayetano. «Artículo trigésimosegundo. San Antonio de Padua, de Torá». A: Las Casas de religiosos en Cataluña durante el primer tercio del siglo XIX (en castellà). Barcelona: Impr. de F.J. Altés y Alabart, 1906, p. 558-559 [Consulta: 3 agost 2015].

## Referències

* ↑ «Convent de Sant Antoni de Pàdua». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 setembre 2014].
# Mournans-Charbonny

Mournans-Charbonny és un municipi francès situat al departament del Jura i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2007 tenia 85 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Mournans-Charbonny era de 85 persones. Hi havia 36 famílies de les quals 8 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 4 dones vivint soles), 16 parelles sense fills i 12 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 42 habitatges, 35 eren l'habitatge principal de la família, 6 eren segones residències i 1 estava desocupat. 36 eren cases i 6 eren apartaments. Dels 35 habitatges principals, 28 estaven ocupats pels seus propietaris, 4 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 3 estaven cedits a títol gratuït; 1 tenia una cambra, 1 en tenia dues, 3 en tenien tres, 7 en tenien quatre i 23 en tenien cinc o més. 31 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 15 habitatges hi havia un automòbil i a 18 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Mournans-Charbonny el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 8 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 8 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 8 | 60 a 64 | 4 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 4 |
| 4 | 45 a 49 | 4 |
| 8 | 40 a 44 | 0 |
| 8 | 35 a 39 | 12 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 4 | 15 a 19 | 0 |
| 8 | 10 a 14 | 12 |
| 8 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 52 persones, 38 eren actives i 14 eren inactives. De les 38 persones actives 37 estaven ocupades (20 homes i 17 dones) i 1 aturada (1 dona i 1 dona). De les 14 persones inactives 11 estaven jubilades, 2 estaven estudiant i 1 estava classificada com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'únic establiment que hi havia el 2007 era d'una empresa de serveis.
L'any 2000 a Mournans-Charbonny hi havia 6 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 342 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Mournans-Charbonny a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Mournans-Charbonny a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Jean-Louis Albertini

Jean-Louis Albertini (1952) és un metge i polític cors. Especialitzat en neurologia, ha estat creador del moviment Un altre futur per Còrsega, amb el qual fou escollit regidor de l'ajuntament de Bastia i membre de l'Assemblea de Còrsega a les eleccions de 1992, 1998, 1999 i 2004.

## Enllaços externs

* Biografia Arxivat 2008-10-10 a Wayback Machine. (francès)
* Vídeo de JL Albertini a les eleccions de 2004
# Mijn nachten met Susan, Olga, Albert, Julie, Piet & Sandra

Mijn nachten met Susan, Olga, Albert, Julie, Piet & Sandra (literalment en català, "Les meves nits amb Susan, Olga, Albert, Piet i Sandra") és una pel·lícula neerlandesa de thriller eròtic del 1975 produïda per Wim Verstappen, dirigida per Pim de la Parra i protagonitzada per Willeke van Ammelrooy. Fou exhibida com a part de la secció oficial al IX Festival Internacional de Cinema Fantàstic i de Terror de Sitges (octubre de 1976).

## Sinopsi

Susan és una antiga model que ha deixat la seva vida entre la jet set per viure com a una ermitana en una casa de camp, que comparteix amb les amigues nimfòmanes Sandra, Olga i Julie, i el voyeur inestable Albert, Anton és un missatger que resta fascinat per la seva manera de viure i decideix quedar-se a viure un temps amb elles. Alhora, uns vampirs sexuals cometen una sèrie de crims absurds a la zona, però elles n'acusen a la seva veïna del costat, Piet.

## Repartiment

* Willeke van Ammelrooy - Susan
* Hans van der Gragt - Anton
* Nelly Frijda - Piet
* Jerry Brouer - Americà
* Franulka Heyermans - Sandra
* Marja de Heer - Olga
* Serge-Henri Valcke - Albert
* Marieke van Leeuwen - Julie

## Producció

La pel·lícula va tenir un període de producció difícil. De la Parra va oferir els papers principals a Cox Habbema, Rutger Hauer i Dora van der Groen. Habbema va declinar, perquè no estava d'acord amb la reputació del director, i Rob Houwer va pressionar a Hauer perquè només treballés per a Houwer. Més tard, Van der Groen també es va retirar, perquè estava pertorbada per la naturalesa sexual de la pel·lícula. Els papers van ser finalment per Willeke van Ammelrooy, amb qui De la Parra ja havia treballat moltes vegades, el desconegut actor de teatre Hans van der Gragt i l'actriu Nelly Frijda.
El rodatge va tenir lloc a una granja de Warder. La pel·lícula va tenir una acollida negativa per la premsa, tot i que fou lloada la fotografia de Marc Felperlaan. El crític de NRC Handelsblad va pensar que la pel·lícula era "l'obra d'un aficionat al cinema gens dotat que un dia va tenir una idea i la va implementar immediatament, sense tenir temps per preguntar-se si realment era una bona idea".

## Referències

* ↑ Programación en el Palacio del Festival, Cine Retiro, la Vanguardia, 2 d'octubre de 1976
* 1 2 3 Hollands Hollywood door Henk van Gelder - Pagina 153
* ↑ FilmTotaal: Mijn nachten met Suzan, Olga, Albert, Julie, Piet en Sandra (1975) (Internet Archive)

## Enllaços externs

* Tràiler de la pel·lícula a YouTube
# Marshfield (Wisconsin)

Marshfield és una població dels Estats Units a l'estat de Wisconsin. Segons el cens del 2008 tenia 19.454 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Marshfield tenia 18.800 habitants, 8.235 habitatges, i 4.866 famílies. La densitat de població era de 570,7 habitants per km².
Dels 8.235 habitatges en un 27,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 48,2% hi vivien parelles casades, en un 8,2% dones solteres, i en un 40,9% no eren unitats familiars. En el 35,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 14% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,24 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,91.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,9% tenia menys de 18 anys, un 8,8% entre 18 i 24, un 28,3% entre 25 i 44, un 22,2% de 45 a 60 i un 17,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 85,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 37.248$ i la renda mediana per família de 50.498$. Els homes tenien una renda mediana de 31.848$ mentre que les dones 23.745$. La renda per capita de la població era de 21.965$. Aproximadament el 3,7% de les famílies i el 6,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Marshfield» (en anglès). American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 14 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Marshfield». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# GK de Perseu

GK de Perseu (GK Persei) és un estel en la constel·lació de Perseu i una de les noves millor conegudes. Es troba a la regió entre Algol (β Persei) i Mirfak (α Persei). En condicions normals la seva magnitud aparent és +13,1.
Coneguda també com a Nova de Perseu 1901, va ser descoberta el 21 de febrer de 1901 quan va aconseguir un màxim de magnitud +0,2, rivalitzant amb Vega (α Lyrae). Va augmentar la seva lluminositat unes 10.000 vegades en sols dos dies. Es va anar apagant fins a magnitud 2 sis dies després, i fins a magnitud 6 dues setmanes més tard. A partir d'aquí va començar a oscil·lar durant diversos mesos, disminuint la seva lluentor fins que ja no va ser visible a ull nu. La nova va tornar a la seva lluentor normal (magnitud +13) després d'onze anys. Des de 1966 fins a l'actualitat, GK Persei ha mostrat esclats recurrents de 3 magnituds cada 3 o 4 anys.
GK de Perseu és un estel binari i una nova inusual. Les dues components estan relativament allunyades, la qual cosa fa difícil la cessió de matèria de l'estel principal a nan blanc. Hom pensa que l'estel principal, de tipus espectral K2, està propera a abandonar la seqüència principal augmentant significativament el seu diàmetre.
Després de l'explosió com nova clàssica en 1901, GK Persei ha començat a mostrar característiques pròpies d'una variable cataclísmica de tipus nova nana a partir de 1966. El descobriment de radiació X emesa pel sistema ha permès classificar GK de Perseu com un estel DQ Herculis, en funció de la intensitat del camp magnètic de la nana blanca.

## Cultura popular

* GK de Perseu és la nova que apareix esmentada al final del relat Beyond the Wall of Sleep. de l'escriptor H. P. Lovecraft.

## Referències

* ↑ «The stellar mass ratio of GK Persei» (en anglès). Monthly Notices of the Royal Astronomical Society, 2002, pàg. 597–604. DOI: 10.1046/J.1365-8711.2002.05013.X.
* 1 2 3 4 5 6 Afirmat a: Gaia Data Release 2. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 25 abril 2018.
* ↑ Afirmat a: The General Catalogue of Trigonometric Stellar Parallaxes, Fourth Edition. Autor: William Foster van Altena. Pàgina: 0. Data de publicació: 1995.
* 1 2 «Quantifying the carbon abundances in the secondary stars of SS Cygni, RU Pegasi, and GK Persei». Astronomical Journal, 2015, pàg. 142. DOI: 10.1088/0004-6256/150/5/142.
* ↑ «Vitesses radiales. Catalogue WEB: Wilson Evans Batten. Radial velocities: The Wilson-Evans-Batten catalogue». Astronomy and Astrophysics, 01-12-1995, pàg. 269–280.
* ↑ V* GK Per -- Cataclysmic Variable Star (SIMBAD)
* ↑ GK Persei (Nova Persei 1901) (AAVSO)
* ↑ GK Persei (Jumk.de/astronomie)
* ↑ S. T. Joshi and David E. Schultz, "Beyond the Wall of Sleep", An H. P. Lovecraft Encyclopedia, p. 19.