OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Halsa

Halsa és un antic municipi situat al comtat de Møre og Romsdal, Noruega. Té 1.547 habitants (2016) i té una superfície de 301.02 km². El centre administratiu del municipi és el poble de Liabøen.

## Referències

* ↑ «Població l'1 de gener de 2016. Tot el país, comtats i municipis» (en anglès). Oficina Central d'Estadístiques de Noruega. [Consulta: 6 maig 2016].

## Enllaços externs

* Halsa - Lloc web oficial
# Sverker I

Sverker I o Sverker el Vell (Swærkir konongær gambli en suec antic) fou Rei de Suècia d'aproximadament 1130 fins al seu assassinat el 25 de desembre del 1156.
Sverker era un gran terratinent d'Östergötland. Segons el Västgötalagen (1240), el nom del seu pare era Cornube, però segons el Skáldatal, el nom del seu pare era Kol. Va ser reconegut com a rei a principis dels anys 1130 i va conquerir Västergötland i el seu governant Magnus el Fort. Sverker governà aproximadament 26 anys, però no es coneix gaire sobre el seu regnat excepte que es fundaren els convents i monestirs d'Alvastra, Nydala i Varnhem.
Segons una crònica russa la recentment fundada República de Nóvgorod va tenir la seva primera confrontació amb Suècia durant el regnat de Sverker el 1142, trencant una centúria llarga de pau llarga garantida per matrimonis entre les famílies governants.
Sverker fou assassinat en el seu propi cotxe al pont d'Alebäck a prop del priorat d'Alvastra, anant al servei religiós del dia de Nadal de 1156. Això va ser considerat un crim espantós, fins i tot per als estàndards medievals, considerant-se sospitós del crim al pretendent Magnus Henriksson.
Amb la seva primera muller Ulvhild, vídua d'Inge el Jove, que va fugir del seu segon marit, el Rei de Dinamarca Niels:
* Fill Johan Sverkersson (Jon jarl), mort per camperols enfurismats durant durant una reunió del Thing a principis dels anys 1150, possiblement pare de Cecilia
* Fill Carles, successor de Sverker al tron suec
* Filla Ingegerd (morta el 1204), priora del convent de Vreta
* Filla Helena, casada amb Canut V, fill del Rei de Suècia Magnus I
Amb la seva segona muller la Reina Riquilda (després de la mort d'Ulvhild), anteriorment casada amb Magnus I i amb Volodar de Minsk. El fill reconegut d'aquest matrimoni fou Boleslaw, possiblement Boleslau de Suècia.
Amb una d'aquestes reines o una dona desconeguda presumptament tingué un fill Sune Sik, que es creu que nasqué cap al 1154.

## Bibliografia

* Lagerqvist Lars O., Åberg Nils. Kings and Rulers of Sweden. Vincent Publications, 2002, ISBN 91-87064-35-9
* Liljegren, Bengt. Rulers of Sweden. Historiska Media, 2004, ISBN 91-85057-63-0
# Publi Papini Estaci (desambiguació)

Publi Papini Estaci (desambiguació) és el nom dels següents personatges:
* Publi Papini Estaci (poeta) (Nàpols, c. 61), poeta romà
* Publi Papini Estaci (gramàtic), gramàtic romà
# Valescourt

Valescourt és un municipi francès, situat al departament de l'Oise i a la regió dels Alts de França. L'any 1999 tenia 271 habitants. Es troba just al costat de Saint-Just-en-Chaussée. Té una important zona industrial als afores.
Forma part del cantó de Saint-Just-en-Chaussée, que al seu torn forma part de l'arrondissement de Clermont. L'alcalde de la ciutat és Jean-Pierre Priem (2001-2008).

## Vegeu també

* Llistat de municipis de l'Oise

## Enllaços externs

* Valescourt al lloc web de l'INSEE Arxivat 2007-03-13 a Wayback Machine.
# Copa del Rei de bàsquet 2010

La seu de la 74a edició de la Copa del Rei de Bàsquet va ser el Pavelló Bizkaia Arena del 18 al 21 de febrer de 2010. En aquesta edició el Caja Laboral arribava com a defensor del títol.
El trofeu se'l disputaran els set primers classificats a la primera volta de la Lliga ACB 2009/10 i el Club Basket Bilbao Berri com a equip amfitrió. D'aquesta manera els classificats són Regal FC Barcelona, Caja Laboral, Reial Madrid, Power Electronics València, DKV Joventut, Cajasol Sevilla, ASEFA Estudiantes i Bizkaia Bilbao Basket com a organitzador.

## Resultats

| Quarts de final | Quarts de final | Semifinals | Semifinals | | Final | Final |
| 18 de febrer | 18 de febrer | | | | | |
| Power Elect. València | 75 | | | | | |
| Power Elect. València | 75 | 20 de febrer | 20 de febrer | | | | |
| ASEFA Estudiantes | 73 | 20 de febrer | 20 de febrer | | | |
| ASEFA Estudiantes | 73 | Power Elect. València | 64 | | | |
| 18 de febrer | 18 de febrer | | Power Elect. València | 64 | | | |
| 18 de febrer | 18 de febrer | Regal FC Barcelona | 72 | | | |
| Regal FC Barcelona | 77 | Regal FC Barcelona | 72 | | | |
| Regal FC Barcelona | 77 | | | | 21 de febrer | 21 de febrer |
| Cajasol Sevilla | 72 | | | | 21 de febrer | 21 de febrer |
| Cajasol Sevilla | 72 | | | | Regal FC Barcelona | 80 |
| 19 de febrer | 19 de febrer | | | | | Regal FC Barcelona | 80 |
| 19 de febrer | 19 de febrer | | | | Reial Madrid | 61 |
| Caja Laboral | 75 | | | | Reial Madrid | 61 |
| Caja Laboral | 75 | 20 de febrer | 20 de febrer | | | |
| Bizkaia Bilbao Basket | 62 | 20 de febrer | 20 de febrer | | | |
| Bizkaia Bilbao Basket | 62 | Caja Laboral | 50 | | | |
| 19 de febrer | 19 de febrer | | Caja Laboral | 50 | | | |
| 19 de febrer | 19 de febrer | Reial Madrid | 78 | | | |
| Reial Madrid | 90 | Reial Madrid | 78 | | | |
| DKV Joventut | 82 | | | | | |
# Amiuk

Amiuk fou una fortalesa de la costa oriental del Llac Van, al nord de la ciutat de Van i a l'oest d'Erciş, dins de la província armènia de Vaspurakan.
Vers el 771 els àrabs de la tribu d'Othman s'havien apoderat d'una regió de la part oriental del Llac Van, amb la fortalesa inaccessible d'Amiuk i feien incursions de pillatge a Vaspurakan. Aixot Artsruní de Vaspurakan i el seu fill Grigor Derenik els van combatre però ni amb l'ajut del rei Aixot I el Gran van poder conquerir la fortalesa; però Aixot sí que va conquerir una altra fortalesa, la de Varag, on un grup d'àrabs s'havia fet fort i des d'allí saquejava sovint el monestir de Surb-Khatch, lloc on hi havia les tombes dels prínceps Artsruní de Vaspurakan (l'abat superior del monestir era presoner d'aquests àrabs).
Els othmanides (i l'emir qaisita de Manazkert i d'Apahuniq també objecte d'atacs dels armenis) van cridar en ajut seu al governador-emir àrab de Diyar Bakr Isa ben Shaikh ben al-Salil al-Shaybani, que fou reconegut pel califa com ostikan d'Armènia (871-882). Isa va marxar contra Aixot Artsruní que estava assetjant Kokhpanik; Aixot va deixar el setge i ambdós exèrcits es van trobar a prop de la ciutat de Van. El cavalleresc Gurguèn, príncep de Mardastan, no va dubtar en unir les seves forces a les del seu antic enemic Aixot, però els àrabs n'eren 15.000 i els armenis dos mil. Fou un príncep Artsruní, Gagik Abu Morvan qui va negociar un acord, i ambdós exèrcits es van retirar i, a canvi de parar l'ofensiva i d'entregar ostatges, Aixot de Vaspurakan fou deixat en pau.
El príncep Gagik de Vaspurakan va conquerir finalment als musulmans othmànides la fortalesa d'Amiuk en un atac sorpresa a la nit i els seus habitants van ser degollats. Això va provocar l'aixecament dels camperols i pobladors musulmans de zones properes que estaven sotmesos als Artsruní. Amiuk fou confiada pel príncep al seu feudatari Abu Sakr Vahuni vers el 905, però aquest la va cedir al rei Sembat I el màrtir. El rei la va tornar al príncep Gagik però a canvi d'una forta compensació. Des de llavors va seguir unida a Vaspurakan.

## Referències

* ↑ Robert W. Thomson (Hrsg.), Thomas Artsruní, History of the House of the Artsruník. Detroit, Wayne State University Press 1985, 369
* ↑ History of the House of the Artsruník. Detroit, Wayne State University Press 1985, 372
# Coushatta

Coushatta és una població dels Estats Units a l'estat de Louisiana. Segons el cens del 2000 tenia 2.999 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Coushatta tenia 2.299 habitants, 738 habitatges, i 512 famílies. La densitat de població era de 265 habitants/km².
Dels 738 habitatges en un 38,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 34,4% hi vivien parelles casades, en un 31,8% dones solteres, i en un 30,6% no eren unitats familiars. En el 27,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 12,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,82 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,48.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 33,3% tenia menys de 18 anys, un 10,6% entre 18 i 24, un 22,7% entre 25 i 44, un 17,8% de 45 a 60 i un 15,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 30 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 73,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 15.500 $ i la renda mediana per família de 18.958 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.938 $ mentre que les dones 13.833 $. La renda per capita de la població era de 10.228 $. Entorn del 44,6% de les famílies i el 49,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Coushatta». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Coushatta». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Hans Ziglarski

Hans Ziglarski (Białystok, 16 d'octubre de 1905 - Berlín, 12 de febrer de 1975) va ser un boxejador alemany que va competir durant les dècades de 1920 i 1930.
El 1928 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu d'Amsterdam, on quedà eliminat en vuitens de final de la categoria del pes gall del programa de boxa. Quatre anys més tard, als Jocs de Los Angeles, guanyà la medalla de plata en mateixa categoria. En la final va perdre contra el canadenc Horace Gwynne.
Després de la Segona Guerra Mundial es va traslladar a viure a Teheran, on fou entrenador del boxejador iranià Emmanuel Agassi, pare del tenista Andre Agassi.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Hans Ziglarski». [Consulta: 21 març 2023].
* ↑ Dominic Cobello. The Agassi Story. ECW Press, October 2008, p. 28–. ISBN 978-1-55490-362-7.
# Sunnyside (Washington)

Sunnyside és una població dels Estats Units a l'estat de Washington. Segons el cens del 2000 tenia 13.905 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Sunnyside tenia 13.905 habitants, 3.827 habitatges, i 3.000 famílies. La densitat de població era de 903,8 habitants per km².
Dels 3.827 habitatges en un 50,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 55,1% hi vivien parelles casades, en un 16,6% dones solteres, i en un 21,6% no eren unitats familiars. En el 18,6% dels habitatges hi vivien persones soles l'11% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,58 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 4,02.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 38,1% tenia menys de 18 anys, un 11,7% entre 18 i 24, un 26,6% entre 25 i 44, un 14% de 45 a 60 i un 9,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 25 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 94,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 27.583 $ i la renda mediana per família de 28.304 $. Els homes tenien una renda mediana de 25.187 $ mentre que les dones 25.779 $. La renda per capita de la població era de 10.366 $. Aproximadament el 29,1% de les famílies i el 34,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Sunnyside». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Sunnyside». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 13 agost 2010].
# Publi Papini Estaci (pare)

Publi Papini Estaci (llatí: Publius Papinius Statius) va ser un gramàtic grecoromà que fou el pare del poeta Estaci. Era natural de Vèlia, a la Magna Grècia, i va viure al segle i.
Va guanyar premis a certàmens literaris de gran renom, i posteriorment va obrir una escola de gramàtica a Nàpols, segurament cap a l'any 39. Més tard es va traslladar a Roma, i allí va ser preceptor de Domicià, que el va honorar i li va concedir moltes mostres de favor i distinció. Va escriure diverses obres en prosa i vers, de les quals no hi ha cap rastre. Va morir probablement entorn de l'any 86.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0003.001/910?page=root;rgn=full+text;size=100;view=image;q1=StatiusSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Volum III.++Boston:+Little,+Brown+&+Comp.,+1867,+p. 902. ]
# Valero Rivera López

Valero Rivera López (Saragossa, 14 de febrer del 1953) ha estat un destacat jugador i entrenador català d'handbol, pare de Valero Rivera Folch.

## Biografia

Valero Rivera va néixer a Saragossa l'any 1953, però amb només tres mesos es traslladà al barri de Les Corts de Barcelona. Ja de ben jove començà a practicar l'handbol i amb 14 anys, el 1966, ingressà al juvenil del FC Barcelona. Amb 19, el 1971, debutà com a jugador del primer equip, en el qual restà 11 temporades, arribant a ser capità de l'equip. Com a jugador va aconseguir 8 títols. L'any 1983, amb 31 anys, es retirà.
Durant el 1983 el president del FC Barcelona Josep Lluís Núñez li oferí el càrrec d'entrenador del primer equip en substitució de Jordi Petit, que havia estat destituït. Als pocs mesos, Rivera, guanyà el seu primer títol com a entrenador, la Recopa d'Europa d'handbol. Fou el primer d'una llarga llista de triomfs (al voltant dels 70) que han convertit Valero Rivera en el millor entrenador de la història de l'handbol mundial per palmarès.
L'equip que dirigí va rebre el sobrenom de Dream Team i és considerat el millor equip de la història de l'handbol, en guanyar uns 50 títols, entre ells, 6 Copes d'Europa. L'any 2003 deixà la banqueta, després de més de vint anys al càrrec.
Té estudis de Ciències de l'Educació Física per l'Institut Nacional d'Educació Física de Catalunya (INEFC) on es llicencià amb excel·lents notes a totes les matèries. Curiosament les pitjor notes les va treure a les assignatures relacionades amb l'handbol, ja que les seves idees no concordaven amb els canons acadèmics.
Actualment, Valero Rivera és soci d'una societat dedicada a l'assessorament esportiu a jugadors, entrenadors i entitats d'handbol i d'altres esports, amb seu a Barcelona.

## Trajectòria esportiva
### Com a jugador

* FC Barcelona: 1971-1983.

### Com a entrenador

* FC Barcelona: 1983-2003.

## Palmarès
### Com a jugador

* Lliga espanyola d'handbol: 3 (1972-73, 1979-80, 1981-82)
* Copa espanyola d'handbol: 3 (1971-72, 1972-73, 1982-83)
* Lliga catalana d'handbol: 2 (1981-82, 1982-83)

### Com a entrenador

* Copa d'Europa d'handbol: 6 (1990-91, 1995-96, 1996-97, 1997-98, 1998-99, 1999-00)
* Recopa d'Europa d'handbol: 5 (1983-84, 1984-85, 1985-86, 1993-94, 1994-95)
* Copa EHF d'handbol: 1 (2003)
* Supercopa d'Europa d'handbol: 5 (1996, 1998, 1999, 2000, 2003)
* Lliga dels Pirineus d'handbol: 6 (1997, 1998, 1999, 2000, 2001, 2003)
* Lliga espanyola d'handbol: 12 (1985-86, 1987-88, 1988-89, 1989-90, 1990-91, 1991-92, 1995-96, 1996-97, 1997-98, 1998-99, 1999-00, 2002-03)
* Copa espanyola d'handbol: 10 (1983-84, 1984-85, 1987-88, 1989-90, 1992-93, 1993-94, 1996-97, 1997-98,, 1999-00, 2003-04)
* Supercopa d'Espanya d'handbol: 11 (1986-87, 1988-89, 1989-90, 1990-91, 1991-92, 1993-94, 1996-97, 1997-98, 1999-00, 2000-01, 2003-04)
* Lliga catalana d'handbol: 9 (1984-85, 1986-87, 1987-88, 1990-91, 1991-92, 1992-93, 1993-94, 1994-95, 1996-97)
* Copa ASOBAL: 5 (1994-95, 1995-96, 1999-00, 2000-01, 2001-02)

## Referències

* ↑ Valero Rivera Arxivat 2011-08-11 a Wayback Machine. a la Gran Enciclopedia Aragonesa. (castellà)
# Convent de Sant Antoni de Pàdua (Aiora)

El Convent de Sant Francesc de Pàdua és un antic convent situat al carrer de la Marquesa, en el municipi d'Aiora (València). És Bé de Rellevància Local amb identificador nombre 46.19.044-016.

## Descripció

El Convent de Sant Francesc, també conegut com de Sant Antoni de Pàdua, va ser fundat en 1573 pels franciscans amb els diners aportats pels habitants d'Aiora.
Encara avui dia conserva l'estructura conventual malgrat els diversos usos i remodelacions que ha sofert l'edifici. L'edifici té dos pisos: en la primera planta estaven les dependències comunes com el refetor i la sala capitular, i en la segona planta les habitacions dels monjos, la majoria mirant cap al sud actual carrer de Cortes de Pallars, com acostumaven a fer els franciscans en els seus convents per aprofitar la llum solar, ja que a les habitacions dels priors es trobaven els scriptoriums.
Un pot imaginar-se als monjos amb els seus hàbits i el cordó amb els seus tres nusos en record als tres vots franciscans: pobresa, obediència i castedat. Com a orde mendicant vivien de les almoines i es dedicaven a la predicació i a la Catequesi.
Originalment comptava l'edifici amb set capelles i una església que no es conserva. El convent va ser reedificado l'any 1778 i més tard, en 1836, per causa de la segona desamortització eclesiàstica ho van vendre, per ser durant un llarg temps un teatre. Va ser Mendizábal, ministre de la regent María Cristina, qui va expropiar propietats, sobretot a l'església, sense cap compensació. L'església va amenaçar amb l'excomunió als compradors, la qual cosa va fer que els oligarques d'aleshores es fessin amb les propietats a través d'intermediaris per evitar així ser apartats de l'església.
L'edifici presenta un aspecte molt renovat després de l'última restauració que es va dur a terme en 1980, convertint-se en l'actualitat a casa de la Cultura i acollint en un lateral l'oficina municipal de turisme.

## Referències

* ↑ http://www.cult.gva.es/dgpa/brl/Detalles_brl.asp?

## Enllaços externs

* Article del Convent de San Francisco en pàgina web de turisme d'Aiora.
# Borda d'Anselles

La Borda d'Anselles és una borda del terme municipal de Tremp, a l'antic terme ribagorçà d'Espluga de Serra, al Pallars Jussà. És al nord de l'enclavament d'Enrens i Trepadús, al nord-est d'on hi ha les restes del Castell d'Enrens i al nord de la Borda de Ferrer.

## Referències

* ↑ Borda d'Anselles a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Anita Márton

Anita Márton (Szeged, Hongria, 15 de gener de 1989) és una atleta hongaresa, especialista en la prova de llançament de pes, amb la qual ha aconseguit ser subcampiona mundial en 2017.

## Carrera esportiva

El seu major èxit ho va aconseguir en el Mundial de Londres 2017 on va guanyar la medalla de plata en llançament de pes, quedant per darrere de la xinesa Gong Lijiao i per davant de la nord-americana Michelle Carter.

## Referències

* ↑ «Anita Márton». [Consulta: 20 novembre 2017].

## Enllaços externs

* IAAF, perfil de Anita Márton
# Sunnyslope (comtat de Butte)

Sunnyslope és una àrea no incorporada al comtat de Butte (Califòrnia), Estats Units. L'assentament es va fundar com Sunnyslope Avocado Nursery el 1912. El viver destacà per desenvolupar dues noves varietats d'alvocat, la Duke i la Benedict. Sunnyslope va ser descrit l'any 1977 com "un desenvolupament immobiliari inicial de colònia terrestre". L'any 2007 Sunnyslope tenia una població estimada de 20 habitants, i fou assenyalada com una de les 51 "comunitats amenaçades per incendis" al comtat rural de Butte.

## Notes

* 1 2 Zentmyer, George A.; Thorn, William A.; Burns, Robert M. California Avocado Society 1963 Yearbook, 47, 1963, pàg. 28-36.
* ↑ Yearbook of the California Avocado Society for the Year 1950. California Avocado Society, 1950, p. 6,16.
* ↑ Dunn, Forrest D. «Butte County Place Names». Association for Northern California Records and Research, 1977.
* ↑ «Butte County Multi-Jurisdictional All Hazard Pre-Disaster Mitigation Plan». County of Butte, California, 2007. Arxivat de l'original el 2021-01-22. [Consulta: 19 maig 2022].
# Constantino Ocha'a Mve Bengobesama

Constantino Ocha'a Mve Bengobesama (1935 - 1991), fou un escriptor de Guinea Equatorial d'ètnia fang.
Va ser professor d'Història en el PREU de Guinea Equatorial i va ocupar el càrrec d'assessor sota el govern de Teodoro Obiang Nguema, així com altres llocs de funcionari en l'aparell de l'estat. Va morir a Rússia el 1991 on s'havia traslladat per rebre tractament mèdic.
Va publicar diversos llibres, entre els quals, Tradiciones del pueblo fang (1981), Semblanzas de la hispanidad (1985), Guinea Ecuatorial : polémica y realidad (1985) i Fuentes Archivísticas y Bibliotecarias de Guinea Ecuatorial (guía general del administrativo, del investigador). y del estudiante) (1985).
En les seves obres va destacar la importància de la civilització bantú per entendre la Guinea moderna. Al mateix temps, va cridar l'atenció sobre el paper de l'herència espanyola en la configuració d'una identitat nacional guineana separada. Va traduir al castellà part de la literatura oral creada en fang.
Els seus poemes es van incloure a la influent Antología de la literatura guineana (1984), recopilada per Donato Ndongo-Bidyogo.

## Referències

* ↑ «Ocha’a Mve, Constantino. (1981) Tradiciones del Pueblo Fang.». [Consulta: 20 juliol 2024].
* ↑ «Catálogo de la Biblioteca Nacional de España -» (en anglès). [Consulta: 20 juliol 2024].
* ↑ Cusack, Igor «Hispanic and Bantu inheritance, trauma, dispersal and return: some contributions to a sense of national identity in Equatorial Guinea». Nations and Nationalism, 01-01-1999.
* ↑ Ndongo-Bidyogo, Donato «La literatura moderna hispanofona en Guinea Ecuatorial». Afro-Hispanic Review, 19, 1, 2000, pàg. 39–44. ISSN: 0278-8969.
* ↑ Otabela, Jodesio «Literatura de Guinea Ecuatorial: la madurez». academia.edu, pàg. 56.
# Bosc encantat

El bosc Encantat d'Òrrius, bosc de Cal l'Argent son un seguit de figures tallades a la pedra i envoltades de boles granítiques al mig d'un bosc al terme de la Roca del Vallès. Entre les escultures que en formen part hi ha la pedra de l'Elefant, l'Indi i el Moai.

## Descripció

Entre les escultures hi ha tortugues i una massa granítica amb el disseny d'un elefant. Mirant una altra pedra, per la banda de l'esquerra apareix la cara d'un indi americà, mentre que si ens la mirem per la dreta hi veiem ben esculpit un petit moai.
Sembla que tot és l'obra de I. Foscas i A. Gómez, allà pels anys 70 del segle passat.

## Accés

Tot i ser anomenat Bosc Encantat d'Òrrius el conjunt es troba en el terme municipal de la Roca del Vallès. Sortint de la Roca per la BV-5006 cap a Òrrius, just passat el PK 2 hi ha un pàrquing a mà dreta. Un corriol curt condueix a les escultures entapissades per un espès mantell de vegetació.

## Referències

* ↑ El bosc encantat d'Orrius [Consulta: 30 octubre 2020].
* ↑ El Bosc Màgic d'Òrrius [Consulta: 30 octubre 2020].
* ↑ wikiloc [Consulta: 30 octubre 2020].