OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ignition (àlbum)

* Aquest article tracta sobre l'àlbum musical. Si cerqueu videojoc, vegeu «Ignition».
Ignition és el segon disc d'estudi de la banda californiana de punk rock The Offspring. Fou publicat el 16 d'octubre de 1992 per Epitaph Records amb la producció de Thom Wilson. Aquest treball va proporcionar al grup un cert èxit a Califòrnia i va començar a créixer el seu nombre de seguidors.

## Informació

L'any 1991, The Offspring es va unir al productor Thom Wilson per enregistrar l'EP Baghdad. Amb aquest treball van aconseguir entrar al segell Epitaph Records, ja que fins al moment no havien convençut Brett Gurewitz per formar-hi part. L'èxit aconseguit els va permetre enregistrar un nou àlbum d'estudi, procés realitzat als estudis Westbeach Recorders i Track Record durant el juny de 1992. Algunes de les cançons eren versions actualitzades de cançons ja publicades en l'EP Baghdad.
El senzill promocional fou "Kick Him When He's Down" el 1995. Posteriorment, fou un dels pocs senzills de la banda que no inclogueren en el seu àlbum Greatest Hits.
La cançó "Dirty Magic" fou regravada l'any 2012 per ser inclosa en el seu novè àlbum d'estudi, Days Go By.
L'àlbum fou publicat el 16 d'octubre de 1992 però va tenir poc ressò al sud de Califòrnia, la seva zona natal i per on feien concerts. Paradoxalment, a nivell mundial superaren el milió de vendes i posteriorment seria certificat com a disc d'or, en part gràcies a l'èxit del seu posterior treball Smash.

## Llista de cançons

Totes les cançons foren escrites i compostes per The Offspring, excepte les indicades.

## Personal

* Dexter Holland − Cantant, guitarra rítmica
* Noodles − Guitarra, veus addicionals a "Blackball"
* Greg K. − Baix, veus addicionals a "Blackball"
* Ron Welty − Bateria

### Altres

* Enregistrat i remesclat per Thom Wilson a Westbeach Recorders, Hollywood (Estats Units).
* Enregistrat i remesclat per Ken Paulakovich a Track Record, North Hollywood (Estats Units).
* Producció: Thom Wilson
* Enginyeria: Donnell Cameron i Joe Peccerillo
* Masterització: Eddie Schreyer

## Enllaços externs

* Lloc web oficial de The Offspring (anglès)
# Izumi

Izumi (出水市, Izumi-shi) és una ciutat de la prefectura de Kagoshima, al Japó. El 2015 tenia una població estimada de 55.432 habitants.
Izumi està situada a l'extrem nord-oest de la prefectura de Kagoshima, fent frontera amb la prefectura de Kumamoto. El riu Komenotsu creua la ciutat i desemboca al mar de Yatsushiro. Izumi fou fundada l'1 d'abril de 1954. El 13 de març de 2006 els pobles de Noda i Takaono del districte d'Izumi foren annexades a Izumi.

## Referències

* ↑ «Population of Cities» (XLS) (en japonès). Statistics Bureau of Japan, 01-01-2015. [Consulta: març 2016].

## Enllaços externs

* Pàgina web de l'ajuntament d'Izumi Arxivat 2003-09-28 a Wayback Machine. (japonès)
# Indus (desambiguació)

«Indus» té aquests significats:
Viccionari
# Jaume Ferrer i Tramuja

Jaume Ferrer i Tramuja (- 1785) fou un tenor, contralt i violinista català.
Fou tenor i contralt de la capella de música de l'església parroquial de Sant Pere i Sant Pau de Canet de Mar entre els anys 1759 i 1785. El 1760 passà a ser violinista de la mateixa capella després de la inhabilitació que feu el consistori de Jaume Casalins, l'anterior violinista, a causa de les seves limitacions. Traspassat el 1785, a Ferrer i Tramuja el succeí en la plaça de tenor i violí Bernat Milans i Roig.

## Referències

* ↑ Bonastre i Bertran, Francesc; Gregori i Cifré, Josep Maria. Inventari dels fons musicals de Catalunya. Volum 2/1,2/2: Fons de l'església parroquial de Sant Pere i Sant Pau de Canet de Mar. Barcelona: Generalitat de Catalunya. Departament de Cultura i Mitjans de Comunicació, 2009, p. 25-34 [Consulta: 11 desembre 2020].
# Itihasa

Itihasa o poesia èpica índia (en sànscrit: Itihāsa, "esdeveniment històric", definit per Amarakosha (I.6.4) es refereix als purvavritta, és a dir, esdeveniments del passat. A l'era vèdica, aquelles parts dels Brahmanas que narraven esdeveniments dels dies passats eren coneguts com a itihasa i tenien alguna importància ritual. Les recitacions del itihasa-purana en les nits del pariplava eren part del ritual Asvamedha. Més tard, les connotacions del terme s'ampliaren per cobrir totes les narratives relacionades amb esdeveniments del passat – que parcialment eren fets i parcialment mites

## Fonts de Itihasa

Itihasa, tal com ens ha arribat consisteix del Mahabharata i del the Ramayana (de vegades també s'inclouen els Puranas).

### 63 Salaka Purusas

| Tirthankara | Cakravartin | Baladeva/Vasudeva/Prati-Vasudeva |
| Rsabha (Adi) | | |
| Ajita | | |
| Sambhava | | |
| Abhinandana | | |
| Sumati | | |
| Padmaprabha | | |
| Suparsva | | |
| Candraprabha | | |
| Suvidhi/Puspadanta | | |
| Sitala | | Vijaya/Triprstha/Asvagriva |
| Sreyamsa | | Acala/Dviprstha/Taraka |
| Vasupujya | | Dharma/Svayambhu/Madhu |
| Vimala | | Suprabha/Purusottama/Madhusudana |
| Ananta | | |
| Dharma | | |
| | Maghavan | Sudarsana/Purusasimha/Madhukrida |
| | Sanatkumara | |
| Santi | Santi | |
| Kunthu | Kunthu | |
| Ara | Ara | |
| | | Nandisena/Pundarika/Nisumbha |
| | Subhauma | |
| | | Nandimitra/Datta/Bali |
| Malli | | |
| | | Rama (Padma)/Laksmana/Ravana |
| Munisuvrata | Padma | |
| Nami | Harisena | |
| | Jayasena | |
| Nemi | | Balabhadra/Krsna/Jarasandha |
| | Brahmadatta | |
| Parsva | | |
| Mahavira | | |

## Referències

* ↑ http://www.sacred-texts.com/hin/sbe01/sbe01062.htm
* ↑ http://archive.org/details/cu31924024065504
# Itilleq

Itilleq és un assentament del centre-oest de Groenlàndia que forma part del municipi de Qeqqata. El 2020 tenia 89 habitants.
# Prínia gràcil

La prínia gràcil (Prinia gracilis) és una espècie d'ocell de la família dels cisticòlids (Cisticolidae) que habita matolls de la vall del Nil, ambdues costes del Mar Roig, Somàlia, sud de Turquia, Pròxim Orient i des d'Iraq i sud-est de l'Iran cap a l'est, pel sud-oest de l'Afganistan fins al Pakistan, nord de l'Índia i Bangladesh.

## Referències

* ↑ Fitxa de la prínia gràcil a Birdguides Arxivat 2012-11-08 a Wayback Machine. Rev. 20/01/2013 (anglès)
# Kurt Diebner

Kurt Diebner (13 de maig del 1905 - 13 de juny de 1964) fou un físic nuclear alemany, conegut per dirigir i administrar el Projecte Nuclear Alemany (Projecte Urani) durant la Segona Guerra Mundial. Kurt fou l'administratiu del Projecte Urani després que Adolf Hitler, Führer i Canceller d'Alemanya autoritzés aquest programa.

## Educació

Diebner va néixer l'any 1905 a Obernessa, Weißenfels, a l'Imperi Alemany, L'any 1925, començà a estudiar física a la Universitat Martin Luther de Halle on va guanyar el Bachelor of Science l'any 1928 i obtingué un màster de ciència l'any 1930 en la Universitat d'Innsburck. Va completar el seu doctorat el 1932. La seva tesi fou sobre la columna d'ionització de les partícules alfa.

## Carrera acadèmica

Del 1931 al 1934, Diebner fou un professor de Gerhard Hoffman a la Universitat de Halle. Des del 1934, Kurt fou un empleat a temps parcial dell PTR (Institut Tècnic i Físic del Reich), també va ser assessor del Ministeri de Defensa del Reich i Heereswaffenamt (Oficial d'artilleria de l'exèrcit) en físiques nuclears.

## Programa nuclear alemany

L'any 1934, la Wehrmacht l'assignà a la branca d'investigació del Heereswaffenamt, on hi treballà amb el professor Friedrich Berkei en el desenvolupament d'explosius, similars a los que produïa el professor Hubert Schardin per a la Luftwaffe a Berlín. La feina de Diebner rivalitzava amb les investigacions de Werner Heisenberg.
Com a científic nuclear, Kurt exigia establir una branca per a la investigació en física nuclear. Fou assignat Comissionat en la Planta de Producció d'aigua pesant a Noruega i esdevingué director provissional de l'Institut de Física Kaiser Wilhelm.

## Carrera de la post-guerra

A partir del 1956, Diebner fou membre del Consell d'Administració de la Gesellschaft zur Kernenergieverwertung in Schiffbau und Schiffahrt (GKSS¡¡, Empresa per a l'Explotació Comercial de l'Energia Nuclear en Construcció Naval i d'Enviament). Des del 1957 també fou professor de l'Escola d'Enginyers Navals a l'estat de Flensburg.

## Referències

* 1 2 3 Hentschel and Hentschel, 1996, Appendix F; see the entry for Diebner.
* ↑ Kant, 2002, Reference 8 on p. 3.
* ↑ Hentschel and Hentschel, 1996, 363–364 and Appendix F; see the entries for Diebner, Döpel, and Joos. See also the entry for the KWIP in Appendix A and the entry for the HWA in Appendix B.
* ↑ Macrakis, 1993, 164.
* ↑ Walker, 1993, 94–104.
# La Pera (Bóixols)

La Pera és una partida rural del terme municipal d'Abella de la Conca, a la comarca del Pallars Jussà, en territori del poble de Bóixols.
Està situada a prop al nord-est de Bóixols, dessota i a migdia de la carretera L-511, en el pendís que davalla cap al riu de Pujals. És en el sector més baix de la Serra de Cal Mestre.
Comprèn les parcel·les 150 a 153, 170 a 175 del polígon 3 d'Abella de la Conca, i consta de 10,1719 hectàrees amb zones de pineda apta per a extreure'n fusta, conreus de secà i pastures.

## Referències

* ↑ «Dades extretes de la Sede virtual del Catastro». Arxivat de l'original el 2012-03-15. [Consulta: 27 octubre 2011].

## Enllaços externs

* La partida de la Pera en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Pérouse (Territori de Belfort)

Pérouse és un municipi francès, es troba al departament del Territori de Belfort i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2005 tenia 929 habitants.

## Geografia

Està situada a 3Km de Belfort, (capital del departament).

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 619 | 590 | 633 | 727 | 800 | 901 |

## Enllaços externs

* Pérouse - Lloc web oficial
# Associació Catalana "La llar" de l'Afectat d'Esclerosi Múltiple

Associació Catalana "La llar" de l'Afectat d'Esclerosi Múltiple és una entitat sense ànim de lucre creada el 1992
Fou creada per decisió dels socis, amb l'objectiu de substituir la delegació catalana de l'Asociación Española de Escleroris Múltiple (AEDEM). El seu president fundador va ser Vicenç Raventós i Arquer. S'adreça a la millora o el manteniment de les capacitats físiques de les persones afectades per esclerosi múltiple i a alleugerir els processos d'ansietat generats per l'esclerosi múltiple.
Té la seu al barri d'Hostafrancs de Barcelona, en un local de dos-cents metres quadrats cedit per la parròquia del Sant Àngel Custodi. Des de l'any 1996 està adherida a l'AEDEM, i el 6 de novembre del 2003 va ser declarada entitat d'utilitat pública. També forma part de la Federació ECOM d'entitats dedicades a l'atenció de les persones amb discapacitat física. El 2007 va rebre la Medalla d'Honor de Barcelona.

## Referències

* 1 2 3 «Medalles d'honor 2007». Ajuntament de Barcelona, 2007. Arxivat de l'original el 2021-06-23. [Consulta: 26 octubre 2013].

## Enllaços externs

* Associació Catalana "La llar" de l'Afectat d'Esclerosi Múltiple - Lloc web oficial
* Web de la Fundació Afectats de Esclerosi Múltiple
# Kurt Eisner

Kurt Eisner (Berlín, 14 de maig de 1867 - Múnic, 21 de febrer de 1919) va ser un polític, periodista i escriptor alemany d'ascendència jueva.
Estudià literatura i filosofia neo-kantiana amb Hermann Cohen a la Universitat de Marburg. El 1892 va publicar Friedrich Nietzsche und die Apostel der Zukunft ("Friedrich Nietzsche i l'Apòstol del futur"). Va començar la seva carrera periodística treballant en el Frankfurter Zeitung (1892-93); després va escriure per a diversos diaris de Berlín i, des de 1898, va ser redactor de Vorwärts, l'òrgan de comunicació oficial del Partit Socialdemòcrata. Després que Eisner es convertís en ciutadà bavarès, va treballar com a escriptor independent a Múnic. Va ingressar al partit socialista, i el 1914 s'oposà a la política annexionista i a l'ajuda alemanya a Àustria-Hongria contra Sèrbia. Durant les primeres etapes de la Primera Guerra Mundial, però, Eisner va donar suport al govern, fins que, el 1917, influenciat per principis pacifistes, es va unir al Partit Socialdemòcrata Independent d'Alemanya (USPD) del que més tard es va convertir en el seu líder. El 1918 fou empresonat i més tard, alliberat per la influència socialista parlamentària, encapçalà la revolució bavaresa. El novembre de 1918 va organitzar amb èxit una revolució que va enderrocar la monarquia, va proclamar la República Soviètica de Baviera i va exigir la pau. Eisner es va convertir en primer ministre i ministre d'Afers Estrangers de la nova República. Es va esforçar per aconseguir la seguretat interna, reconciliar i unir els diversos partits socialistes a Baviera i fer reforma econòmica i social. El febrer de 1919 va ser assassinat pel comte Anton von Arco auf Valley, del partit monàrquic. El 1919 es van publicar en dos volums totes les obres recollides per Eisner.

## Referències

* 1 2 «Kurt Eisner». GEC. [Consulta: 13 abril 2023].
* 1 2 «Kurt Eisner». Encyclopædia Britannica [Consulta: 9 setembre 2018].

## Bibliografia

* Grau, Bernhard. Kurt Eisner, 1867-1919: eine Biographie. C.H.Beck, 2001. ISBN 978-3-406-47158-2.
* Earle Gurganus, Albert. Kurt Eisner: A Modern Life. Boydell & Brewer, 2018. ISBN 978-1-64014-015-8.
* Washton Long, Rose-Carol; Rigby, Ida Katherine; Barron, Stephanie; Roth, Nancy. «Kurt Eisner, "The Socialist Nation and the Artist", An alle Künstler!, 1919». A: German Expressionism: Documents from the End of the Wilhelmine Empire to the Rise of National Socialism. University of California Press, 1995, p. 179–181. ISBN 978-0-520-20264-1.
# La Alamedilla

* No s'ha de confondre amb Alamedilla.
La Alamedilla (Almedilha, en portuguès), és un municipi de la Província de Salamanca, Castella i Lleó, Espanya. Limita al Nord amb Espeja, a l'Est amb Puebla de Azaba, al Sud amb La Alberguería de Argañán i a l'Oest amb Sabugal. Almedilha és un municipi on tradicionalment encara es parla portugués.

## Demografia

En 2003 tenia 209 habitants, 107 homes i 102 dones, en una superfície de 19,34 km². La seua altitud és de 756 m sobre el nivell de la mar.

## Referències

* ↑ Merlan, Aurelia. El mirandés: situación sociolingüística de una lengua minoritaria en la zona fronteriza portugués-española (en castellà). Academia Llingua Asturiana, 2009, p. 44. ISBN 8481684619.
# La Alberca

La Alberca és un municipi de la província de Salamanca, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Forma part de la comarca Sierra de Francia.

## Referències

* ↑ «Alberca, La Portal de Turismo de la Sierra de Francia (Salamanca)». [Consulta: 13 juliol 2019].
# Kédrovo

Kédrovo (en rus: Кедрово) és un poble del krai de Khabàrovsk, a Rússia, que el 2018 tenia 101 habitants. Pertany al districte rural de Viàzemski.

## Referències

* ↑ Официальный сайт Вяземского района Хабаровского края. Arxivat 2009-06-30 a Wayback Machine.
# La Peral

La Peral és una parròquia del conceyu asturià d'Illas. Ocupa una superfície de 6,9 km² a l'extrem meridional del terme municipal i té una població de 223 habitants (2019).
Està formada pels llogarets de l'Argañosa (21 habitants), La Peral (199), Reconcu (11) i Rozaflor (1).

## Demografia

* 85%
# Kukharenkoïta-(La)

La kukharenkoïta-(La) és un mineral de la classe dels carbonats. Rep el seu nom de la seva relació amb la kukharenkoïta-(Ce) i la seva composició química.

## Característiques

La kukharenkoïta-(La) és un carbonat de fórmula química Ba₂(La,Ce,Th)(CO₃)₃F. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2002. Cristal·litza en el sistema monoclínic. Es troba en forma de flocs de cristalls laminars o prismàtics aciculars de 0,5 mil·límetres. La seva duresa a l'escala de Mohs és 4.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la kukharenkoïta-(La) pertany a «05.BD: Carbonats amb anions addicionals, sense H₂O, amb elements de terres rares (REE)» juntament amb els següents minerals: cordilita-(Ce), lukechangita-(Ce), zhonghuacerita-(Ce), kukharenkoïta-(Ce), cebaïta-(Ce), cebaïta-(Nd), arisita-(Ce), arisita-(La), bastnäsita-(Ce), bastnäsita-(La), bastnäsita-(Y), hidroxilbastnäsita-(Ce), hidroxilbastnäsita-(Nd), hidroxilbastnäsita-(La), parisita-(Ce), parisita-(Nd), röntgenita-(Ce), sinquisita-(Ce), sinquisita-(Nd), sinquisita-(Y), thorbastnäsita, bastnäsita-(Nd), horvathita-(Y), qaqarssukita-(Ce) i huanghoïta-(Ce).

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina d'apatita de Kirovskii, al mont Kukisvumchorr, Massís de Khibini (Península de Kola, óblast de Múrmansk, Rússia), l'únic indret on ha estat descrita. Sol trobar-se associada a altres minerals com: sinquisita-(Ce), estroncianita, pirita, nenadkevichita, microclina, hilairita, donnayita-(Y), catapleiïta, calcita i albita.

## Referències

* ↑ «Kukharenkoite-(La)» (en anglès). Mindat. [Consulta: 15 maig 2016].
# La settimana della Sfinge

La settimana della Sfinge és una pel·lícula italiana de comèdia dramàtica del 1990 coescrita i dirigida per Daniele Luchetti. Pel seu paper Margherita Buy va ser premiada com a millor actriu al Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià.

## Argument

La Gloria és una jove cambrera que treballa en un restaurant, té passió pels trencaclosques i somnia desperta; la noia es delecta, provocant la ira del seu cap, en plantejar diverses endevinalles als clients, sense que ningú no els pugui resoldre. Un dia arriba a dinar Eolo, un jugador d'antenes amb fama de faldiller, i aconsegueix guanyar-se el cor de Glòria; però Aeolus, al·lèrgic a les relacions duradores, deixa la noia després de només una nit junts, sense ni tan sols acomiadar-se.
Glòria, seduïda i abandonada, deixa la seva feina i marxa a la recerca del seu estimat. Viatja per tota Itàlia, travessant mars i muntanyes, platges i convents, coneixent tota mena d'humanitat. Després d'una llarga persecució, la noia aconsegueix finalment trobar l'Eolo, que, sorprès per la seva determinació, s'enamora d'ella al seu torn. Però a hores d'ara ja és massa tard: la Glòria, un cop assolit el seu objectiu, fuig, tornant a ser cambrera i a somiar amb una nova aventura.

## Repartiment

* Margherita Buy com a Gloria
* Paolo Hendel com a Eolo
* Silvio Orlando com a ministre
* Isaac George com a Ferruccio
* Delia Boccardo com a Sara
* Roberto Nobile com a comissari de policia
* Corso Salani com a Gommista

## Critica

* La construcció de la història decebe perquè els episodis (...) sovint van en cercles. (..) Margherita Buy sens dubte farà un llarg camí. Gian Luigi Rondi per a Il Tempo.
* En el seu irrealisme de faula, és una pel·lícula escapista que perd molt d'un cop a la segona part. Comentari del diccionari Morandini que assigna a la pel·lícula dues estrelles de cinc.
* Hi ha una atmosfera entre el cinema de Moretti i Fellini, però en general la comparació no aguanta. Comentari del diccionari Farinotti que assigna la pel·lícula dues estrelles sobre cinc

## Referències

* ↑ Gino Moliterno. The A to Z of Italian Cinema. Scarecrow Press, 2009, 2009. ISBN 978-0810868960.
* ↑ Thomas Riggs. Contemporary Theatre, Film and Television, Volume 73. Gale, Jan 19, 2007.
* ↑ Mo-Net s r l Milano-Firenze. «La settimana della sfinge (1990)». mymovies.it.
* ↑ MYmovies.it. «La settimana della sfinge». MYmovies.it.
* ↑ M. Morandini, Il Morandini 2003, Zanichelli 2002 - pag.1250
* ↑ Pino Farinotti, Il Farinotti 2009, Newton Compton Editori 2008 - pag 1802-1803

## Enllaços externs

* Tràiler a YouTube
# Lauderdale (Minnesota)

Lauderdale és una població dels Estats Units a l'estat de Minnesota. Segons el cens del 2000 tenia 2.364 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Lauderdale tenia 2.364 habitants, 1.150 habitatges, i 550 famílies. La densitat de població era de 2.173,2 habitants per km².
Dels 1.150 habitatges en un 19,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 37,2% hi vivien parelles casades, en un 7,7% dones solteres, i en un 52,1% no eren unitats familiars. En el 39,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 4,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,06 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,81.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 16,9% tenia menys de 18 anys, un 16,3% entre 18 i 24, un 38,7% entre 25 i 44, un 19,5% de 45 a 60 i un 8,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 32 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 94,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 39.063 $ i la renda mediana per família de 52.813 $. Els homes tenien una renda mediana de 33.542 $ mentre que les dones 31.059 $. La renda per capita de la població era de 23.293 $. Entorn del 3,4% de les famílies i el 9,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Lauderdale». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Lauderdale». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 7 agost 2010].
# Laques (diàleg)

Laques, també conegut com a Sobre la valentia (Λαχης η Περι ανδρειας), és un diàleg socràtic escrit per Plató, que tracta sobre el coratge.

## Protagonistes

Els protagonistes d'aquest diàleg són:
* Lisímac: fill d'Aristides d'Atenes el Just
* Melesies: pare de Tucídides
* Arístides: fill de Lisímac
* Laques: general dels atenencs
* Tucídides: fill de Melesies
* Nícies: general dels atenencs

## Argument

Lisímac i Melesies li demanen consells a Laques i a Nícies sobre si els seus fills haurien d'entrenar-se en l'exèrcit.
Després d'un temps busquen el consell de Sòcrates. En lloc de respondre la pregunta, Sòcrates pregunta quin és el principal propòsit que l'entrenament ha d'inculcar en els joves. Aquests, al seu torn, responen que el principal propòsit és inculcar "virtut", però més que tot "coratge". Llavors, Sòcrates discuteix després amb Laques i Nícies sobre el seu significat exacte.
Després, el diàleg s'enfoca en tres persones: Laques, Nícies i Sòcrates. Entre ells debaten diverses definicions de coratge.

## Referència bibliogràfica

* Diàlegs, vol. I (Defensa de Sòcrates. Critó. Eutífron. Laques), intr. i trad. de Joan Crexells, Barcelona, Fundació Bernat Metge, 1931. (català)

## Enllaços externs

* Laques (castellà)
# La Pineda (Moià)

La Pineda és una casa noucentista situada en el terme municipal de Moià (Moianès) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.
Està situada a l'extrem de ponent del nucli urbà de Moià. És al nord de la carretera de Vic, la N-141c, enlairada davant del Parc de Bombers d'aquesta vila.

## Descripció

És una casa d'estiueig de planta quadrada amb escala al mig. El material de construcció és la pedra que només es percep a la base i a les cantonades on hi ha grans blocs de pedra picada. A cada angle hi ha un escut també treballat en pedra. Té tres plantes. A la planta baixa hi ha estances, habitacions al primer pis i la golfa és destinada al lleure. La teulada és a quatre vents, amb un pinyó a la façana principal. El ràfec és de fusta. A l'entrada hi ha un porxo amb columnes, de factura clàssica, cobert per un terrat amb balustrada al nivell de la primera planta. La pedra picada que és visible és punxonada. Hi predominen les obertures.

## Història

Aquesta casa s'aixeca damunt d'una d'anterior construïda pels comtes d'Arolas i que s'havia ensorrat. D'aquí ve que a Moià l'anomenessin la Torre del Fang.
Durant la Guerra Civil Espanyola s'hi refugiaren les brigades internacionals, refugiats, tropes alemanyes... També fou hospital de primeres cures.
El sostre de la casa originàriament era de fusta i enmig s'hi aixecava una llanterna ornamental amb parallamps, focus... A principis dels seixanta es transformà la teulada: es va canviar la fusta i es va posar embigat de ferro.

## Referències

* 1 2 3 4 «La Pineda». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 agost 2014].