OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Gephyrocharax major

Gephyrocharax major és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 5,4 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Beni a Bolívia.

## Referències

* ↑ Eigenmann C. H. 1912. Some results from an ichthyological reconnaissance of Colombia, South America. Part I. (Contrib. Zool. Lab. Ind. Univ. Núm. 127.) Ind. Univ. Studies Núm. 16 (sic No. 8). 1-27.
* ↑ Eigenmann, C. H. & G. S. Myers 1929. The American Characidae (Part 5, and incl. Supplement by G. S. Myers, pp. 516-550). Mem. Mus. Comp. Zool. v. 43 (pt 5): 429-558, Pls. 57, 63, 70-74, 81-83, 94.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, Herbert Richard (1996): Exotic Tropical Fishes. T.F.H. Publications. ISBN 0-87666-543-1.
* Barriga, R. 1991. Peces de agua dulce del Ecuador. Revista de Información técnico-científica, Quito, l'Equador, Politécnica, XVI(3):7-88.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Lima, F. C. T.; Malabarba, L. R.; Buckup, P. A.; Pezzi da Silva, J. F.; Vari, R. P.; Harold, A.; Benine, R.; Oyakawa, O. T.; Pavanelli, C. S.; Menezes, N. A.; Lucena, C. A. S.; Malabarba, M. C. S. L.; Lucena, Z. M. S.; Reis, R. E.; Langeani, F.; Cassati, L.; Bertaco, V. A. «Genera Incertae sedis in Characidae». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003, p. 106–168. ISBN 9788574303611.
* Mills, D. i G. Vevers 1989. The Tetra encyclopedia of freshwater tropical aquarium fishes. Tetra Press, Nova Jersey. 208 p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319. ISBN 0471250317.
* Weitzman, S.H. i S.V. Fink 1985. Xenurobryconin phylogeny and putative pheromone pumps in glandulocaudine fishes (Teleostei: Characidae). Smithson. Contrib. Zool. (SCZ), 24 Dec., Núm. 421: i-iii + 1-121.
* Weitzman, S.H. 2003. Glandulocaudinae (Characins, tetras). p. 222-230. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.
# Gepepiris

Gepepiris (grec antic: Γηπαιπυρεως) va ser una princesa odrísia de Tràcia i reina del Bòsfor.
Era filla de Cotis III rei de Tràcia i d'Antònia Trifena, reina del Pont. Es va casar amb Aspurge rei del Bòsfor, que va regnar des d'abans de l'any 10 fins potser l'any 37. Gepepiris va regnar des del 37/38 fins al 39 aproximadament, i va assumir la regència en nom del seu fill, encara menor, Claudi Mitridates II.
Poc després Calígula va donar el regne a Polemó II per unificar el Regne del Pont i el Regne del Bòsfor, però la població es va revoltar i va donar el tron a Claudi Mitridates II, confirmat en el càrrec per l'emperador Claudi l'any 41 quan ja era major d'edat. Polemó va rebre Cilícia en compensació.
Gepepiris va tenir amb Aspurge dos fills: Mitridates II del Bòsfor i Cotis I del Bòsfor.

## Referències

* 1 2 Settipani, Christian. Continuité des élites à Byzance durant les siècles obscurs. París: De Boccard, 2007, p. 406-408. ISBN 9782701802268.
* ↑ Polemon II a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 434
# Brac de l'Arieja

El Brac de l'Arieja és una raça de gos de caça de tipus gos de mostra originària de l'Arieja, al sud de França. La raça es manté com a gos de caça, no com a mascota o per exposicions canines.

## Aparença

La raça és proporcionada i d'orelles caigudes. La cua està acoblada al cos i el seu pelatge és curt i negre principalment esquitxat de grans taques de colors taronja, fetge o castany al cap i a les orelles.
La seva grandària és d'uns 60-67 cm d'altura a la creu. Els gossos d'aquesta raça han d'aparèixer potents, robusts i forts però sense pesadesa excessiva.
Tenen un temperament ràpid i enèrgic. Molt independents, necessiten entrenament i activitat de forma molt regular, així com un raspallat freqüent.

## Referències

* ↑ cita publicació| autor = Fédération Cynologique Internationale| títol =ARIEGE POINTING DOG, Breed standard| version = 07.08.1998 | editorial =Fédération Cynologique Internationale| data =24-01-1996| url =http://www.fci.be/uploaded_files/177gb98_en.doc%7C%5BEnllaç+no+actiu%5D data = 2007-06-24

## Enllaços externs

* Brac de l'Arieja a Curlie
* Club du Braque de l'ariège - en francès Arxivat 2013-12-07 a Wayback Machine.
# Brac de Saint Germain

El Brac de Saint Germain (Braque Saint-Germain, FCI No. 115) és una raça de gos de caça versàtil d'origen francès. La raça es va crear cap al 1830 mitjançant l'encreuament de gossos anglesos i francesos de tipus pòinter.

## Vegeu també

* Brac del Borbonès
* Brac francès

## Enllaços externs

* Club du Braque Saint-Germain
* Brac de Saint Germain a Curlie
# Geometria discreta

La geometria discreta i la geometria combinatòria són branques de la geometria que estudien les propietats combinatòries d'objectes geomètrics discrets. La majoria de les preguntes, en geometria discreta, impliquen conjunts finits o discrets d'objectes geomètrics bàsics, com ara punts, línies, plans, cercles, esferes, polígons, etc.. La geometria discreta s'enfoca en les propietats combinatòries d'aquests objectes, per exemple: com s'intersecten l'un a l'altre, o com poden ser arranjats per cobrir un objecte més gran.
La geometria discreta té grans àrees en comú amb la geometria convexa i la geometria computacional, i està estretament relacionada amb temes com ara la geometria finita, l'optimització combinatòria, la geometria digital, la geometria diferencial discreta, la teoria de grafs, la geometria històrica i la topologia combinatòria.

## Història

Tot i que els poliedres i les tessel·lacions han sigut estudiats durant molts anys per gent com Kepler i Cauchy, la geometria discreta moderna té els seus orígens a finals del segle xix. Els primers assumptes estudiats van ser: la densitat de l'empaquetament de cercles de Thue, les configuracions projectives per Reye i Steinitz, la geometria de nombres de Minkowski, i el teorema dels quatre colors per Tait, Heawood i Hadwiger.

## Temes de la geometria discreta

* Poliedres i polítops
** Combinatòria polièdrica
** Polítops de reticle convex
** Polinomi d'Ehrhart
** Teorema de Pick
** Conjectura d'Hirsch
* Empaquetament, recobriment i tessel·lació
** Empaquetament de cercles
** Empaquetament d'esferes
** Conjectura de Kepler
** Quasicritalls
** Tessel·lacions aperiòdiques
* Rigidesa estructural i flexibilitat
** Teorema de Cauchy
** Poliedre flexible
* Estructures d'incidència
** Configuració
** Arranjament de línies
** Arranjament d'hiperplans
* Matroides orientats
* Teoria de grafs
** Traçat de grafs
** Graf polièdric
** Polígons de Thiessen
** Triangulació de Delaunay
* Complex simplicial
* Combinatòria topològica
** Lema de Sperner
** Mapa regular
* Reticle i grups discrets
** Grup de reflexió
* Geometria digital
* Geometria diferencial discreta
* Partició de conjunts geomètrics i transversals

## Bibliografia

* Bezdek, András; Kuperberg, W.. Discrete geometry: in honor of W. Kuperberg's 60th birthday. Nova York, N.Y: Marcel Dekker, 2003. ISBN 0-8247-0968-3.
* Brass, Peter; BraB, Peter. Research problems in discrete geometry. Berlín: Springer, 2005. ISBN 0-387-23815-8.
* Goodman, Jacob E. i O'Rourke, Joseph. Handbook of Discrete and Computational Geometry, Second Edition. Boca Raton: Chapman & Hall/CRC, 2004. ISBN 1-58488-301-4.
* Gruber, Peter M.. Convex and Discrete Geometry. Berlín: Springer, 2007. ISBN 3-540-71132-5.
* Matoušek, Jiří. Lectures on discrete geometry. Berlín: Springer, 2002. ISBN 0-387-95374-4.

## Vegeu també

* Matemàtica discreta
* Paul Erdős
# Germán Herrera

Germán Herrera (Granadero Baigorria (Santa Fe), 19 de juliol de 1983) és un futbolista argentí que ocupa la posició de davanter. Ha estat internacional en categories inferiors argentines, participant en el Mundial sub-20 de 2003. Comença a despuntar al Rosario Central i Club Atlético San Lorenzo de Almagro del seu país, sent cedit posteriorment al Grêmio brasiler, amb qui guanya el Campionat Gaucho.
El 2007 dona el salt a Europa per militar a la Reial Societat, però no té continuïtat, i quan acaba la temporada espanyola, retorna al seu país. Passa de nou per San Lorenzo i Gimnásia La Plata, sent cedit al Brasil una altra vegada, ara al Corinthians. Ací destaca amb 22 gols en 59 partits, que contribueixen a fer que el seu equip s'impose al Brasileirao Série B, siga finalista a la Copa do Brasil i cinquè al Paulista. A l'any següent retorna al Grêmio.
# Geórgios Koletis

Geórgios Koletis (en grec: Γεώργιος Κολέτης) va ser un ciclista grec que va competir a finals del segle xix i començaments del xx.
El 1896 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu d'Atenes, on va disputar dues proves del programa de ciclisme, els 10 km i 100 km. En la de 100 km va acabar en segona posició, per darrere del francès Léon Flameng, sent els únics finalistes en aquesta especialitat. Quan Flameng va creuar la línia d'arribada, Koletis havia fet 289 de les 300 voltes a realitzar. En la prova dels 10 km es va retirar després de 7 km degut a les lesions provocades per un enfrontament amb el seu compatriota Aristidis Konstandinidis.

## Referències

* ↑ «Georgios Koletis Bio, Stats, and Results» (en anglès). Arxivat de l'original el 2013-02-04. [Consulta: 14 juliol 2018].
* ↑ «Koletis Giorgos» (en anglès britànic). [Consulta: 27 juliol 2024].
* ↑ «Olympedia – Georgios Koletis». [Consulta: 27 juliol 2024].
# Ghjuventù Indipendentista

Ghjuventù Indipendentista (GI) és un sindicat estudiantil fundat en 1999 en la Universitat de Còrsega com a escissió de la Cunsulta di i Studienti Corsi. La seva creació parteix d'un supòsit: els joves corsos no disposen d'una estructura permanent per a inscriure's en la lluita independentista. Els sindicats corsos s'inscriuen en un rol exclusivament universitari i no poden respondre a les aspiracions de la joventut corsa. Reclamen el reconeixement de la nació corsa i la lluita contra la dominació colonial.
# Ghomrassen

Ghomrassen (àrab: غمراسن, Ḡumrāsin) és una ciutat de Tunísia, a la governació de Tataouine, situada uns 17 km al nord de Tataouine i uns 30 km al sud de Médenine. La municipalitat té 11.383 habitants. És capçalera d'una delegació amb una població de 21.640 habitants (cens del 2004).

## Economia

Ciutat agrícola, té a la rodalia tres ksur: Ksar Haddada (molt proper, al nord), Ksar Mrabtia (uns 3 km al sud) i Ksar El Ababsia (uns 10 km a l'est).

## Etimologia

El seu nom és amazic i vol dir ‘cap de tribu’.

## Administració

Com a delegació o mutamadiyya, duu el codi geogràfic 53 55 (ISO 3166-2:TN-12) i està dividida en set sectors o imades:
* Ghomrassen (53 55 51)
* El Ouaha (53 55 52)
* Ezzouhour (53 55 53)
* El Ghordhab (53 55 54)
* El Ferch (53 55 55)
* Guermassa (53 55 56)
* Ksar El Haddada (53 55 57)
* Nouvelle Medina (53 55 58)
* Ksar El Mourabitine (53 55 59)
* Oued El Khil (53 55 60)
Al mateix temps, forma una municipalitat o baladiyya (codi geogràfic 53 13).

## Referències

* ↑ المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] «المصنف الوطني لترميز الوحدات الإدارية» (en àrab i francès). [Publicacions de l'Institut Nacional d'Estadística]. المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] [Tunis], 01-12-2012, pàg. 120-122. ISSN: 1737-7838 [Consulta: 18 agost 2021].
* ↑ المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] «المصنف الوطني لترميز الوحدات الإدارية» (en àrab i francès). [Publicacions de l'Institut Nacional d'Estadística]. المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] [Tunis], 01-12-2012, pàg. 161. ISSN: 1737-7838 [Consulta: 18 agost 2021].
# Ghjuvan Petru Lucciardi

Ghjuvan Petru Lucciardi (Santo-Pietro-di-Tenda, 1862 - París, 1928) fou un escriptor cors. Provenia d'una família d'agricultors, i va emprar els pseudònims d'U Muntagnolu i U Paisanu. Estudià a Ajaccio i treballà com a director d'escola fins que es traslladà a la seva família a París, d'on ja no hi va tornar. Escrivia en cors per tal d'expressar la intimitat dels seus sentiments. Col·laborà a A Tramuntana i A Muvra.

## Obres

* I Galli rivali (1909)
* A Greva di e ghjuvannotte (1909)
* A Vindetta di Lilla (1911)
* Maria Gentile (1912)
* U martiriu di Santa Devota (1912)
* La schiodazione (1931)
# Camden Point

Camden Point és una població dels Estats Units a l'estat de Missouri. Segons el cens del 2000 tenia 484 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Camden Point tenia 484 habitants, 179 habitatges, i 146 famílies. La densitat de població era de 316,7 habitants per km².
Dels 179 habitatges en un 43,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 72,6% hi vivien parelles casades, en un 6,1% dones solteres, i en un 18,4% no eren unitats familiars. En el 14,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 5,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,7 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,02.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,7% tenia menys de 18 anys, un 7% entre 18 i 24, un 34,3% entre 25 i 44, un 22,7% de 45 a 60 i un 7,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 94,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 55.089 $ i la renda mediana per família de 57.344 $. Els homes tenien una renda mediana de 39.750 $ mentre que les dones 30.357 $. La renda per capita de la població era de 22.429 $. Entorn del 4,4% de les famílies i el 5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Camden Point». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Camden Point». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 8 agost 2010].
# Cabana de la Mata

La Cabana de la Mata és una obra de les Preses (Garrotxa) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Cabana de grans dimensions a la pairalia de La Mata. Forma un gran arc semicircular, i és sostinguda per grans bigues de fusta. A la part davantera hi ha una era, i a la part del darrere hi ha un portal treballat amb pedra que duu una creu i la data "MDcccIV". A una finestra també treballada amb pedra hi llegim a la llinda "terra de dit Fructu Suu Psaume 66". Hi ha dos desaigües de canaleres de pedra amb forma de cap de bèstia. Destaca aquesta cabana per les seves grans dimensions així com pel gran arc semicircular.

## Història

El Mas de La Mata és citat per primera vegada l'any 971 en un document en que el Bisbe reconeix els bens del Comte de Besalú. La pairalia manté la noblesa pagesa, l'arbre genealògic que conserva la família ens duu fins a l'any 1099.

## Referències

* 1 2 «Cabana de la Mata». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 28 febrer 2019].
# Caixa de Pensions per a la Vellesa i d'Estalvis (Vic)

La Caixa de Pensions per a la Vellesa i d'Estalvis és una obra noucentista de Vic (Osona) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Casa de pisos que fa xamfrà entre el c/ Verdaguer i la Rmabla Davallades. Consta de planta baixa i tres pisos. L'estructura de la planta i de l'alçat són un xic complexes. El portal principal es troba a l'angle que formen els dos carrers, formant una cúpula a la part superior. La planta baixa i el primer pis són més alts que la resta de l'edificació. Presenta alguns elements ornamentals d'inspiració clàssica com són alguns frontons semicirculars i columnes corínties. És construïda bàsicament amb pedra artificial. L'estat de conservació és bo.

## Història

Aquest edifici es troba entre la Rambla, és a dir fora l'antic recinte emmurallat, i el c/ Verdaguer que s'obrí arran de la construcció de l'estació ferrocarril, que s'inaugurà el 1875 i es reformà al 1910. L'edifici de la Caixa no es construí fins al 1928 i es reformà vers la dècada dels anys 40 del segle xx. Com indica a la placa commemorativa que ostenta l'edifici, datada del 4 de juny de 1949, l'edifici està dedicat a Gabriel d'Aviles (1735-1810), virrei del Perú. És obra de l'arquitecte Domènech Verdaguer.
Inscripció de la placa: "Gabriel de Aviles 1735-1810 Virrey del Perú. Gobernador capitan general y presidente de la Real Academia de Lima/ Virrey gobernador y capitan general de las provincias del rio de Plata. Presidente de la Real Audiencia de Buenos Aires/ Capitan general y presidente de la Real Audiencia de Chile/ La ciudad de Vic erige esta memoria a su hijo insigne".

## Referències

* 1 2 3 «Caixa de Pensions per a la Vellesa i d'Estalvis». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 octubre 2017].
# Caixa de Pensions per a la Vellesa i d'Estalvi (Sabadell)

La Caixa de Pensions per a la Vellesa i d'Estalvi és una obra de Sabadell (Vallès Occidental) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edifici neogòtic format per planta baixa, quatre plantes i una cinquena planta, on hi ha un àtic amb un terrat cobert de pèrgoles. La façana presenta una composició simètrica i presenta elements medievalistes com per exemple la finestra coronella del primer pis.
A la planta baixa hi ha grans finestres d'arc i columnes. Les obertures de la resta de la façana destaquen pel color del seu emmarcat. L'edifici està coronat per un grup escultòric de Frederic Marés Deulovol.

## Història

El 1921 es fa el primer projecte de l'arquitecte Lluís Planas i el1923 es fa el segon (Enric Sagnier). En el 1950 es va reformar la façana (J. Padrós) i dos anys més tard s'afegí dues plantes i un àtic.

## Referències

* 1 2 3 «Caixa de Pensions per a la Vellesa i d'Estalvi». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r novembre 2017].

## Enllaços externs

* Caixa de Pensions per a la Vellesa i d'Estalvi Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine., fitxa del catàleg de l'Ajuntament
# Cal General (Clariana de Cardener)

Cal General és una masia situada al municipi de Clariana de Cardener, a la comarca catalana del Solsonès. Es té constància de l'edificació des del segle xix., sent una casa gran de procedència medieval. Pertany a l'entitat de població de Sant Just i Joval.
És una construcció habitual al territori a base de pedra i teula; amb paredat i morter, carreus escairats en cantonades i obertures, coberta a dues aigües.
La masia es troba a 692 m d'altitud, a uns 460 m de Bajona, a 300 m de la rasa Perpètua, prop d'on desemboca al Pantà de Sant Ponç. La trobem envoltada de camps de conreu que es situen en la plana que limiten amb les costes formades de pinedes de pinassa.

## Referències

* ↑ Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». www.gencat.cat. Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 01-01-2015.
* ↑ «Cal General (Clariana de Cardener)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 Antoni Bach i Riu. Consell Comarcal del Solsonès. Masies del Solsonès, abril 1995, p. 70. D.L. L-418/95.
* 1 2 3 4 «Clariana de Cardener - Pla especial urbanístic del Catàleg de masies i cases rurals (expedient 2011 / 044133 / N)» (pdf) p. 90. Ajuntament de la Clariana de Cardener, 2011. [Consulta: 11 gener 2024].
* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Ghorbandar

Ghorbandar (o Ghodbandar) és un port de Maharashtra, a l'illa de Salsette, a l'antic districte de Thana (16 km al nord-oest de Thana), avui a la conurbació de Mumbai (Bombai), Índia, a l'esquerra del riu Bassein. La població el 1901 era de 646 habitants.
Se suposa que era la Hippohira de Ptolemeu. Sota domini portuguès des del segle xvi, va ser assetjada pel maratha Sivaji el 1672 però no la va poder ocupar. Finalment els marathes la van conquerir en un altre atac el 1737, i la guarnició portuguesa exterminada. Apareix esmentada pels portuguesos com Grebondel. Queden restes d'edificis colonials i religiosos portuguesos.

## Referències

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
# Ca l'Ouet

Ca l'Ouet és una masia situada al municipi de Montagut i Oix, a la comarca catalana de la Garrotxa.

## Referències

* ↑ «Ca l’Ouet». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Puigjaner, Josep-Maria. Nomenclàtor oficial de toponímia major de Catalunya. Barcelona: Institut d'Estudis Catalans, 2003, p. 593. ISBN 978-84-393-6189-3.
# Sankertown

Sankertown és una població dels Estats Units a l'estat de Pennsilvània. Segons el cens del 2000 tenia 680 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Sankertown tenia 680 habitants, 248 habitatges, i 177 famílies. La densitat de població era de 937,7 habitants/km².
Dels 248 habitatges en un 28,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 54% hi vivien parelles casades, en un 12,9% dones solteres, i en un 28,6% no eren unitats familiars. En el 24,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 8,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,63 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,06.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 21% tenia menys de 18 anys, un 9,9% entre 18 i 24, un 27,4% entre 25 i 44, un 26,5% de 45 a 60 i un 15,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 96,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 35.208$ i la renda mediana per família de 42.143$. Els homes tenien una renda mediana de 31.172$ mentre que les dones 17.333$. La renda per capita de la població era de 13.728$. Entorn del 9,2% de les famílies i el 10,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Sankertown». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Sankertown». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.