OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Butasan

Butasan (també conegut com a Mr. Pig, Pig and Bombers o Psycho Pig UXB) és un joc d'arcade creat el 1987 per Jaleco.
Poden jugar-hi 1 o 2 jugadors controlant un porc amb l'objectiu d'eliminar la resta de porcs que apareixen en una pantalla estàtica tot tirant-los-hi bombes. Les bombes apareixen aleatòriament a l'inici de cada pantalla i també poden ser recollides i llançades pels altres porcs contraris controlats per l'ordinador. Totes les bombes tenen un número que va comptant enrere, després del qual exploten independentment si han estat llençades o si un porc l'està manipulant en aquell mateix moment. Les bombes també exploten en entrar en contacte amb un altre porc cop un cop llençades i, abans d'aturar-se, poden rebotar pels marges de la pantalla.
Al llarg del joc van apareixent diversos ítems que proporcionen avantatges al jugador que els recull, com ara un gas que fa que tots els altres personatges es dormin, una bola d'arròs per a córrer més ràpid o una armilla de protecció per a no perdre una vida quan es rebi un impacte de bomba.
Cada pantalla/nivell comença amb el xiulet d'inici d'un porc que fa d'àrbitre i acaba quan han mort tots els porcs contrincants. L'àrbitre té cura d'anar reomplint la pantalla de més bombes a mesura que s'esgoten.
En cada nivell poden anar apareixent nous tipus de porc contrincants amb un color distintiu i amb un comportament que els fa més difícils de ser eliminats (més ràpids, més agressius o bé necessiten més d'un impacte per a ser eliminats).
Cada cert nombre de pantalles hi ha un mini-joc de bonificació consisteix a colpejar porcs que van apareixent/desapareixent aleatòriament d'uns forats, a l'estil del clàssic Whac-A-Mole. Algunes referències mencionaven que de fet es tractava de truges a les quals se'ls hi havia de fer petons.
El joc va ser publicat en diversos sistemes de microordinadors domèstics com ara ZX Spectrum, MSX, Commodore 64 i Amstrad CPC per U.S. Gold amb el nom de Psycho Pig U.X.B.

## Polèmica

El joc va ser motiu de polèmica en ser publicitat en algunes revistes del sector amb un cartell d'una model semi-nua.

## Referències

* ↑ «Erbe 88» (en espanyol). [Consulta: 6 març 2016].
* ↑ Psycho Pig U.X.B. review Arxivat 2009-03-15 a Wayback Machine. en ysrnry.co.uk
* ↑ «“Psycho Pigs U.X.B. / Butasan” [Home Computer [GB] - Video game Print Ads]». [Consulta: 6 març 2016].
* ↑ «Imatge del cartell polèmic».
* ↑ «Queixes en una revista arran del cartell».

## Enllaços externs

* Butasan en Killer List of Videogames (en anglès)
* Pyscho Pig U.X.B. en World of Spectrum (en anglès)
* Emulació en línia de la versió Amstrad
# Font de la Mansa

La Font de la Mansa de la Roca del Vallès es troba al Parc de la Serralada Litoral, la qual és una font molt ben arranjada, urbanitzada de forma senzilla i situada en un indret tranquil.

## Entorn

Les capçades de dos pins altíssims i diversos roures formen una espessa cúpula damunt de la font. A més, les falgueres d'aquest indret i el petit banc de pedra al costat de la font, i mirant barranc avall, arrodoneixen el pintoresquisme del paratge.

## Descripció

És un font en fornícula (tan habitual al Parc de la Serralada Litoral), coberta d'heura i de proporcions equilibrades. Està enclavada al bell mig del feréstec i pronunciat barranc del torrent de Can Company, on la humitat del torrent ha permès als arbres créixer a gust (n'hi ha dos que són inclosos en el Catàleg d'Arbres i Arbredes Monumentals de la Roca del Vallès: el Pi i el Roure de la Font de la Mansa).

## Accés

És ubicada a la Roca del Vallès: pujant pel GR del Meridià verd des de la Roca del Vallès, a 900 m passada la Roca Foradada de Can Planes. Un pal indicador a peu de pista indica l'accés a la font, a 200 metres. Coordenades: x=445132 y=4603723 z=279.

## Referències

* 1 2 3 4 Triquell i Salomé, Adrià, 2012. Parc de la Serralada Litoral (Història i Itineraris). Editorial Piolet, Barcelona. ISBN 9788415075615. Pàg. 112.

## Enllaços externs

* Fonts naturals, aigua, muntanya i més (català)
* Wikiloc (català)
* Llibre-Guia de la Serralada Litoral - Història i itineraris Arxivat 2015-11-17 a Wayback Machine. (català)
* Flickr (català)
# Stockbridge (Massachusetts)

Stockbridge és una població dels Estats Units a l'estat de Massachusetts. Segons el cens del 2000 tenia 2.276 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Stockbridge tenia 2.276 habitants, 991 habitatges, i 567 famílies. La densitat de població era de 38,3 habitants/km².
Dels 991 habitatges en un 18,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 47,4% hi vivien parelles casades, en un 6,9% dones solteres, i en un 42,7% no eren unitats familiars. En el 36,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 15,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,06 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,67.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 15,2% tenia menys de 18 anys, un 6,3% entre 18 i 24, un 22,5% entre 25 i 44, un 33,5% de 45 a 60 i un 22,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 49 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 87,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 48.571 $ i la renda mediana per família de 59.556$. Els homes tenien una renda mediana de 32.500 $ mentre que les dones 27.969$. La renda per capita de la població era de 32.499$. Entorn de l'1,7% de les famílies i el 8,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Stockbridge». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 3 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Stockbridge». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Fezouata

Fezouata (àrab: فزواطة, Fazwāṭa; amazic: ⴼⵣⵡⴰⵟⴰ) és una comuna rural de la província de Zagora, a la regió de Drâa-Tafilalet, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 9.416 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Flavola (cràter)

Flavola és un cràter amb coordenades planetocèntriques de -8.86 ° de latitud nord i 329.88 ° de longitud est, sobre la superfície de l'asteroide del cinturó principal (4) Vesta. Fa 2.87 km de diàmetre. El nom adoptat com a oficial per la UAI el cinc de febrer de 2014. i fa referència a una verge vestal romana.

## Referències

* ↑ "Flavola (cràter)". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Wildfang,Robin Lorsch. Routledge. Rome’s Vestal Virgins: A study of Rome’s Vestal priestesses in the late Republic and early Empire, 2006.
# Ira Hayes

Ira Hayes (Sacaton, Arizona, 1923 - Bapchule, Arizona, 1955) era un indi pima, fill d'agricultors pobres, que es va allistar a la marina durant la Segona Guerra Mundial. El 23 de febrer del 1945 fou un dels que alçà la bandera americana a Iwo Jima, fet immortalitzat en una fotografia de Joe Rosenthal. Però convertir-se en heroi, cosa que no comprenia, ja que fou un dels pocs supervivents, el convertí en una mena d'atracció de fira i el va fer caure en l'alcoholisme. Va morir ofegat en una tanca després del memorial d'Iwo Jima davant del president Dwight D. Eisenhower del 1955. La seva tràgica vida va inspirar el film The Outsider (1961), protagonitzat per Tony Curtis, i la cançó "The Ballad of Ira Hayes" de Peter LaFarge popularitzada per Johnny Cash i Bob Dylan:
| « | :Chorus: Call him drunken Ira Hayes He won't answer anymore Not the whiskey drinkin' Indian Nor the Marine that went to war Gather round me people there's a story I would tell About a brave young Indian you should remember well From the land of the Pima Indian A proud and noble band Who farmed the Phoenix valley in Arizona land Down the ditches for a thousand years The water grew Ira's peoples' crops 'Till the white man stole the water rights And the sparklin' water stopped Now Ira's folks were hungry And their land grew crops of weeds When war came, Ira volunteered And forgot the white man's greed Chorus There they battled up Iwo Jima's hill, Two hundred and fifty men But only twenty-seven lived To walk back down again And when the fight was over And when Old Glory raised Among the men who held it high Was the Indian, Ira Hayes Chorus Ira returned a hero Celebrated through the land He was wined and speeched and honored; Everybody shook his hand But he was just a Pima Indian No water, no home, no chance At home nobody cared what Ira'd done And when did the Indians dance Chorus Then Ira started drinkin' hard; Jail was often his home They'd let him raise the flag and lower it like you'd throw a dog a bone! He died drunk one mornin' Alone in the land he fought to save Two inches of water in a lonely ditch Was a grave for Ira Hayes Chorus Yeah, call him drunken Ira Hayes But his land is just as dry And his ghost is lyin' thirsty In the ditch where Ira died | » |
| — The Ballad of Ira Hayes |||

## Enllaços externs

* Els qui alçaren la bandera d'Iwo Jima Arxivat 2020-07-03 a Wayback Machine.
# Butanoat d'etil

El butirat d'etil, butanoat d'etil o èter butíric és un èster amb la fórmula CH₃CH₂CH₂COOCH₂CH₃. És soluble en propilen glicol, oli de parafina i querosè. Té una olor afruitada similar a la pinya tropical o l'albercoc entre moltes altres fruites.

## Usos

Es fa servir com gust artificial que sembla el del suc de taronja o pinya tropical en begudes alcohòliques (per exemple, en martinis, daiquiris, etc.), com a solvent en productes de perfumeria i en plastificants per a la cel·lulosa. Resulta molt barat i és molt usat.

## Producció

Es pot sintetitzar per la reacció de l'etanol amb àcid butíric essent aquesta una reacció de condensació.

## Referències

* ↑ http://www.newyorker.com/online/blogs/books/2009/05/ask-an-academic-orange-juice.html

## Enllaços externs

* MSDS sheet
* Sorption of ethyl butyrate and octanal constituents of orange essence by polymeric adsorbents Arxivat 2009-05-01 a Wayback Machine.
* Biosynthesis of ethyl butyrate using immobilized lipase: a statistical approach Arxivat 2009-05-01 a Wayback Machine.
# Fol·licle

«Fol·licle» té aquests significats:
* Fol·licle (fruit), fruit sec que prové d'un únic carpel, que es caracteritza per obrir-se quan és madur per una sutura ventral
* Fol·licle pilós, part de la pell que permet a un cabell de créixer
* Fol·licle preovulatori o fol·licle de De Graaf, vesícula de l'ovari que conté els òvuls
* Fol·licle sebaci, glàndula de la pell encarregada de secretar greixos
Viccionari
# Sinjani

Sinjani (en rus: Синжаны) és un poble de l'óblast de Vladímir, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 276 habitants. Pertany al districte municipal de Mélenki.

## Referències

* ↑ Серёгин А. П. Флора Владимирской области: конспект и атлас. — Тула: Гриф и К, 2012. — 620 с.
* ↑ «В.Г. Добронравов. Историко-статистическое описание церквей и приходов Владимирской епархии: Вып. 4: Меленковский, Муромский, Покровский и Судогодский уезды. - 1897». Arxivat de l'original el 2018-05-09.
# Fondespatla

Fondespatla és una vila i municipi de la comarca del Matarranya a la província de Terol (Aragó). Situada a mig camí per la carretera que va de Vall-de-roures a Pena-roja i Mont-roig de Tastavins, segons l'eminent filòleg Joan Coromines i l'Institut d'Estudis Catalans, lo nom vindria de focem (de) spathula, lo congost del petit espadat. Lo poble és edificat en un estret de muntanyes, entre Sant Miquel i la Penya del Corb, malgrat que també pot fer referència a una font que brolla prop de la població.

## Edificis

L'església parroquial, dedicada a Sant Salvador, d'estil gòtic, malgrat que ha sofert reformes posteriors, presideix una plaça, situada a l'entrada de la vila, on hi ha també un important casalici d'estil renaixentista amb façanes a la plaça i al carrer Major, amb un gran ràfec i amb un escut d'armes i la inscripció <Joan Pastor, any 1546> al damunt de la porta. Al cor de l'església es conserva un magnífic orgue construït al voltant de 1704 per Francesc Turrull. La casa de la vila és un antic palau renaixentista amb elements gòtics que ha estat declarat monument historicoartístic. Dintre l'Ajuntament hi ha una talla de Sant Miquel, d'estil gòtic primitiu i de gran mèrit, i també una gran col·lecció de documents que conserva l'arxiu municipal de l'època medieval.

## Història

La història de Fondespatla, malgrat que amb alguns matisos, corre paral·lela a la de Vall-de-roures i el que es coneix com a Pena d'Asnarlagaia. Fou conquerida pels senyors de la casa de Torroja, que lluitaven sota la bandera del comte Ramon Berenguer IV i la del seu fill, lo rei Alfons lo Cast. Per esta raó, totes estes terres foren donades, lo 24 de juliol de 1175, al bisbe de Saragossa Pere de Torroja i al capítol de Sant Salvador d'aquella ciutat. Lo bisbe infeudà Vall-de-roures i les seves aldees al canonge Fortuny Robert. Poc temps després apareix Fondespatla. Este i la seua muller Ermessenda l'any 1262 en vengueren la jurisdicció a Llop Guillem d'Oteiza, senyor de Vall-de-roures.

## La Torre del Visco

Sortint de Fondespatla en direcció a Vall-de-roures, 6 km i a l'esquerra, s'hi troba un senyal que indica la Torre del Visco. Per un llarg camí sense asfaltar, tortuós per les corbes però a vegada delitós, després de 5.5 km. s'arriba a un gran mas. Lo mas tot fet de pedra, té una torre construïda el 1449 i s'aixeca al mig d'una finca de 80 hectàrees, envoltada de jardins romàntics i oliveres, a la vora de l'aigua del riu Tastavins, que hi fa una petita badina.

## Referències

* ↑ Galerada El Matarranya, Crònica de viatge, Editor Magí Suñé Horta de Sant Joan, La Catalunya per descobrir, pàgs. 74-77 (ISBN 84-923584-0-8)

## Bibliografia

* Gran Enciclopèdia Aragonesa, Fuentespalda Arxivat 2016-09-20 a Wayback Machine.
# Fletxa Valona 1947

La Fletxa Valona 1947 fou l'11a edició de la cursa ciclista Fletxa Valona. Es disputà el 15 de juny de 1947, entre Mons i Lieja, sobre un recorregut de 276 kilòmetres. El vencedor fou el belga Ernest Sterckx, que s'imposà en solitari en l'arribada a Lieja. Els també belgues Maurice Desimpelaere i Gustave Van Overloop completaren el podi.

## Classificació final

| | Ciclista | Equip | Temps |
| 1 | Ernest Sterckx (BEL) | Alcyon-Dunlop | 8h 43' 00" |
| 2 | Maurice Desimpelaere (BEL) | Alcyon-Dunlop | + 1' 20" |
| 3 | Gustave Van Overloop (BEL) | L'Express | + 1' 20" |
| 4 | Stan Ockers (BEL) | Groene Leeuw | + 2' 00" |
| 5 | Jean Breuer (BEL) | Rochet | + 3' 30" |
| 6 | Émile Masson (BEL) | Alcyon-Dunlop | + 8' 00" |
| 7 | Prosper Depredomme (BEL) | Dilecta | + 8' 00" |
| 8 | Jacques Geus (BEL) | Mondia | + 8' 00" |
| 9 | Guillaume Cappelmans (BEL) | Peugeot | + 9' 00" |
| 10 | Albert Pottgens (BEL) | Rochet | + 12' 40" |

## Referències

* ↑ «La Flèche Wallonne 1947». cyclingfever.com. [Consulta: 17 abril 2015].
* ↑ «11a edizione La Fléche Wallonne (1947)». museociclismo.it. [Consulta: 17 abril 2015].
* ↑ «La Fleche Wallone». cyclebase.nl. [Consulta: 17 abril 2015].

## Enllaços externs

* Web oficial
# Joan Arbona Mas

Joan Arbona Mas, Deu (Sóller, 1955) és un geòleg, naturalista, professor i polític balear.
Es va llicenciar en matemàtiques a la Universitat Autònoma de Barcelona el 1980. Ha exercit la docència com a professor d'ensenyament secundari. S'ha dedicat a cartografiar les zones litològiques de la Serra de Tramuntana, constituint un catàleg de més d'11.000 fotografies de roques. És membre de la Societat Espanyola de Geologia i va ser un dels fundadors del Museu Balear de Ciències Naturals de Sóller. El 1987 s'afilià al Partit Socialista de Mallorca. El 1991 encapçalà la candidatura d'aquest partit a les eleccions locals i fou elegit batle de Sóller. El 1992 perdé la batlia a conseqüència d'una moció de censura. El 1995 tornà encapçalar la candidatura del PSM i, amb un pacte amb el PSOE i Unió Mallorquina, fou elegit tinent de batle encarregat de l'àrea d'Hisenda i de l'elaboració del Pla General. Tornà ser elegit batle els anys 98-99 i, finalment, els anys 1999-2001.

## Referències

* ↑ Arbona Mas, Joan «La geologia de la vall de Sóller i Fornalutx a partir de la cartografia de detall». XIII Jornades d'Estudis Locals de Sóller i Fornalutx, 2019, pàg. 153-164.
* ↑ «Arbona Mas, Joan». A: Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 18. Palma: Promomallorca, p. 302. ISBN 84-8661702-2.
# Furgó de tren

* Per a altres significats, vegeu «Furgoneta».
Un furgó de tren és un vehicle ferroviari que acompanya un tren. Té una funció diferent a la resta dels vehicles del tren, per exemple: transportar paqueteria en trens de passatgers o persones en trens de mercaderies.
És un dels tres tipus de remolcs ferroviaris, al costat del vagó i el cotxe de passatgers.

## Furgons estàndard
### Furgons per a trens de passatgers

Els furgons per a trens de passatgers serveixen per a transportar paqueteria o correu durant un trajecte. Normalment, són un vehicle complet, encara que de vegades el furgó és una part d'un cotxe de viatgers, part d'un automotor, o fins i tot, part d'una locomotora.

### Furgons per a trens de mercaderies

Aquest tipus de furgó és un vagó de mercaderies que serveix d'allotjament a l'agent d'acompanyament dels trens de mercaderies.
Als Estats Units, el furgó de mercaderies, anomenat Caboose, servia sobretot per a vigilar el tren contra els bandits o els problemes tècnics com la ruptura de l'enganxall.

## Utilització

A l'època de les locomotores de vapor, els dos tipus s'utilitzaven com a amortidor entre les màquines, dures i pesades, i la resta del tren, de fusta, en cas que es produís una col·lisió.
Actualment, els furgons per a trens de viatgers han desaparegut de la majoria dels trens comercials i es dediquen sobretot a trens de proves. Els furgons per a trens de mercaderies han desaparegut perquè ja no cal que portin l'agent d'acompanyament.

## Furgons especials
### Furgó calefacció

Els cotxes de passatgers de l'època del ferrocarril de vapor incorporaven radiadors que funcionaven a força de vapor produït a les locomotores. L'arribada de les locomotores elèctriques i dièsel va deixar els cotxes sense vapor, de manera que es van crear furgons de calefacció que incloïen una caldera de vapor per a alimentar la resta del tren.
Els nous cotxes ja incorporaven radiadors elèctrics, que rebien electricitat a través de la locomotora. En el cas de les locomotores dièsel se'ls va incloure un generador elèctric.

### Furgó generador

Quan les calefaccions van ser canviades per radiadors elèctrics, una gran part dels furgons van ser transformats en furgons generadors dièsel amb una gran potència aparent. L'electricitat produïda s'utilitza per a la calefacció i serveis al tren (il·luminació, so...), quan la locomotora no proporciona electricitat o la que proporciona no és suficient.

### Furgó portacotxes

S'utilitzen en trens de passatgers autoexprés. Arriben als 160 km/h.

## Exemples de furgons
### Estat espanyol

Actualment a l'estat espanyol, les línies Talgo (excepte les sèries VII nocturnes) incorporen furgons generadors rotatius continus trifàsics de 1.800 revolucions/minut que s'activen en línies no electrificades o quan no es pot rebre corrent de la locomotora.

## Vegeu també

* Vagó de tren

## Referències

* ↑ «Furgó de tren». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Leptolalax liui

Leptolalax liui és una espècie d'amfibi que viu a la Xina i, possiblement també, al Vietnam.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Lau, M.W.N. & Baorong, G. 2004. Leptolalax liui. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 7 d'abril del 2008.
# Sven-David Sandström

Sven-David Sandström (30 d'octubre de 1942 - Högalid, 10 de juny de 2019) va ser un compositor clàssic suec d'òperes, oratoris, ballets i obres corals, així com obres orquestrals.

## Vida i carrera

Sandström va estudiar història de l'art i musicologia a la Universitat d'Estocolm. També va estudiar composició musical al "Royal College of Music", Estocolm. Va ser membre del professorat del "Royal College of Music", Estocolm, i de la "Jacobs School of Music" de la Universitat d'Indiana, Bloomington, on va ensenyar durant deu anys.
Entre les seves obres es troben The High Mass, un Rèquiem, concerts per a flauta travessera, guitarra, piano i violoncel, i l'òpera del 2001, Jeppe: The Cruel Comedy en llibret i dirigida originalment per Claes Fellbom, que va encarregar l'obra per al centenari de la companyia d'òpera sueca. Fellbom va traduir l'òpera a l'anglès i va dirigir la seva primera producció en aquest idioma a la Universitat d'Indiana el febrer de 2003. El 2006 es va representar lOrdet – en passion de Sandström el 24 de març a Estocolm. Algunes de les seves obres es van inspirar en importants obres corals de Bach i altres compositors, però reinterpretats a l'estil molt personal de Sandström. Aquests inclouen un conjunt dels sis textos de cantata de Bach en l'estructura de Bach (cor doble més coral de quatre parts), una reinterpretació del text de El Messies de Haendel encarregat i estrenat pel Oregon Bach Festival el 2009 i també interpretat al Rheingau Musik Festival aquest any, i obres de Henry Purcell.
La seva obra es basa en idees de la música modernista, la música minimalista, el jazz i la música popular. De fet, a l'acte II de Jeppe, el cor canta la línia "O Lord, Won't You Buy Me a Mercedes-Benz" en harmonia basada en la melodia original de Janis Joplin. També va incorporar elements de la música de Tejano a la seva obra.
Sandström va escriure partitures de pel·lícules per a Äntligen! (1984), i per a la pel·lícula de televisió Facklorna (1991), Lars Norén's Ett Ordena Hades (1996), i Gertrud (1999).

## Estudiants destacats

* Marie Samuelsson

## Referències

* ↑ Kompositören Sven-David Sandström död". Dagens Nyheter. 10 de juny de 2019. Consultat el 10 de juny de 2019.
* 1 2 James Kallembach(juliol de 2009). "Història personal: el compositor suec Sven-David Sandström ha construït una espectacular carrera europea creant obres molt personals". Opera News. 74(1). Consultat el 24 de juny de 2009.
* ↑ Broman PF. Ordet - en passió. Introducció a l'actuació de la ràdio sueca, consultat el 4 de gener de 2010
# Font de la Malallau

La Font de la Malallau és una font del terme municipal d'Abella de la Conca, a la comarca del Pallars Jussà, situada a la vall de Carreu.
Està situada al límit dels termes municipals d'Abella de la Conca i de Conca de Dalt, a l'antic terme d'Hortoneda de la Conca, a l'àmbit de l'antic poble d'Herba-savina. És a la dreta del riu de Carreu, a l'esquerra del barranc de la Malallau, a prop i al sud-oest d'on es troben els serrats de la Malallau i de la Cabanera.

## Etimologia

Malallau és l'aglutinació de mala llau, és a dir, una llau feréstega, emboscada, mala. Es tracta d'un ús antic, molt abundós en la geografia catalana, de l'adjectiu llatí mala, femení, en aquest cas, amb el significat original de dolenta utilitzat per a designar un indret on la natura ha fet que el lloc sigui emboscat o de difícil accés. Joan Coromines dedica força pàgines als topònims començats en mal- d'origen llatí.
D'altra banda, llau derivat del llatí labes (caiguda, esllavissada o ensorrada de pedres), terme molt utilitzat als Pallars per als barranquets curts i costeruts d'aquestes comarques.

## Referències

* ↑ Coromines, 1996.

## Bibliografia

* COROMINES, Joan. "Mal- (1)" i "Llau". A: Onomasticon Cataloniae. V. L-N. Barcelona: Curial Edicions Catalanes i la Caixa, 1996. ISBN 84-7256-844-X.