OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Nacho Murgui Parra

Ignacio «Nacho» Murgui Parra (Madrid, 25 d'abril de 1972) és un activista veïnal, músic i polític espanyol, regidor de l'Ajuntament de Madrid des de 2015.
Nascut el 25 d'abril de 1972 a Madrid, es va criar al madrileny barri d'Adelfas. Amb 13 anys va cofundar el Col·lectiu Adelfas Joves. És sociòleg de formació. Va ser vocalista del grup de hip-hop Hechos contra el decoro, amb qui va arribar a publicar dos àlbums musicals entre 1995 i 1999. Destacat activista veïnal, Murgui va participar en la creació del Centre Social Seco, i va ser president de la Federació Regional d'Associacions Veïnals de Madrid (FRAVM) entre maig de 2007 i abril de 2015, quan va deixar la seva presidència per incorporar-se a la candidatura d'Ara Madrid per a les eleccions municipals de 2015 a Madrid. Inclòs al número 2 de la llista, va resultar electe regidor de l'Ajuntament de Madrid.
Després de l'investidura com a alcaldessa de Manuela Carmena el 13 de juny de 2015, Murgui va ser nomenat com a segon tinent d'alcalde, regidor-president del districte de Retiro i com a titular de l'Àrea de Govern de Coordinació Territorial i Associacions, encarregant-se de la relació del consistori amb els districtes.
Candidat al número 7 de la llista de Més Madrid de cara a les eleccions municipals de 2019 a Madrid, va renovar l'acta de regidor, passant a l'oposició.

## Referències

* 1 2 3 Barcia, José Vicente. «Madrid es un paisaje de sufrimiento colectivo; hay que cambiarla de arriba a abajo». Público, 23-03-2015.
* ↑ Espinosa, Alfonso «Todos los concejales de distrito de Madrid. Parte I.». Revista Plácet, XXVI, 262, 01-11-2015, pàg. 50.
* 1 2 3 A.R «¿Quién es el número dos de la lista de Carmena acusado por 'El Mundo'?». eldiario.es, 19-05-2015.
* ↑ Villalba, Enrique. «Ignacio Murgui, reelegido presidente de la FRAVM». Madridiario, 06-03-2014.
* ↑ Junta Electoral de Zona de Madrid: «Elecciones Municipales 2015. Publicación de candidaturas. Fase proclamación». Boletín Oficial de la Comunidad de Madrid, 99, 28-04-2015, pàg. 349. ISSN: 1989-4791.
* ↑ «El nuevo Ayuntamiento de Madrid tendrá 9 concejalías y tres tenientes de alcalde». Europa Press, 14-06-2015.
* ↑ Junta Electoral de Zona de Madrid: «Publicación candidaturas. Fase proclamación». Boletín Oficial de la Comunidad de Madrid, 101, 30-04-2019, pàg. 379. ISSN: 1989-4791.
# Mort a Venècia

«Mort a Venècia» té aquests significats:
* Literatura: La mort a Venècia, novel·la de 1912 de l'escriptor Thomas Mann (títol original Der Tod in Venedig)
* Cinema: Morte a Venezia, pel·lícula de 1971 dirigida per Luchino Visconti
* Música: Mort a Venècia (Britten), òpera de 1973 de Benjamin Britten (títol original Death in Venice)
# Múscul flexor llarg del dit gros del peu

El múscul flexor llarg del dit gros del peu (musculus flexor hallucis longus), és un múscul humà que està situat al panxell, en un nivell més profund que el tríceps sural. Quan es contreu produeix la flexió del dit gros del peu.
És un dels tres músculs profunds del compartiment posterior de la cama que es connecta distalment a la superfície plantar del dit gros del peu. Els altres músculs profunds són el flexor llarg dels dits i el tibial posterior; el tibial posterior és el més poderós d'aquests músculs profunds. Els tres músculs estan innervats pel nervi tibial que és una branca del nervi ciàtic.
S'insereix a la part posterior del terç inferior del peroné i en la superfície plantar o inferior de la base de l'última falange del dit gros del peu.
Igual que els músculs flexor llarg dels dits i tibial posterior, el músculs flexor llarg del dit gros actua fent possible la flexió plantar i la inversió del peu. No obstant, a més a més, també actua en la flexió del dit gros del peu i ajuda a la supinació del turmell.

## Notes

* ↑ Tant el Diccionari enciclopèdic de medicina com el Termcat coincideixen en la denominació, un fet força excepcional.

## Referències

* 1 2 3 «múscul». Diccionari enciclopèdic de medicina. Enciclopèdia Catalana, S.A. 1997-2010. Arxivat de l'original el 2012-10-02. [Consulta: 22 març 2015].
* ↑ Anatomía y movimiento humano: Estructura y funcionamiento. Accés el 4 de febrer de 2011.
* ↑ Hopkinsmedicine. Sistema nerviós perifèric (anglès). Accés el 22 de març de 2015.
* ↑ Washington.edu: Flexor hallucis longus (anglès). Accés el 22 de març de 2015.
    Aquest article incorpora text de l'edició de l'Anatomia de Gray en domini públic.

## Galeria d'imatges

* Tendó del múscul, realçat.
* Beines dels tendons al voltant de la cara medial del turmell. El flexor llarg del dit gros és visible a la part inferior central.
* Ossos de la cama dreta. Superfície posterior.
* Calcani esquerre. Superfície inferior.
* Ossos del peu dret. Superfície plantar.
* Secció coronal a través de les articulacions talocrural i talocalcaneal de la dreta.
* Músculs de la part posterior de la cama. Capa profunda.
* Músculs de la planta del peu. Segona capa.
* El múscul popliti, el tibial posterior, i les artèries peroneals.

## Enllaços externs

* LUC fhl
* -281739185 al GPnotebook
* Figura anatòmica: 15:st-04 a Human Anatomy Online, SUNY Downstate Medical Center
* PTCentral Arxivat 2010-07-15 a Wayback Machine.
# Múscul flexor curt del dit gros del peu

El múscul flexor curt del dit gros del peu (musculus flexor hallucis brevis), és un múscul humà que està situat a la planta del peu, entre l'abductor del dit gros i el flexor curt dels dits.
S'origina a la zona medial de la superfície inferior de l'os cuboide, de la porció contigua amb el tercer cuny i de la prolongació del tendó del tibial posterior. Es divideix en dues parts que s'insereixen en els costats lateral i medial de la base de la primera falange del dit gros. Hi ha un os sesamoide en cada inserció. En la part medial combina amb l'abductor del dit gros previ a la seva inserció i la part lateral ho fa amb l'adductor del dit gros. El tendó del flexor llarg del dit gros jeu en un solc entre els dos. La porció lateral es descriu de vegades com el primer interossi plantar.
Està innervat pel nervi plantar medial i la seva contracció produeix la flexió de l'articulació metatarsofalàngica del primer dit del peu, col·laborant per tant en l'acció del flexor llarg del dit gros.
És irrigat per l'artèria plantar medial o externa.
L'origen pot variar. A vegades rep fibres del calcani o del lligament plantar llarg. A vegades està absent l'origen en l'os cuboide i a vegades pot inserir-se en la primera falange del segon dit.

## Notes

* ↑ Coincideixen en la denominació tant el Diccionari enciclopèdic de medicina com el Termcat. Així apareix al Diccionari d'anatomia. Barcelona: Fundació Barcelona, 1993. 435 p. (Diccionaris terminològics) ISBN 84-88169-06-X

## Referències

* 1 2 3 4 «múscul». Diccionari enciclopèdic de medicina. Enciclopèdia Catalana, S.A. 1997-2010. Arxivat de l'original el 2012-10-02. [Consulta: 27 març 2015].
* ↑ Anatomía y movimiento humano: Estructura y funcionamiento. Accés el 4 de febrer de 2011.
    Aquest article incorpora text de l'edició de l'Anatomia de Gray en domini públic.

## Galeria d'imatges

* Ossos del peu dret. Superfície plantar.
* Flexor curt del dit gros del peu
* Flexor curt del dit gros del peu

## Enllaços externs

* LUC fhbf
* -449511347 al GPnotebook
* Flexor+hallucis+brevis al Diccionari d'eMedicine
* PTCentral Arxivat 2010-07-15 a Wayback Machine.
# Nanjō

Nanjō (南城市, Nanjō-shi, okinawenc: Nanjoo) és una ciutat del sud de l'illa d'Okinawa de la prefectura d'Okinawa, al Japó. Fou establerta l'1 de gener de 2006 com a resultat de la fusió de la ciutat de Sashiki amb els pobles de Chinen, Ozato i Tamagusuku del districte de Shimajiri.
El 2015 tenia una població estimada de 42.178 habitants. És la ciutat menys poblada de la prefectura d'Okinawa.

## Referències

* ↑ «Population of Cities» (XLS) (en japonès). Statistics Bureau of Japan, 01-01-2015. [Consulta: març 2016].

## Enllaços externs

* Pàgina web de l'ajuntament de Nanjō (japonès)
# Monthly Review

Monthly Review és una revista socialista independent publicada 11 vegades a l'any a Nova York.
Va ser fundada per Paul Sweezy i Leo Huberman, professor d'economia de la Universitat Harvard, el 1949, convertint-se en el primer editor. El periòdic The New York Times va descriure Sweezy com «l'intel·lectual i editor marxista més destacat de la nació durant la Guerra Freda i l'era del maccarthisme», en els anys 50. Per aquest motiu va ser assenyalat i perseguit com a activista subversiu. El cas de Monthy Review va arribar a la Cort Suprema dels Estats Units i va ser considerat una fita en la lluita per la llibertat d'expressió.
Al primer número es va publicar el mític assaig d'Albert Einstein titulat Per què el socialisme? A més d'Einstein, altres col·laboradors de la revista han estat William Edward Burghard Du Bois, Jean-Paul Sartre, Fidel Castro, Che Guevara, Malcolm X, G. D. H. Cole, Eduardo Galeano, Charles Wright Mills, Daniel Ellsberg, Noam Chomsky, Edward Palmer Thompson, Ralph Miliband, Joan Robinson i Isabel Allende. La línia editorial d'aquesta publicació ha estat sempre antiimperialista, encara que s'ha mantingut independent dels compromisos polítics del moment.

## Editors

Monthly Review ha tingut sis editors fins avui:
* Paul Sweezy, des de 1949 fins a la seva mort, el 2004.
* Leo Huberman, des de 1949 fins a la seva mort, el 1968.
* Harry Magdoff, des de 1969 fins a la seva mort, el 2006.
* Ellen Meiksins Wood, 1997-2000.
* Robert McChesney, 2000-2004.
* John Bellamy Foster, des de maig de 2000 fins a l'actualitat.[cita

## Referències

* ↑ Simon, John J. (en inglés). «Paul Sweezy.» The Guardian. Consultat el 19 de desembre de 2015.
* ↑ Peregrín Otero, Carlos. Introducción a la lingüística transformacional: retrospectiva de una confluencia, Prólogo XIV. Siglo XXI, 1989. En Google Books. Consultado el 19 de diciembre de 2015.

## Enllaços externs

* Lloc web
# Nastri d'argento 1976

Els Nastri d'argento 1976 foren la 31a edició de l'entrega dels premis Nastro d'Argento (Cinta de plata) que va tenir lloc el 1976.

## Guanyadors
### Millor director

* Michelangelo Antonioni - Professione: reporter
* Francesco Rosi - Cadaveri eccellenti
* Mario Monicelli – Amici miei

### Millor director novell

* Ennio Lorenzini - Quanto è bello lu murire acciso
* Peter Del Monte - Irene, Irene

### Millor productor

* Andrea Rizzoli - Amici miei
* Cinericerca - Il sospetto
* Alberto Grimaldi - pel conjunt de la seva producció

### Millor argument original

* Leonardo Benvenuti, Piero De Bernardi, Pietro Germi i Tullio Pinelli - Amici miei
* Marco Bellocchio - Marcia trionfale
* Franco Solinas - Il sospetto

### Millor guió

* Leonardo Benvenuti, Piero De Bernardi, Pietro Germi i Tullio Pinelli - Amici miei
* Francesco Rosi, Tonino Guerra, Lino Iannuzzi - Cadaveri eccellenti
* Franco Solinas, Francesco Maselli - Il sospetto

### Millor actor protagonista

* Michele Placido - Marcia trionfale
* Giulio Brogi - San Michele aveva un gallo
* Ugo Tognazzi - Amici miei
* Nino Manfredi - Attenti al buffone

### Millor actriu protagonista

* Monica Vitti - L'anatra all'arancia
* Agostina Belli - Telefoni bianchi
* Lisa Gastoni - Scandalo
* Giovanna Ralli - Colpita da improvviso benessere

### Millor actriu no protagonista

* Maria Teresa Albani - Per le antiche scale
* Milena Vukotic - Amici miei
* Anna Mazzamauro - Fantozzi
* Anna Proclemer - Cadaveri eccellenti

### Millor actor no protagonista

* Ciccio Ingrassia - Todo modo
* Tino Carraro - Cadaveri eccellenti
* Duilio Del Prete - Amici miei

### Millor banda sonora

* Adriano Celentano - Yuppi du
* Giorgio Gaslini - Profondo rosso
* Giovanna Marini - Per le antiche scale

### Millor fotografia

* Luciano Tovoli - Professione: reporter
* Ennio Guarnieri - Per le antiche scale
* Giuseppe Rotunno - Divina creatura

### Millor vestuari

* Gabriella Pescucci - Divina creatura
* Piero Tosi - Per le antiche scale
* Ugo Pericoli - Saló Kitty

### Millor escenografia

* Fiorenzo Senese - Divina creatura
* Andrea Crisanti - Cadaveri eccellenti
* Enrico Fiorentini - Saló Kitty

### Millor pel·lícula estrangera

* Miloš Forman - Algú va volar sobre el niu del cucut (One Flew Over the Cuckoo's Nest)
* Robert Altman – Nashville
* Martin Scorsese - Mean Streets

### Nastro d’argento especial

* Pietro Germi (in memoriam)

## Referències

* ↑ Nastri d'Argento 1976, mymovies.it
* ↑ 1976 a l'Albo d'Oro dels Nastri d'Argento

## Vegeu també

* David di Donatello 1976
# Mossi

«Mossi» té aquests significats:
* Llengua mossi
* Poble mossi
* Regnes Mossi
# Nchumburus

Els nchumburus són els membres d'un grup ètnic guang que viuen a la zona del llac Volta, a Ghana i que parlen la llengua guang septentrional chumburung. El seu codi ètnic és NAB59z i el seu ID és 13266.

## Situació territorial i pobles veïns

Segons l'ethnologue, el 2004 hi havia 66.300 nchumburus. Segons el joshuaproject n'hi ha 85.900 nchumburus a Ghana.
El territori de parla chumburung està situat al districte de Gonja Oriental, a la regió Septentrional, al districte de Sene, a la regió Brong-Ahafo i al districte de Krachi, a la regió Volta, en una zona triangular al sud del llac Volta, al nord-oest del riu Daka. Els yejis viuen al sud del llac Volta.
Segons el mapa lingüístic de l'ethnologue hi ha dos territoris de parla chumburung: són dues zones veïnes a ambdues vessants del llac Volta, al centre del país. El territori situat més a l'oest està situat al centre del país i limita amb el llac volta a l'est i nord-est, amb els gonja al nord i amb els kplangs al sud. El territori més oriental està a l'est del llac Volta, amb el que limita al sud i sud-oest. Al nord-oest limiten amb els gonja, a l'est limiten amb els nawuris i al sud limita amb els kraches.

## Religió

La gran majoria dels nchumburus creuen en religions africanes tradicionals (89%), el 8% són cristians i el 3% són musulmans. Dels cristians, el 45% pertanyen a esglésies independents, el 30% són catòlics i el 25% són protestants. Segons el joshuaproject, el 3% dels cristians segueixen el moviment evangèlic.

## Referències

* 1 2 3 4 «Chumburung. A language of Ghana». ethnologue. [Consulta: 13 març 2015].
* 1 2 3 «Nchumburu, Kyombaron in Ghana». joshuaproject. [Consulta: 13 març 2015].
* ↑ «Nchumburu, Kyombaron in Ghana. Ethnicity». joshuaproject. [Consulta: 13 març 2015].
* ↑ «Mapa lingüístic de Ghana. El Chumburung és el número 34». ethnologue. [Consulta: 13 març 2015].
* ↑ «Nchumburu, kyombaron in Ghana. Religion». joshuaproject. [Consulta: 13 març 2015].

## Bibliografia

* Hansford, Gillian F. 1987. The functional beauty of Chumburung pottery. A: Ceramic Review 104. 10-12.
# Neacomys amoenus

Neacomys amoenus és una espècie de mamífer rosegador de la família dels cricètids. Viu a altituds d'entre 200 i 750 msnm a Bolívia, el Brasil, l'Equador i el Perú. Es tracta d'un animal terrestre, nocturn i solitari que es nodreix d'insectes, fruita, llavors i altres tipus de matèria vegetal. És un ratolí més aviat gros. En un primer moment, fou descrit com a subespècie de N. spinosus. El seu nom específic, amoenus, significa ‘agradable’ en llatí.

## Referències

* ↑ Vallejo, A. F.; Boada «Neacomys amoenus» (en castellà). Mamíferos del Ecuador. Museu de Zoologia, Pontifícia Universitat Catòlica de l'Equador, 2022. [Consulta: 22 abril 2024].
Espècies d'orizominis :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia · Família: Cricetidae ·  Subfamília: Sigmodontinae :
# Neacomys dubosti

Neacomys dubosti és una espècie de mamífer rosegador de la família dels cricètids que es troba a la Guaiana Francesa, al sud de Surinam i a l'estat d'Amapá (Brasil). L'espècie fou anomenada en honor de Gérard Dubost, per les seves nombroses contribucions al coneixement dels mamífers de les selves de la Guaiana Francesa i el Gabon. La població que ara és coneguda com a N. dubosti, fou, igual que N. paracou, comptada com a N. guianae fins al 2001. Aquest darrer només es troba a Guyana, Surinam i parts de l'est de Veneçuela.
N. dubosti és una espècie petita de Neacomys, de cua curta i sovint unicolor. L'esquena és de color marró una mica més clar als flancs. La pell de la panxa és molt més clara, de vegades blanca. N. dubosti té 62 cromosomes.

## Referències

* ↑ Patton, J.; Catzeflis, F. Neacomys dubosti. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 22 febrer 2015.
* Voss, R.S.; Lunde, D.P.; Simmons, N.B. 2001. «Mammals of Paracou, French Guiana: a Neotropical lowland rainforest fauna. Part 2. Nonvolant species». Bulletin of the American Museum of Natural History, 263: 1-236.
Espècies d'orizominis :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia · Família: Cricetidae ·  Subfamília: Sigmodontinae :
# Mount Vernon (Ohio)

Mount Vernon és una població dels Estats Units a l'estat d'Ohio. Segons el cens del 2000 tenia 14.375 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Mount Vernon tenia 14.375 habitants, 6.187 habitatges, i 3.730 famílies. La densitat de població era de 660,7 habitants per km².
Dels 6.187 habitatges en un 28% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 43,8% hi vivien parelles casades, en un 12,7% dones solteres, i en un 39,7% no eren unitats familiars. En el 34,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 16,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,25 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,88.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,7% tenia menys de 18 anys, un 10,1% entre 18 i 24, un 27,2% entre 25 i 44, un 20,7% de 45 a 60 i un 18,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 81,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 29.801 $ i la renda mediana per família de 38.217 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.900 $ mentre que les dones 21.969 $. La renda per capita de la població era de 16.471 $. Aproximadament el 12,7% de les famílies i el 15,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Mount Vernon». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Mount Vernon». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Llista de leitmotivs de L'anell del Nibelung

Aquest article enumera els leitmotiv de L'⁣anell del Nibelung de Richard Wagner.

## Referències

* 1 2 The Ring and its Symbols Roger Donington
* ↑ Edition bilingue du Ring, GF Flammarion, Jean d'Arièges
# Cantó de Rennes-Nord-Oest

El cantó de Rennes-Nord-Oest (bretó Kanton Roazhon-Gwalarn) va ser una divisió administrativa francesa situat al departament d'Ille i Vilaine a la regió de Bretanya.

## Composició

El cantó aplega 4 comunes:
| Nom francès | Nom bretó | Població | km² | Codi Postal | Codi INSEE |
| Gévezé | Gevrezeg | 2.759 | 27,54 | 35850 | 35120 |
| Pacé | Pazieg | 7.885 | 35,03 | 35740 | 35210 |
| Parthenay-de-Bretagne | Pazheneg | 563 | 4,80 | 35850 | 35216 |
| Rennes (fracció de Villejean) | Roazhon | 16.923 | ? | - | 35238 |
| Cantó | Roazhon-Gwalarn | 28.130 | ? | - | 3531 |

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 2004-2008- | Philippe Rouault | UDF |
| 2008-2015 | François André | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Enllaços externs

* Resultats de les eleccions cantonals de 2007
# Telico (Texas)

Telico és una comunitat no incorporada al centre est del Comtat d'Ellis, Texas, Estats Units.
L'àrea que es va convertir en Telico s'assentà abans del 1856. Se li va anomenar primer Trinity City, però va ser reanomenada a mitjan dècada de 1850 a Telico després de Telico, Carolina del Nord.
Telico és el lloc de naixement de Clyde Barrow.

## Enllaços externs

* Telico, TX al Handbook of Texas (anglès)
# Lleonci Lasciu

Lleonci Lasciu (en llatí Leontius, en grec antic Λεόντιος) fou un mestre de gramàtica de Bordeus. El seu malnom, segons diu Ausoni que havia estat amic i company seu de jove, era contrari a la puresa de la seva vida. Fabricius pensa que és el mateix personatge que Lleonci Mitògraf o "scriptor fabularum" (escriptor de faules), un autor de cert mèrit.
Un Ponci Lleonci de Bordeus, que menciona Sidoni Apol·linar, en un dels seus poemes descriu el seu castell a la confluència entre la Garona i el riu Dordonya, però sembla que era d'una generació posterior. Altres personatges de l'època designats amb el nom de Lleonci podrien ser aquest autor.

## Referències

* ↑ 16.Leontius Lascivus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 757-758
# CD300

CD300, en el camp de la biologia molecular, és una família de proteïnes que es troba a la superfície de cèl·lules del sistema immunitari. En humans, la família CD300 engloba 7 proteïnes, i els gens que les codifiquen es troben en el cromosoma 17.

## Referències

* ↑ Borrego, F. «The CD300 molecules: an emerging family of regulators of the immune system». Blood, 121, 2013, pàg. 1951-1960. DOI: 10.1182/blood-2012-09-435057. PMID: 23293083.
Viccionari
# Lluís Castañer i Viñas

Lluís Castañer i Viñas (Banyoles, 26 d'agost de 1932 - Figueres, 18 de gener de 2003) fou un futbolista català de la dècada de 1950.

## Trajectòria

Es va formar al CD Banyoles i a l'Espanyol juvenil. A continuació jugà a Saragossa, a diversos equips, Escoriaza, Atlético Universitario de Zaragoza i Reial Saragossa. El 1955 fitxà pel FC Barcelona, però es va trencar el peu en el primer partit que jugà. La següent temporada la passà al CD Comtal i l'any 1957 fitxà per l'Sporting de Gijón, on romangué durant cinc temporades. Acabà la seva carrera a la UE Figueres.
L'any 1968 es va treure el títol d'entrenador i dirigí clubs com el CD Banyoles, AE Roses o UE Figueres.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Castañer». arandaarquitectos.com. [Consulta: 1r abril 2015].
* 1 2 3 4 Toni Closa; Josep Pablo, José Alberto Salas i Jordi Mas. Gran diccionari de jugadors del Barça. Editorial Base, 2015. ISBN 978-84-16166-62-6.

## Enllaços externs

* Perfil a BDFutbol
# Lluís Sales Boli

Lluís Sales Boli (Castelló de la Plana, 13 de febrer de 1908 - 4 de desembre de 1981) va ser un pintor, folklorista i escriptor valencià.
L'any 1931 va començar a publicar poesia al Butlletí de la Societat Castellonenca de Cultura i, a partir de 1932 va iniciar la publicació a la mateixa revista dels seus primers contes. La seua novel·la curta Fontrobada és la seua obra més recordada. Narra amb nostàlgia els dies d'infantesa passats a L'Anglesola, inserint-hi el contrast idiomàtic del dialecte aragonès. La narrativa de Sales Boli, tant en el conte com en la seua única novel·la és de caràcter costumista i sentimental.
En l'ambit del folklore va participar en la creació i organització de les Festes de la Magdalena de Castelló de la Plana tal com les coneixem avui dia. Va ser el creador del vestit de castellonenca i va organitzar el primer Pregó de les festes, en companyia de Manuel Segarra Ribés. Va participar en l'elaboració dels decorats per a l'estrena de l'òpera La filla del Rei Barbut de Matilde Salvador i Manuel Segarra Ribés. Va ser un dels signataris de les Normes de Castelló.

## Referències

* ↑ «Lluís Sales i Boli». Memòria Valencianista. Fundació Josep Irla. Arxivat de l'original el 3 d’octubre 2017 [Consulta: 3 octubre 2017].

## Bibliografia

* Lluís Gimeno Betí. Panorama sumari de les lletres valencianes. Escriptors castellonencs dels segles XIX al XX. Societat Castellonenca de Cultura. Castelló de la Plana, 2006. ISBN 8486113350.