OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Crambixon

Crambixon és un gènere monotípic d'arnes de la família Crambidae. Conté només una espècie, Crambixon zarathustra, que es troba a l'Afganistan.

## Referències

* ↑ «GlobIZ search». Global Information System on Pyraloidea. [Consulta: 3 febrer 2019].
# David Haynes

David Haynes (1955) és un novel·lista estatunidenc. Ha escrit més d'una dotzena de llibres per a adults i nens. Fa classes a la Universitat Metodista del Sud a Dallas. El 1996 va ser escollit com un dels millors novel·listes joves americans per la revista Granta.

## Bibliografia

* Right By My Side (1993) (New Rivers Press)
* Somebody Else's Mama (1995) (Milkweed Editions)
* All American Dream Dolls (Milkweed Editions), 1998 Minnesota Book Awards nominee[citation needed]
* Welcome to Your World: Writings for the Heart of Young America (with Julie Landsman) (Milkweed Editions)
* The Everyday Magic of Walterlee Higgins (Minnesota Center for Book Arts 1998 Winter Book Project), 1999 Minnesota Book Awards nominee[citation needed]
* The Full Matilda (2004)
* A Star in the Face of the Sky (2013)

## Referències

* 1 2 3 «David Haynes - Biography». Southern Methodist University.

## Enllaços externs

* David Haynes talks about Right By My Side and Somebody Else's Mama with Arts-Us Director Toni Carter, Northern Lights Minnesota Author Interview TV Series #338 (1995): [https://reflections.mndigital.org/catalog/p16022coll38:59#/kaltura_video]
* David Haynes talks about All American Dream Dolls and his project with Julie Landsman, along with his MCBA book with Mary Jo Pauly, Northern Lights TV Series #418 (1999): [https://reflections.mndigital.org/catalog/p16022coll38:102#/kaltura_video]
# David Henige

David Henige (1938) és un historiador estatunidenc, bibliògraf i erudit africanista. La major part de la carrera acadèmica de Henige ha trenscorregut en la Universitat de Wisconsin-Madison, on des de fa més de tres dècades que va ocupar el càrrec de bibliògraf en estudis africans a la Biblioteca de la UW-Madison. Henige ha escrit diversos llibres i més de 170 treballs acadèmics en les seves principals àrees d'interès, estudis d'Africa i la història, així com les contribucions substancials a la historiografia, biblioteconomia, epistemologia, la naturalesa d'història oral i mite, i les crítiques.
Com pregrau, Henige assistí a la Universitat de Toledo (Ohio) en la dècada del 1960, obtenint per primera vegada una llicenciatura i un màster en Història. El 1973 va completar el Doctor en Filosofia en Història d'Àfrica el 1973 a la Universitat de Wisconsin-Madison. Després de completar el seu doctorat, Henige va ensenyar durant un any a la Universitat de Birmingham.
Preferint l'autonomia d'un bibliògraf a la de professor, Henige tornar a Wisconsin el 1974 per ocupar un càrrec a la Biblioteca Memorial. Posteriorment va completar un mestratge en Biblioteconomia i documentació el 1978. Henige és el fundador i editor de la revista Història d'Àfrica entre 1974 i 2010.

## Referències

* ↑ University of Wisconsin Foundation (2005, p.24)
* ↑ Doortmont, Michel R. «Making History in Africa: David Henige and the Quest for Method in African History» (en anglès). History in Africa, 38, 1, 2011, pàg. 7–20. DOI: 10.1353/hia.2011.0001. ISSN: 1558-2744.
# Custer (Montana)

Custer és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Montana. Segons el cens del 2000 tenia 145 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Custer tenia 145 habitants, 68 habitatges, i 39 famílies. La densitat de població era de 215,3 habitants per km².
Dels 68 habitatges en un 25% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 51,5% hi vivien parelles casades, en un 5,9% dones solteres, i en un 42,6% no eren unitats familiars. En el 39,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 13,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,13 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,87.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 21,4% tenia menys de 18 anys, un 4,1% entre 18 i 24, un 21,4% entre 25 i 44, un 37,2% de 45 a 60 i un 15,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 46 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 123,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 26.944 $ i la renda mediana per família de 43.000 $. Els homes tenien una renda mediana de 21.250 $ mentre que les dones 0 $. La renda per capita de la població era de 18.532 $. Cap de les famílies i l'1,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Custer». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Custer». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Derdes (rebel)

Derdes (en llatí Derdas, en grec antic Δέρδας) fou un cap macedoni de la casa reial dels elimis, i segurament n'era el rei, que va donar suport a Filip, germà de Perdicas II (454 aC-413 aC), en la rebel·lió contra ell.
Atenes va donar suport als rebels i Perdicas va reaccionar encoratjant la revolta de Potidea contra Atenes i fundant la ciutat d'Olint. Atenes va enviar un cos militar en ajut del rebels, segons diu Tucídides.
Sembla que Derdes va morir per aquesta època, ja que tot seguit es parla al seu lloc dels seus germans, un dels quals es deia probablement Pausànies.

## Referències

* ↑ Derdas a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 994
# Deng (estat)

L'Estat de Deng (xinès tradicional: 鄧國, xinès simplificat: 邓国, pinyin: Dèng) fou un estat vassall xinès durant la Shang i les Dinasties Zhou i el període de Primaveres i Tardors (f. 1200 – 475 aC), sent governat per la família Màn (曼).
# Deng Yawen

Deng Yawen (xinès simplificat: 邓雅文, pinyin: Dèng Yǎwén; Luzhou, 17 d'octubre de 2005) és una ciclista de BMX d'estil lliure i campiona olímpica xinesa. Va guanyar la medalla d'or a la prova d'estil lliure BMX femení als Jocs Olímpics d'estiu de 2024.

## Carrera

Als huit anys, Deng es va unir a l'equip d'atletisme de la Luzhou Amateur Athletic School, on va participar en javelina. Va començar el BMX freestyle el 2017, als 12 anys.
Va quedar segona als Jocs Nacionals de la Xina de 2021 i tercera als Campionats de Xina de 2022. El 2023, va fer el seu debut internacional i va guanyar una medalla d'or als Campionats asiàtics i va acabar sisena als Campionats del Món d'estil lliure UCI BMX 2023. L'octubre de 2023, va guanyar la Copa del Món d'estil lliure UCI BMX a Bazhong per davant de la campiona del món Hannah Roberts. El seu entrenador és Daniel Dhers.
A principis de 2024, va ser seleccionada per competir a la Sèrie de Qualificació Olímpica de 2024. Durant la primera etapa de la sèrie de classificació a Shanghai, va acabar en tercer lloc amb una puntuació de 91,50. Durant la segona, a Budapest, va acabar en quarta posició amb una puntuació de 90,96. Com a resultat, es va classificar per representar la Xina als Jocs Olímpics d'estiu de 2024. A París, va guanyar la medalla d'or de la prova d'estil lliure BMX femení, amb una puntuació de 92,60; per davant de la nord-americana Perris Benegas i l'australiana Natalya Diehm.

## Referències

* ↑ Zhiwen, Shen. «Chinese BMX Freestyle rider Deng Yawen: Positive competition aids mutual progress». olympics.com, 18-06-2024. [Consulta: 30 juliol 2024].
* ↑ «Deng Yawen». olympics.com. [Consulta: 30 juliol 2024].
* ↑ «2023 UCI BMX Freestyle World Cup: Hannah Roberts and Logan Martin claim the overall titles». uci.org, 16-10-2023. [Consulta: 30 juliol 2024].
* ↑ Binner, Andrew. «Olympic silver medallist Daniel Dhers: "Coaching the Chinese women’s team motivates me too"». olympics.com, 18-05-2024. [Consulta: 30 juliol 2024].
* ↑ Binner, Andrew. «Here are the athletes that will compete in BMX freestyle at the Olympic Qualifier Series». olympics.com, 28-02-2024. [Consulta: 30 juliol 2024].
* ↑ Binner, Andrew. «Near-perfect Sun Sibei wins women's BMX Freestyle Park at OQS Shanghai». oympics.com, 18-05-2024. [Consulta: 30 juliol 2024].
* ↑ Smirnova, Lena. «OQS winner Hannah Roberts sets sights on new matching tattoo of Parisian landmark, but still looking for Olympic ring sunglasses». Olympics.com, 22-06-2024. [Consulta: 30 juliol 2024].
* ↑ De Clercq, Geert. «Olympics-China targets BMX Freestyle for women’s medals». srnnews.com, 29-07-2024. [Consulta: 30 juliol 2024].
* ↑ «BMX-China's Deng takes gold in women's freestyle». , 31-07-2024.
* ↑ «Deng Yawen of China wins freestyle BMX gold, 5-time world champ Hannah Roberts of US crashes out». Associated Press, 31-07-2024. [Consulta: 31 juliol 2024].
# Descarboxilació

    Reacció general de descarboxilació
La descarboxilació és una reacció química en la qual un grup carboxil és eliminat d'un compost químic en forma de diòxid de carboni (CO₂).

## En química orgànica

L'interès d'aquesta reacció és suprimir el grup carboxil (–COOH) del producte després d'haver estat útil en un intermedi de la síntesi.
Un exemple d'això es troba en la síntesi malònica.

## En bioquímica

La descarboxilació és una reacció metabòlica fonamental durant l'oxidació de molècules orgàniques, catalitzada per enzims del tipus descarboxilasa. La descarboxilació del piruvat és una reacció clau de la respiració aeròbica en la qual una molècula de piruvat perd el seu grup carboxil en forma de CO₂ o dona acetil CoA, que ingressa en el cicle de Krebs; en el cicle de Krebs es produeixen descarboxilacions addicionals.
Els aminoàcids pateixen descarboxilació a amines; un exemplo particular seria la descarboxilació de la histidina a histamina.
L'acetoacetat (un cos cetònic) pateix una descarboxilació espontània, no enzimàtica a acetona.

## Bibliografia

* K. Peter C. Vollhardt. Química Orgánica. Barcelona: Ediciones Omega S.A., 1994. ISBN 84-282-0882-4.
* Devlin, T. M. 2004. Bioquímica, 4ª edición. Reverté, Barcelona. ISBN 84-291-7208-4
# Departament d'Alto Paraná

El departament d'Alto Paraná és una subdivisió administrativa del sud-est del Paraguai. La seva capital és la ciutat de Ciudad del Este.
Segons dades del 2002, té una població de 732.032 habitants.

## Enllaços externs

* AltoParana.com.py Arxivat 2010-11-24 a Wayback Machine.
* CiudaddelEste.com.py Arxivat 2007-05-08 at Archive.is
* Secretaria Nacional de Turisme
* Direcció General d'Enqüestes, Estadístiques i Censos
# Dan Biggar

Daniel "Dan" Biggar (Morriston, Swansea, Gal·les, 16 d'octubre de 1989) és un jugador de rugbi a 15 gal·lès, que actualment juga al Northhampton Saints. Ha jugat a totes les categories inferiors de la selección de gal·les, fent el seu debut a la selección absoluta a l'edat de 19 anys en un partit contra Canadà. És el jugador més jove en jugar 100 partits amb Ospreys.

## Carrera professional

Tot i que el seu debut amb la selecció gal·lesa fou el 2008 en un test contra Canadà, no seria fins que el 18 de gener de 2010 fou cridat pel seleccionador gal·lès per debutar en el Torneig de les Sis Nacions 2010, que pasaria a formar part de forma regular de l'equip nacional. Passat el torneig, Biggar no entraria en els plans del seleccionador, ja que tenia a Rhys Priestland i l'aleshores jugador de l'USAP James Hook com a titulars, el que el deixaria fora de la Copa del Món de Rugbi de 2011 i provocaria que la carrera internacional del jugador d'Ospreys es veiñes interrompuda fins a 2012, quan una excel·lent temporada amb el seu equip (Que guanyaria la Pro 12 gràcies a una conversió seva) permetria que tornés a ser seleccionat. La temporada següent, Biggar aconseguiria guanyar amb Gal·les el Torneig de les Sis Nacions 2013, sent l'ala titular com a conseqüència de la lesió de Rhys Priestland. Una conversió seva contra Anglaterra donaria el torneig als gal·lesos. La seva bona forma seguiria la temporada 2013-14 el que el permetria jugar els test de tardor de 2013 contra Austràlia i Argentina, i jugant el Torneig de les Sis Nacions 2014 i els test de l'estiu i tardor contra els Springbooks. El 2015, Biggar repetiria com a xutador de la selecció gal·lesa que arribaria fins a la darrera jornada amb possibilitats de guanyar el Torneig de les Sis Nacions 2015 i formaria part de l'equip gal·les que jugaria la Copa del Món de Rugbi de 2015, la qual faria història al guanyar a Anglaterra a Twickenham gràcies a un xut seu, que suposaria a la llarga l'eliminació de l'amfitriona del seu mundial. Finalment, Gal·les quedaria eliminada en quarts de final per la selecció de Sud-àfrica.

## Referències

* ↑ «DAN BIGGAR Wales» (en anglès). ESPN. [Consulta: 27 octubre 2015].
* ↑ Reuters «Five uncapped players in Wales squad» (en anglès). Eurosport News. Reuters, 15-01-2013 [Consulta: 27 octubre 2015].
* ↑ «RaboDirect Pro12 Final: Leinster 30-31 Ospreys» (en anglès). BBC Sports, 27-05-2012 [Consulta: 27 octubre 2015].
* ↑ Statfford, Ian «Wales 30 England 3: Six Nations title stays in Cardiff after ruthless Dragons shatter Grand Slam dreams with one-sided win» (en anglès). Mail Online, 16-03-2013 [Consulta: 27 octubre 2015].
* ↑ «Wales 23 Fiji 13, Rugby World Cup 2015, match Report: Gareth Davies inspires Welsh to win». Daily Telegraph, 01-10-2015. [Consulta: 2 octubre 2015].
* ↑ Rees, Paul «Dan Biggar inspires famous Wales comeback to shock England» (en anglès). The Guardian [Consulta: 27 octubre 2015].
# Dimítrios Golemis

Dimítrios P. Golemis (grec:Δημήτριος Γολέμης) (Lèucada, 15 de novembre de 1874 - 9 de gener de 1941) va ser un atleta grec que va participar en els Jocs Olímpics de 1896 a Atenes.
Golemis va prendre part a la prova dels 800 metres. Va acabar en segona posició de la ronda preliminar, cosa que li permeté el passi a la final. En ella finalitzà en la darrera posició de tots els atletes que prengueren la sortida, ja que el francès Albin Lermusiaux no ho va fer. La tercera posició de Golemis li comportà anys més tard la medalla de bronze, assignada pel Comitè Olímpic Internacional, ja que en aquells moments la tercera posició no rebia cap premi.
També va prendre part a la cursa dels 1500 metres, en què finalitzà en sisena posició, de vuit atletes participants, fent un temps que no ha arribat fins al dia d'avui.

## Bibliografia

* Michael LLewellyn Smith, Olympics in Athens. 1896., Profile Books, Londres, 2004. ISBN 1-86197-342-X (anglès)
* James P. Verinis, «Spiridon Loues, the Modern Foustanéla, and the Symbolic Power of Pallikariá at the 1896 Olympic Games.», Journal of Modern Greek Studies, 23:1 (maig de 2005), pp. 139-175. (anglès)

## Enllaços externs

* (anglès) Perfil de Golemis a databaseolympics.com
# Dimítar Gànev

Dimítar Gànev (búlgar, Димитър Ганев) (Gradets, Sliven, 28 d'octubre de 1898 − Sofia, 20 d'abril 1964) fou un polític búlgar comunista, cap d'Estat búlgar entre 1958 i 1964.
Gànev, mestre de professió, va néixer en una família camperola. El 1921 es va convertir en membre del Partit Comunista de Bulgària (LWS) (Българска комунистическа партия (тесни социалисти). El 1923 va participar en l'aixecament de setembre antifeixista. Des de finals de 1924 a fins a abril 1925 Gànev va ser membre del Comitè Regional del BCP (ES) a Sofia i director de l'òrgan del Comitè Central del BCP (ES), i del diari Новини (Nowini).
De 1925 a 1929 va ser membre del Comitè Central del Sindicat de Treballadors Independents i coordinador a la vegada, seguint les instruccions de les activitats revolucionàries del Partit a la Dobrudja. El 1929 va ser escollit membre del Comitè Central del BCP. De 1929 a 1935 va ser secretari de la Central Revolucionària Dobrudschaner (Organització). De 1934 al 1935 també va ser membre de la Gànev Comitè Central i del Secretariat del Comitè Central del Partit Comunista de Romania (DIN Partidul comunista Romania). Entre 1935 i 1940 va ser empresonat a Jilava, Craiova i en la presó Doftana.
De 1940 a 1942 va ser secretari del comitè del districte dels treballadors búlgars a Dobritx. Gànev del 1942 fins a 1948 va ser membre del Buró Polític del Comitè Central de la BRP (comunistes) (БРП (комунисти)). El febrer de 1944 es va convertir en cap de l'Operació de la Zona Militar de Varna. Després de la victòria de la insurrecció armada, de 9 de setembre 1944 Gànev és editor en cap del diari Работническо дело (model Rabotnitxesko; causa dels treballadors), secretari del districte de la ciutat de Sofia i del Comitè del Partit i vicepresident de la Gran Assemblea Nacional.
Del 1947 fins al 48 Gànev va ser ambaixador de la República Popular de Bulgària, a Romania. De 1948 a 1952 va ser candidat del Buró Polític del Comitè Central del BCP i el ministre de Comerç Exterior, de 1952 a 1954, després fou l'ambaixador de Bulgària a Txecoslovàquia.
De 1954 a 1959 va ser secretari del Comitè Central del BCP, des de 1957 fou una altra vegada un membre del Buró Polític del Comitè Central. El novembre de 1958 Gànev, va ser nomenat president del Presídium de l'Assemblea Nacional de la República de Bulgària i el cap per tant búlgar d'Estat.
Gànev fou condecorat amb el títol d'Heroi del Treball Socialista de la República de Bulgària el 1958.
# Djebel al-Druze

El Djebel al-Druze o Muntanya dels Drusos (àrab: جبل الدروز, Jabal ad-Durūz), oficialment Djebel al-Arab o Muntanya dels Àrabs (àrab: جبل العرب, Jabal al-ʿArab), és una regió volcànica elevada, a la governació d'As-Suwayda, al sud de Síria. Molts dels habitants d'aquesta regió són àrabs de religió drusa, però també hi ha petites comunitats de musulmans sunnites i comunitats cristianes. En alguns moments històrics el nom es va donar a altres muntanyes, com el Xuf, al Líban, també poblat per drusos.
A la regió s'han trobat inscripcions safaítiques. L'Estat de Djebel Drus fou un territori autònom al Mandat francès per Síria i el LÍban de 1921 a 1936 i de 1940 a 1942.

## Pics

* Tell Qeni (1803 m)
* Tell Joualine (1732 m)
* Tell Sleiman (1703 m)
* Tell Qleib (1698 m)
* Tell Abou-Hamra (1482 m)
* Tell El-Ahmar (1452 m)
* Tell Abed-Mar (1436 m)
* Tell Khodr-Imtan (1341 m)
* Tell Azran (1220 m)
* Tell Shihan (1138 m)
En àrab el nom "tell" vol dir munt o turo, però pels drusos es refereix més aviat a un con volcànic.

## Referències

Extret del article "Jabal al-Druze" de la viquipèdia en anglès.
# Djebel al-Haridi

Djebel al-Haridi és un jaciment arqueològic de l'Alt Egipte al sud de Qaw al-Kebir, entre els llogarets d'Al-Nawawra i Al-Gelawiya.
Es tracte d'una muntanya coneguda per Djebel al-Haridi, que s'aixeca sobre el Nil. Fa més de cent anys ja fou esmentat com un lloc amb resta faraòniques, no fou mai excavat adequadament fins als anys 90 del segle xx, quan ho va fer una expedició de la Societat d'Exploració egípcia. A la zona hi ha algunes tombes de nomarques de l'Imperi mitjà i l'Imperi nou, algunes inscripcions a les roques, i grans pedreres de l'època ptolemaica i romana. A més, la zona fou important al principi del cristianisme i algunes tombes de les roques foren reutilitzades pels monjos que van viure a la zona. A un lloc proper, Abul Nasr, hi ha inscripcions ptolemaiques, i una gran plataforma de rajoles que segurament foren els fonaments d'un fort romà o d'un monestir copte.
# Djebel al-Silsila

Djebel al-Silsila o Gebel el-Silsila (àrab: جبل السلسلة, Jabal as-Silsila) és un llogaret a uns 40 km al sud d'Edfú i uns 20 km al nord de Kom Ombo a una regió on el Nil es fa més estret. Es va dir en temps faraònics Kheni o Khenu (El lloc dels rems) i aquí les muntanyes de pedra canvien de pedra calcària a pedra arenosa. Aquesta regió era considerada el començament de la Baixa Núbia i molt antigament els egipcis creien que el riu Nil sorgia en aquesta regió. Els rituals per les inundacions anyals del riu es feien a Khenu dedicats al deu Hapi del que van existir algunes capelles; també s'adorava a Tawaret, la deessa de la fertilitat, de les embarassades i dels nadons. La ciutat tenia un temple. Les ruïnes que en queden són molt minses; a les del temple es pot llegir el nom de Ramsès II.
A l'Imperi nou (especialment amb Amenhotep IV) els egipcis hi van explotar les pedreres per obtenir pedres per temples i monuments inicialment per Karnak i després per altres llocs. Amb Ramsès II hi va arribar a haver 3.000 treballadors només per la pedra dels Ramesseum. Les pedrereres són a uns 6 km al sud del lloc on el riu és més estret. A tota la regió són abundosos els grafitis i les esteles. Una estela esmenta el transport de pedra per un temple de Ptah i una altra recorda que un obelisc per al temple de Ra a Karnak fou extret de la pedrera (Amenofis IV). Es va treballar a les pedreres fins a l'època romana. Amb els materials d'aquí es van fer monuments a Denderah, Tebes (incloent-hi el Ramesseum), Karnak, Edfú i Kom Ombo. Es va trobar aquí una esfinx inacabada amb pedra arenosa i una capella d'Amenhotep III. Les ruïnes de les cases dels treballadors són properes al riu. Una inscripció moderna recorda que aquesta pedrera es va fer servir per obtenir les pedres necessàries per la construcció de la resclosa d'Esna el [1906]-1909.
# Defensa siciliana, variant Txekhover

La variant Chekhover de la defensa siciliana és una obertura d'escacs que deu el seu nom a Vitali Txekhover, després de la partida Chekhover–Lisitsin, Leningrad 1938. S'anomena de vegades també «variant Szily» o «variant hongaresa». Tot i que la variant Txekhover es juga rarament en partides de Grans Mestres, no és estrany de veure-la en partides d'aficionats. Al quart moviment, les blanques ignoren la norma estàndard de no moure la dama massa aviat a l'obertura (ja que pot esdevenir un objectiu per les peces rivals al centre. L'Enciclopèdia d'Obertures d'Escacs li assigna el codi B53.

## Respostes de les negres

La resposta principal de les negres a la variant Chekhover és l'evident 4...Cc6 que ataca la dama blanca; de tota manera, hi ha moltes alternatives per triar en aquesta posició.
* 4...Cc6 - La resposta més popular
** 5. Ab5 - clavant el cavall: 5...Ad7 6. Axc6 Axc6
** 5. Da4?! - Evitant el canvi i mantenint l'alfil de caselles blanques
* 4...a6 - Prevenint una futura clavada: 5. c4 Cc6 6. Dd1
* 4...Ad7 - Preparant-se per 5...Cc6
* 4...Cf6 - Evitant els canvis i continuant el desenvolupament.

## Referències

* 1 2 Hooper, David; Whyld, Kenneth. The Oxford Companion to Chess. 2a. Oxford University Press, 1992, p. 75. ISBN 0-19-280049-3.
* ↑ «Variant Chekhover» (en anglès). Chess Opening Explorer. chessgames.com. [Consulta: 14 abril 2013].
* ↑ «Sicilian ECO: B53» (en anglès). chessgames.com. [Consulta: 14 abril 2013].
# Diplodo

Diplodo és una sèrie de televisió d'animació de coproducció franco-japonesa, creada per Jean Chalopin i Bruno Bianchi i emesa a França en 156 capítols de 6 minuts de dilluns a dissabte a les 19:50 a partir del 14 de març del 1988. Posteriorment s'adaptaria a una sèrie de 26 episodis de 26 minuts, emesa a FR3 i redifosa a Fox Kids. El 1994, va ser emesa per Canal Nou a dins del contenidor A la Babalà.
Es basa en la línia japonesa de joguets Pocket Zaurus, de Bandai.

## Sinopsi

Els Diplodo són dinosaures divertits i evolucionats que viuen al planeta Diplou, un planeta bessó a la terra. Cadascun d'ells té un poder molt especial. Un pot grapar objectes com una grapadora, l'altre pot enganxar, un tercer fa bombolles...
Ajudats per dos infants de la Terra, Jeanne i Pierre, frustren els malvats plans dels antagonistes de la sèrie, Santos i el seu exèrcit de Zoradians. Santos intenta en va alliberar el Gran Bruixot, un ésser malvat que queda atrapat al planeta Diplou. Incapaç d'atacar directament Diplou, un planeta protegit darrere d'una barrera anomenada Domolux, Santos provoca desordre al planeta Terra. Quan es produeix un fenomen estrany a la Terra, a Diplou es produeix el fenomen contrari. Així, si el sol brilla a la Terra, el planeta Diplou està devastat per pluges torrencials.

## Referències

* ↑ «FR3 14/03/1988 19:52:40 00:04:40 L'apparition des Diplodo : 1ère partie Diplodo».
* ↑ «FR3 20/03/1988 17:51:35 00:23:34 L'apparition des diplodo Diplodo».
* ↑ «Hemeroteca». El Mundo Deportivo, 08-02-1994.
* ↑ TV World (en anglès). Alain-Charles Pub., 1995.
* ↑ La télévision des enfants (en francès). Institut national de l'audiovisuel, 1988.