OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Futebol Clube de Vizela

El Futebol Clube de Vizela és un club de futbol portuguès amb seu a Vizela, districte de Braga. Fundat l'any 1939, actualment juga a la Liga Portugal Bwin, i juga els partits a casa a l'Estádio do Futebol Clube de Vizela, amb una capacitat per a 6.100 espectadors.

## Història

Vizela es va unir a l'Associació de Futbol de Braga l'1 d'agost de 1940. Vint-i-sis anys després va arribar el primer trofeu, amb la conquesta de la Taça de Campeão Nacional després de derrotar el Tramagal Sport União (5–3). El club va passar la gran majoria dels seus primers anys al Campeonato de Portugal.
L'any 1984, el Vizela va ascendir per primera vegada a la seva història a la Primera Lliga, però aquest període només va durar una temporada, i el club va ocupar l'últim lloc. Poc després, l'equip va tornar a estar al tercer nivell, només va tornar als anys 2000.
De nou a la categoria de plata del futbol portuguès, Vizela va acabar tercer la temporada 2007-08, quedant-se a només un punt d'una promoció. L'any següent, va acabar en 10a posició, però va baixar a causa de l'escàndol d'Apito Dourado; Durant uns quants anys, el club va actuar com a equip filial del SC Braga.
El maig de 2021, el club va ocupar el segon lloc a la Liga Portugal 2 2020-21 per ascendir a la Primeira Liga per primera vegada en la història del club des de 1985 després d'una absència de 36 anys.

## Aparicions

* Primera Lliga: 1
* Segon nivell: 4
* Segona Divisió: 28
* Tercera Divisió: 14
* Taça de Portugal: 38
* Taça da Liga (Copa de la Lliga): 1

## Referències

* ↑ Vizela saiu à rua para festejar o regresso à primeira divisão nacional | MAISFUTEBOL, <https://maisfutebol.iol.pt/videos/60a960020cf2b0de2030adb8/vizela-saiu-a-rua-para-festejar-o-regresso-a-primeira-divisao-nacional>. Consulta: 6 agost 2021

## Enllaços externs

* Lloc web oficial (en portuguès)
# Fresa

«Fresa» té aquests significats:
* Fresa de peix, conjunt d'ous de peix i per extensió el període en què es realitza la posta i fecundació dels ous
* Fresa (arada), màquina de conrear amb l'eix horitzontal
* Fresa (eina), peça circular, de tall múltiple, usada en màquines fresadores per al mecanitzat de peces
* Fresa y chocolate, pel·lícula cubana del 1994

## Vegeu també

* Maduixa
# Udinaïta

La udinaïta és un mineral de la classe dels fosfats. Rep el nom pel volcà Udina, situat prop de la localitat tipus.

## Característiques

La udinaïta és un vanadat de fórmula química NaMg₄(VO₄)₃. Es tracta del primer mineral vanadat de magnesi i sodi anhidre, sent l'anàleg de vanadi de l'arsenudinaïta. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2018, sent publicada l'any 2022. Cristal·litza en el sistema tetragonal.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a les col·leccions del Museu Mineralògic Fersmann, de l'Acadèmia de Ciències de Rússia, a Moscou (Rússia), amb el número de registre: 5237/1.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la fumarola Arsenàtnaia del volcà Tolbàtxik (Krai de Kamtxatka, Rússia), l'únic a tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral. Es troba en forma de cristalls tetragonals prismàtics o dipiramidals de fins a 0,15 mm, com agregats de fins a 1 cm, o formant crostes.

## Referències

* ↑ «Udinaite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 9 març 2022].
* ↑ Pekov, Igor V.; Koshlyakova, Natalia N.; Zubkova, Natalia V.; Belakovskiy, Dmitry I.; Vigasina, Marina F.; Agakhanov, Atali A.; Ksenofontov, Dmitry A.; Turchkova, Anna G.; Britvin, Sergey N.; Sidorov, Evgeny G.; Pushcharovsky, Dmitry Yu «A Natural Vanadate–Arsenate Isomorphous Series with Jeffbenite-Type Structure: New Fumarolic Minerals Udinaite, NaMg4(VO4)3, and Arsenudinaite, NaMg4(AsO4)3». Minerals, 12, 7, 01-07-2022, pàg. 850. DOI: https://doi.org/10.3390/min12070850 [Consulta: 11 octubre 2022].
# Castell de Portezuelo

El Castell de Portezuelo, també conegut com a Castell de Marmionda, és una fortalesa situada a la localitat extremenya de Portezuelo, a la província de Càceres.
La construcció del castell es remunta al segle xii durant l'ocupació almohade de la zona. Després de ser conquistat per Ferran II de Lleó, va ser lliurat a l'Orde del Temple i ràpidament recuperat pels musulmans l'any 1196. En 1213 va ser definitivament conquerit per Alfons IX de Lleó que el va cedir a l'Orde d'Alcántara. Durant la seva història, el castell va ser un element defensiu de gran importància per als habitants de la Vall de l'Alagón, des de l'època dels visigots fins a l'edat mitjana. Durant diversos segles va anar sofrint successives reformes. La darrera d'importància fou la feta durant el segle xvi.

## Enllaços externs

* Informació sobre El Castell de Portezuelo a "castillosnet.org" Arxivat 2013-08-09 a Wayback Machine. (castellà)
# Galera (desambiguació)

«Galera o La Galera» té aquests significats:
* Arts gràfiques: Galera (tipografia), instrument de composició tipogràfica.
* Biografies:
** Joaquín Galera Magdelano (Armilla, 1940), ciclista espanyol professional entre 1961 i 1972
** Noemí Galera (Barcelona, 1967), directora de càstings i membre del jurat de Operación Triunfo
* Biologia: Galera (crustaci) (Squilla mantis), espècie animal.
* Empreses: Editorial La Galera, editorial dedicada al llibre infantil i juvenil.
* Toponímia:
** Galera (Gaià), entitat de població del municipi de Gaià (Bages).
** Galera (Granada), municipi de la província de Granada, Espanya.
** La Galera, municipi del Montsià.
** La Galera (muntanya), cim del massís del Teix, a la serra de Tramuntana de l'illa de Mallorca.
** Platja de Punta Galera, base d'un escarpat penya-segat de la costa d'Eivissa
** Punta de la Galera, diversos indrets
** Roca de la Galera, muntanya de Llardecans a la comarca del Segrià
** Serra de la Galera, serra entre els termes municipals de Godall i de la Galera a la comarca del Montsià
* Transport:
** Galera (vaixell), vaixell de rems
** Galera catalana
** Pena de galeres
** Galera (carruatge)
Viccionari
# Mussoorie

Mussoorie {Mansuri, hindi: मसूरी Masūrī) és una ciutat i municipi del districte de Dehradun a Uttarakhand, popular estació de muntanya anomenada "Reina de les Muntanyes" que inclou la veïna Landour, un campament militar així com les poblacions de Barlowganj i Jharipani. Està situada a uns 1850 metres i té una verda vegetació i bon nombre d'animals. El punt més alt de les muntanyes on es troba és el Lal Tibba amb més de 2.170 metres. Està situada a 30° 27′ N, 78° 05′ E﻿ / ﻿30.45°N,78.08°E﻿ / 30.45; 78.08. Consta al cens del 2001 amb 26.069 habitants. La població antigament era:
* 1872: 2.753
* 1881: 4.852
* 1891: 7.175
* 1901: 6.461 (14.689 dins els límits municipals, 3711 del camp militar de Landour)

## Llocs d'interès

* St. George's College (1853)
* Woodstock School (vers 1855)
* Oak Grove School (1888)
* Wynberg-Allen (1888)
* Guru Nanak V Centenari (1969).
* Ruta coneguda com a "Camel's Back Road" amb l'església cristiana més antiga de l'Himàlaia, St. Mary's,
* Llac Mist
* Jardins Municipals
* Llac Mussoorie
* Childer's lodge (punt més alt proper al Lal Tibba)
* Cascades Bhatta
* Cascada Jharipani
* Cascada Mossy
* Casa de Sir George Everest, supervisor general de l'Índia del 1830 al 1843, que donà el seu nom a la muntanya més alta del món.
* Temple hinduista Nag Devta dedicat a Xiva.
* Temple Jwalaji (a la muntanya de Benog Hill de 2.104 metres)
* Cloud End, resort construït el 1838
* Van chetna kendra, parc amb animals en llibertat.
* Benog Mountain quail sanctuary, per ocells
* Teixits de l'Himàlaia fabricats localment i d'alta qualitat i respectuosos amb la natura

## Història

El 1826 el capità Young va fundar un lodge (allotjament) en aquest lloc amb ajut de Shore el resident superintendent de recaptacions de Dehradun. El 1827 es va construir un sanatori a Landour que després va esdevenir campament militar (cantonment). El coronel George Everest va construir aquí una residència el 1832. El lloc tenia tantes avantatges que al segle XX no tenia gairebé rival com estació de muntanya. La municipalitat es va crear el 1850. Les autoritats del districte hi establien la seva residència durant els mesos d'estiu
El nom derivaria de mansoor, un arbust de la zona. La població és anomenada localment Mansoori, el que dona suport a aquesta etimologia. El carrer principal, com en altres estacions, s'anomena el Mall i anava entre el Palau de la Pintura i la Biblioteca pública (en curt the Library).
L'abril de 1959 el Dalai Lama va establir el seu govern a l'exili a Mussoorie però aviat fou traslladat a Dharamsala a Himachal Pradesh. Avui hi viuen cinc mil tibetans

## Referències

* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
# Dècada del 1580 aC

La dècada de 1580 aC va ser una dècada que va durar des de l'1 de gener de 1589 aC fins al 31 de desembre de 1580 aC.

## Esdeveniments

* Els egipcis van inventar un nou i millor calendari. Es basa tant en la lluna com en les estrelles. Van observar l'aparició anual de l'estrella més brillant del cel, Sirius. Aquest calendari estava més avançat que el calendari babilònic.
* El rei dels cassites de Babilònia Tiptakzi, es succeït pel seu nebot Agum II, que porta el títol de rei d'Alman (moderna Kholwan al naixement del Diyala), de Padan (al nord-est de Babilònia), dels Gutis (Gutium, modern Kurdistan), de Sumèria, d'Accàdia i de Babilònia (tot i que no dominava Babilònia). Entrarà finalment a Babilònia i el regne original de Khana passarà a ser una dependència.
* Dinastia del País de la Mar a la costa del Golf Pèrsic.

## Personatges

* Erishum III, rei d'Assíria, 1598 –1586 aC (data tradicional), o ca. 1580–1567 aC (datació més recent)
* Acteu, rei d'Atenes, primer rei d'Atenes segons la Crònica Pariana, succeït al tron per Cècrops I.

## Referències

* ↑ Bertman, Martin Hobbes Studies, 16, 1, 2003, pàg. 2. DOI: 10.1163/187502503x00018. ISSN: 0921-5891.
# Font de los Siete Caños

La Font de los Siete Caños és una font situada al municipi de Setaigües (La Foia de Bunyol). Rep el seu nom degut al nombre de canelles que en té. Del total de les 100 fonts del municipi, aquesta n'és la icona del poble. La seva aigua és molt preuada per tots els habitants i pels visitants que arriben al municipi atrets pel seu alt valor medicinal.

## Història

La font, d'estil modernista, es pensa que pot ser d'origen musulmà, quan es varen construir les séquies, una bassa que era abastida per aquesta font i un molí petit desaparegut avui dia. Des de la seva creació ,ha estat un recurs per proveir d'aigua la població i les seves hortes. Les set canelles daten de finals del segle xix i la decoració amb rajoles tal qual hi és ara no es va posar fins a l'any 1930. A l'any 1999 va ser restaurada de nou i encara fa el paper d'abastir la bassa per regar les hortes.

## Descripció

La font està situada adossada a una façana amb cobriment pla on s'hi troba un pou. El que més se'n pot destacar és la decoració amb rajoles al mur on són les canelles, les quals algunes mostren temàtiques com ara els gremis tradicionals, costums o balls regionals i d'altres hi són en blanc. A la part central, un panell ceràmic representa a Sant Isidre Llaurador. A ambdós costats d'aquest panell trobem d'altres amb motius florals i gerros blaus.
Pel que fa a les canelles podem dir que són decorades amb caps en bronze simulant ser monstres, excepte la central que és representada amb un cap de lleó. L'edifici es remata amb una estructura quadrada tancada amb malla metàl·lica i adornada amb taulell. A la part de darrere de la font és l'entrada al pou, la qual posseeix una major sobrietat i ressaltant les cantonades, de maó cara vista pintats de vermell, estant la resta emblanquinada.

## Referències

* 1 2 3 4 «Fuente de los Siete Caños» (en castellà). [Consulta: 20 novembre 2017].
* ↑ «Las Fuentes». Siete Aguas, 03-06-2005. Arxivat de l'original el 2017-11-25 [Consulta: 20 novembre 2017].
* ↑ «Siete Aguas__un pueblo con mucha historia__» (en castellà-es). Restaurante Gambrinus. Arxivat de l'original el 2017-12-01 [Consulta: 20 novembre 2017]. Arxivat 2017-12-01 a Wayback Machine.
# Ventrifossa atherodon

Ventrifossa atherodon és una espècie de peix de la família dels macrúrids i de l'ordre dels gadiformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 31 cm de llargària total.

## Alimentació

Menja crustacis i calamars.

## Hàbitat

És un peix d'aigües profundes que viu entre 280-950 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a les Hawaii i el nord-est de Taiwan.

## Referències

* ↑ «Ventrifossa atherodon». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Cohen, D.M., T. Inada, T. Iwamoto i N. Scialabba 1990. FAO species catalogue. Vol. 10. Gadiform fishes of the world (Order Gadiformes). An annotated and illustrated catalogue of cods, hakes, grenadiers and other gadiform fishes known to date. FAO Fish. Synop. 10 (125). 442 p.
* ↑ Cohen, D.M., T. Inada, T. Iwamoto i N. Scialabba 1990.
* ↑ Mundy, B.C., 2005. Checklist of the fishes of the Hawaiian Archipelago. Bishop Museum Bulletins in Zoology. Bishop Mus. Bull. Zool. (6):1-704.
* ↑ Chiou, M.-L., K.-T. Shao i T. Iwamoto, 2004. New species of Caelorinchus (Macrouridae, Gadiformes, Teleostei) from Taiwan, with a redescription of Caelorinchus brevirostris Okamura. Copeia 2:298-304.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Geistdoerfer, P. 1986. Macrouridae. p. 644-676. A P.J.P. Whitehead, M.-L. Bauchot, J.-C. Hureau, J. Nielsen i E. Tortonese (editors) Fishes of the north-eastern Atlantic and the Mediterranean. UNESCO, París. Vol. 2.
* Geistdoerfer, P. 1990. Macrouridae. p. 541-563. A J.C. Quero, J.C. Hureau, C. Karrer, A. Post i L. Saldanha (editors) Check-list of the fishes of the eastern tropical Atlantic (CLOFETA). JNICT, Lisboa; SEI, París; i UNESCO, París. Vol. 2.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Iwamoto, T. 1999. Order: Gadiformes. Macrouridae (sometimes Coryphaenoididae, Bathygadidae, Macrourididae, Trachyrincidae, in part, in literature). p. 1986-1992. A K.E. Carpenter i V.H. Niem (editors) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the WCP. Vol. 3. Batoid fishes, chimaeras and bony fishes part 1 (Elopidae to Linophrynidae). FAO, Roma.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319. ISBN 0471250317.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.
# Cavallets (entremès)

Els cavallets, cavalls, cavallins o cotonines, són una figura del bestiari popular dels Països Catalans. És un conjunt de figures animades o entremès de caràcter grupal en què la totalitat o part dels balladors figuren anar dalt d'un cavall tot passejant i ballant. Els pobles on hi ha cavallets són Pollença, Betlem i Alcúdia. També en la Península hi ha més pobles com per exemple Gandia (València). Els cavallets són un element que forma part del seguici popular de les festes majors i altres celebracions tradicionals de certes ciutats i pobles. Cal destacar els següents:
* Turcs i cavallets de Berga
* Cavallets Cotoners de Barcelona
* Cavallets d'Olot
* Ball de cavallets de Sant Feliu de Pallerols
* Ball de cavallets de Reus
* Cavallets de Solsona

## Notes

* ↑ «Festa Major de Solsona, els Cavallets». Arxivat de l'original el 2008-05-09. [Consulta: 17 setembre 2010].
Viccionari
# Novogueorguíevka (Àban)

* Per a altres significats, vegeu «Novogueorguíevka».
Novogueorguíevka (en rus: Новогеоргиевка) és un poble del krai de Krasnoiarsk, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 28 habitants. Pertany al districte municipal d'Àban.

## Referències

* ↑ «Историческая справка | Официальный сайт муниципальное образование Абанский район». Arxivat de l'original el 2021-01-18. [Consulta: 29 gener 2021].
* ↑ Большая Советская Энциклопедия. Гл. ред. А. М. Прохоров, 3-е изд. Т. 1. А — Ангоб. 1969. 608 стр., илл.; 47 л. илл. и карт, 1 отд. л. табл.
* ↑ «История основания Абанского района Красноярского края. Архитектура Красноярского края. Памятники Архитектуры». Arxivat de l'[www.naov.ru/?abanskii_raion original] el 2013-04-17.
# El Soi

El Soi és una antiga caseria, actualment masia aïllada, del terme municipal de Baix Pallars, a la comarca del Pallars Sobirà. Pertanyia a l'antic terme, suprimit el 1969, de Baén.
Està situada a llevant de Baén, bastant lluny vall amunt. És al capdavall del Serrat del Soi, a llevant dels paratges dels Cabanassos i del Collet Roig.

## Etimologia

Segons Joan Coromines, el Soi és una forma de l'adjectiu sull (escornat, escapçat). Es tractaria, doncs, d'un topònim ja plenament romànic, d'origen medieval. Puig escapçat seria la interpretació del topònim.

## Comunicacions

Mena a Baén la pista de Baén, que arrenca del punt quilomètric 295,2 de la carretera N-260, des d'on travessa la Noguera Pallaresa pel pont de Baén. Per aquesta carretera, de forta pujada i nombrosos revolts, s'arriba al poble de Baén en quasi 8 quilòmetres. Des d'aquest poble cal emprendre cap al sud per una altra pista, que en uns 6 quilòmetres més duu fins a les restes del poble de Buseu. Al començament, però, d'aquesta pista, se'n troba una altra que marxa cap a llevant, la pista del Soi, que en un parell de quilòmetres mena a la caseria d'aquest mateix nom.

## Referències

* ↑ Coromines 1997.

## Bibliografia

* Coromines, Joan. «Sull». A: Onomasticon cataloniae. VI Sal - Ve. Barcelona: Curial Edicions Catalanes i Caixa d'Estalvis i Pensions de Barcelona La Caixa, 1997. ISBN 84-7256-854-7.
* Gavín, Josep Maria. Pallars Sobirà. Barcelona: Arxiu Gavín, 1981 (Inventari d'esglésies, 9). ISBN 84-85180-26-7.
* MADOZ, Pascual. Diccionario geográfico-estadístico-histórico de España y sus posesiones de Ultramar, 15 vols. Madrid: Imprenta del Diccionario geográfico-estadístico-histórico de D. Pascual Madoz, 1845-1850. Edició facsímil: Articles sobre El Principat de Catalunya, Andorra i zona de parla catalana del Regne d'Aragó al «Diccionario geográfico-estadístico-histórico de España y sus posesiones de Ultramar» de Pascual Madoz. Vol. 1. Barcelona: Curial Edicions Catalanes, 1985. ISBN 84-7256-256-5.

## Enllaços externs

* El Soi en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya.
# Francisco Márquez de Gaceta

Francisco Márquez de Gaceta (San Millán de la Cogolla, ca. 1562—Àvila, 8 de novembre de 1631) fou un jurista i religiós castellà, membre del Consell de Castella, president de la Cancelleria de Valladolid i bisbe d'Àvila.
Fill de Juan Márquez i de Beatriz de Allende Salazar. Entre els seus familiars es troba el bisbe Alfonso Márquez de Prado.
Fou estudiant de la Universitat de Salamanca, el 22 d'abril de 1594 entrà al Col·legi d'Oviedo. Hi exercí les càtedres de Codis (1598-1601) i de Digest Vell (1601-1602). El darrer any fou designat oïdor de la Cancelleria de Valladolid, i més tard, el 15 de març de 1607, fou promogut a l'alcaldia de Casa i Cort. Des d'aquesta posició, s'encarregà de les preparacions per al pas de la jornada de la infanta Anna Mauricia, que anava a contraure matrimoni, l'any 1615. El mateix any, Felip III li concedí una conselleria supernumerària de Castella, com a conseqüència d'una resolució de consulta del Consell de Castella feta el 5 d'octubre, sent proposat per Juan de Acuña, president del consell. Prengué possessió el 8 de gener de 1616. Uns anys més tard, el 1619, va succeir a Juan de San Vicente al capdavant de la Cancelleria de Valladolid, assumint el càrrec l'any següent.
El 16 d'agost de 1627 el rei el proposà per al bisbat d'Àvila. El 26 de març de l'any següent fou consagrat pel bisbe de Segòvia al monestir de Santa María de Palazuelos, amb l'assistència de diverses personalitats. Pocs dies després sortí de Valladolid rumb a la diòcesi. El seu pontificat es veié marcat per diverses malalties que l'afectaren,com la gota, que l'obligava a servir-se d'ajuda per baixar escales. Durant els anys de 1629-1630 foren notables les seves actuacions caritatives amb els indigents, en un moment de fam a Castella. Molt devot de Santa Teresa i dels carmelites, disposà una fundació perpètua a favor del Capítol de la catedral perquè se celebrés una processó en honor de la santa cada 15 d'octubre. També inicià el procés de beatificació del bisbe Alonso Fernández de Madrigal, «el Tostado».

## Referències

* 1 2 3 4 Gómez Rivero, Ricardo. «Francisco Márquez de Gaceta» (en castellà). Diccionario biográfico electrónico. Reial Acadèmia de la Història. [Consulta: 30 gener 2019].
# Conveni sobre Drets Humans i Biomedicina

El Conveni per a la protecció dels Drets Humans i la Dignitat del Ser Humà pel que fa a les aplicacions de la Biologia i la Medicina, conegut també com a Conveni sobre Drets Humans i Biomedicina, o Conveni d'Oviedo, és un tractat impulsat pel Consell d'Europa i que relaciona la bioètica amb la defensa i promoció dels drets humans, especialment en àmbits nous com la biomedicina. Va ser signat l'abril de 1997 a la ciutat d'Oviedo (Espanya).
# Cecília Metel·la (germana de Metel Numídic)

Cecília Metel·la (llatí: Cæcilia Metella) va ser una dama romana, germana de Quint Cecili Metel Numídic i de Luci Cecili Metel Dalmàtic, i filla de Luci Cecili Metel Calb. Formava part de la gens Cecília, una antiga família romana d'origen plebeu.
Es va casar amb Luci Licini Lucul·le (pretor) pare del gran general Luci Licini Lucul·le, que va ser cònsol el 74 aC, i vencedor de Mitridates VI Eupator. Cecília era una dama que no tenia gaire bona reputació.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Londres: Walton and Maberly, 1841, p. 525.
# Futebol Clube de Derby

El Futebol Clube de Derby és un club capverdià de futbol de la ciutat de Mindelo a l'illa de São Vicente.
El club va ser fundat el 1929.

## Palmarès

* Lliga capverdiana de futbol
** Després de la independència: 1983/84, 1999/00, 2004/05
* Lliga de São Vicente de futbol
** 1982/83, 1983/84, 1984/85, 1985/86, 1999/00, 2000/01, 2004/05, 2007/08, 2013/14
* Torneig d'Abertura de São Vicente de futbol
** 2000/01, 2010/11, 2011/12
* Copa de São Vicente de futbol
** 2003/04, 2004/05, 2006/07, 2016/17
* Supercopa de São Vicente de futbol
** 2004/05, 2016/17

## Trajectòria

* 1r (2004-05) - São Vicente i nacional
* 1r (2007-08) - São Vicente
* 1r (2013-14) - São Vicente
* 4r (2014-15) - Grup A de São Vicente

## Jugadors destacats

* Tubola

## Presidents destacats

* Augusto Vasconcelos Lopes
* Carlos Alberto Lopes

## Entrenador destacats

* Alberto Gomes i António Dias (Ika)
* Tchida
* Almara

## Referències

* ↑ List of affiliates and delegations of at FC Porto's official website (portuguès)
* ↑ «Futebol regional São Vicente:Académica do Mindelo perde título na secretaria» (en portuguès). Criolosport, 25-04-2017. Arxivat de l'original el 29 de juliol 2019. [Consulta: 13 maig 2017].
* ↑ «Cape Verde Islands - List of Champions». RSSSF. [Consulta: 16 desembre 2017].
* ↑ «Cape Verde Islands - List of Regional Tournament Winners». rsssf.com. [Consulta: 16 desembre 2017].
# Novogrigórivka (Nijniohirski)

* Per a altres significats, vegeu «Novogrigórivka».
Novogrigórivka (en (ucraïnès): Новогригорівка, en rus: Новогригорьевка, Novogrigórievka) és un poble de la República Autònoma de Crimea a Ucraïna, que el 2014 tenia 1.002 habitants. Pertany al districte de Nijniohirski.

## Referències

* ↑ «Приказ Минкомсвязи России «О внесении изменений в Российскую систему и план нумерации, утвержденные приказом Министерства информационных технологий и связи Российской Федерации от 17.11.2006 № 142»». Минкомсвязь России. Arxivat de l'original el 2017-07-05. [Consulta: 30 maig 2017].
* ↑ «Новые телефонные коды городов Крыма». Крымтелеком. Arxivat de l'original el 2016-05-06. [Consulta: 30 maig 2017].