OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Greuges dels homes de Sant Pere de Graudescales

Els Greuges dels homes de Sant Pere de Graudescales és un dels primers documents escrits en llengua catalana, també conegut amb el nom de Zo són clams, que són les paraules inicials del text.
El manuscrit no té data i s'estima que és del segle xii, no més tard de la segona meitat d'aquest segle. Va ser donat a conèixer el 1903 per l'arxiver Pere Pujol entre d'altres documents de l'Arxiu Capitular i Diocesà d'Urgell, on encara es conserva.
El text recull les queixes de diversos homes de la parròquia de Sant Pere de Graudescales, que pateixen les hostilitats de membres de l'estament militar, en plena implantació del feudalisme a Catalunya.

## Text

Inici del text, segons la transcripció de Josep Moran:
| « | Zo són clams de tons los hòmens de Sen Pere de Escalens, luin ni prob, que fan a Senta Maria e al bispe e a tot lo covent, d'en B. Dezvilar e de son pare, que an la casa de Sen Pere afolada e desfeita. E ogans com, primerament, per les sues oradures e per les sues folees e per lo feit seu que zel faie fo la casa de Sen Pere trencada e robada e cremada, e no per clam de Sen Pere ni de Senta Maria de la Set. | » |

## Referències

* ↑ Moran i Ocerinjauregui, Josep. Treballs de lingüística històrica catalana. Publicacions de l'Abadia de Montserrat, 1994.
* ↑ Solsona, Nació. «Cabó parlarà sobre els Greuges de Sant Pere de Graudescales | Nació Solsona». [Consulta: 3 setembre 2021].
* ↑ Brossa, Maria «Estudi lingüístic d'un document català del segle XII ("Zo són clams") de l'arxiu Capitular de la Seu d'Urgell». Urgellia: Anuari d'estudis històrics dels antics comtats de Cerdanya, Urgell i Pallars, d'Andorra i la Vall d'Aran, 6, 1983, pàg. 335–359. ISSN: 0211-7096.
* ↑ Moran Ocerinjáuregui, Josep «El proceso de creación del catalán escrito». Aemilianense, 2004, pàg. 431-455.

## Vegeu també

* Greuges de Guitard Isarn, senyor de Caboet
* Jurament de pau i treva del comte Pere Ramon de Pallars Jussà al bisbe d'Urgell
* Jurament de Radulf Oriol
* Literatura catalana
* Història de la llengua catalana
# Puig Anyella

El Puig Anyella és una muntanya de 2.602,5 m alt situada en un contrafort nord de l'eix de la serralada principal dels Pirineus, en el terme comunal de Fontpedrosa, de la comarca del Conflent, a la Catalunya del Nord.
Està situat en el sector sud-occidental del terme de Fontpedrosa, al sud-est del Pic Rodó i al nord-oest del Coll d'en Bernat,

## Referències

* ↑ El Puig Anyella en els ortofotomapes de l'IGN
# Conjunt de cases d'en Ramon Duran

El Conjunt de cases d'en Ramon Duran és una obra eclèctica de Sabadell (Vallès Occidental) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edifici constituït per tres habitatges que presenten el mateix esquema compositiu. El tractament de la façana exemplifica la típica organització emprada pels mestres d'obra.
Cada habitatge està estructurat en dos cossos, marcant l'eix de simetria la porta d'entrada i el balcó central, que no presenta volada. Destaca la sobrietat en l'ornamentació de l'edifici on aquesta es concentra bàsicament al brancal i la llinda de portes i finestres (un senzill marc en relleu realitzat en estuc), i per les cornises que separen els pisos així com el ràfec de la teulada.

## Història

Habitatge aprofitat per comerços. El conjunt ha estat restaurat. Entre els comerços destaca la Farmàcia Argelaguet, amb la decoració de ceràmica vidriada a les dues façanes (carrer de Sant Antoni Maria Claret i carrer del Pedregar). L'autor dels habitatges fou el mestre d'obres J. A. Obradors.

## Referències

* 1 2 3 «Conjunt de cases d'en Ramon Duran». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r novembre 2017].

## Enllaços externs

* Conjunt de cases d'en Ramon Duran Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine., fitxa del catàleg de l'Ajuntament
# Drac de Montornès del Vallès

El drac de Montornès del Vallès, de nom Ceballot, és una peça de bestiari popular, nascuda el gener de 1994 dins la colla de Diables de Montornès (Ball de diables i Drac de Montornès del Vallès). El drac fou construït el 1994 per Ramon Aumedes, al Taller Sarandaca, i és portada per una persona. Té 16 punts de foc repartits al Cap 5+2, ales 3+3 i cua 3, un dels punts de foc del cap es pot canviar per portar pots de fum, i la cua es pot canviar per portar una roda de foc amb 4 punts per carretilles. És autoportat per una persona i posseeix encesa elèctrica. La primera sortida en un correfoc va ser durant la festa major de la vila el 17 de setembre el 1994. La figura va ser anomenada Ceballot perquè el seu portador va caure per culpa d'una ceba durant l'actuació del VII Aplec Internacional de la Sardana a Marsella el setembre de 1994.
Les sortides més destacades de la colla del drac de Montornès han estat, pel que fa a aplecs internacionals, a Itàlia, Suïssa, Lausana, Marsella, Ceret, Tolosa de Llenguadoc, L'Alguer, Frankfurt, o a la capital d'Estònia, Tallinn, amb motiu de l'edició número 21 de l'Aplec Internacional de la Sardana i Mostra de Grups Folklòrics de 2008, organitzat per ADIFOLK. També ha viatjat a Mallorca a la trobada de bestiari, Sevilla per la I mostra de cultura Catalana el 2005 i Massalfassar per l'apadrinament i agermanament de la colla de Colla de Dimonis de Massalfassar el 2006.
El drac de Montornès posseeix ball propi anomenat «Ball del Drac» compost per Enric Montsant i Damià, només es balla per la festa major, un cop finalitzat el correfoc, als balls de espectacle de plaça, el tercer dissabte de setembre.
Quant va néixer el Drac Ceballot era portat per la Colla Draconaire de Montornès, però amb el temps es van fusionar amb la colla de diables, passant a dir-se Colla de Drac i Diables de Montornès del Vallès, impulsada per en Ramon Altimira i Gorga. En l'actualitat, any 2018 la Colla de Drac i Diables de Montornès del Vallès canvia el nom a "Ball de Diables i Drac de Montornès del Vallès", sent l'actual cap de Colla Esther Garrido.

## Notes i referències

* 1 2 «Fitxa tècnica del Drac Ceballot». Agrupació del bestiari festiu i popular de Catalunya. Arxivat de l'original el 3 d’octubre 2010. [Consulta: 15 febrer 2011].
* ↑ «La colla de Drac i Diables participa en el 20è Aplec Internacional de la Sardana i Mostra de Grups Folklòrics». Ajuntament de Montornès del Vallès, 30-07-2007. [Consulta: 15 febrer 2011].
* ↑ «La colla de Drac i Diables viatja a Estònia». Ajuntament de Montornès del Vallès, 26-07-2008. [Consulta: 15 febrer 2011].
* ↑ «Els Diables de Montornès celebren el seu 25è aniversari». Ara Vallès, 17-02-2010. Arxivat de l'original el 2016-03-04. [Consulta: 1r novembre 2011].
* ↑ «Treballs d'Enric Montsant i Damià». lagralla.info. [Consulta: 15 febrer 2011].
* ↑ «Els Dracs i diables de Montornès del Vallès fan 25 anys». COM Ràdio, 06-02-2011. Arxivat de l'original el 3 de març 2016. [Consulta: 15 febrer 2011].

## Enllaços externs

* «Drac i Diables de Montornès».
* Facebook
* Instagram
# Isaac Alfassi

Isaac ben Jacob Alfassi (prop de Fes, 1013-Lucena, 1103) també era anomenat el Rif, va ser un rabí i un intel·lectual jueu nascut a Constantina, Algèria, establert després a l'Àndalus.
Alfassi va passar la major part de la seva vida a Fes, Marroc, però en 1088 va ser denunciat davant el govern i es va veure obligat a fugir a l'Àndalus.
Alfassi va esdevenir el dirigent de la comunitat jueva de Lucena, i va ser nomenat president de la prestigiosa acadèmia talmúdica de la ciutat, provocant un renaixement dels estudis talmúdics a Espanya. Un dels seus deixebles més brillants va ser el Rabí Yossef ha-Leví ibn Migaix.
La seva codificació de les lleis rabíniques del Talmud, fou coneguda com el Llibre de les lleis (Sefer ha-Halachot), la seva obra tracta sobre la Halacà, la llei jueva, i és d'una importància equivalent a les obres de Maimònides i del Rabí Yossef Qaro.
Alfassi va resumir, i va ordenar nombroses discussions pertanyents al Talmud babilònic, i que fins aleshores es trobaven disperses. Alfassi, les va compilar en el seu Llibre de les lleis, que també és conegut amb el nom de "Petit Talmud."
En general, Alfassi va citar el Talmud de Jerusalem (Talmud Yeruixalmi), però quan el seu texte no coincidia amb el Talmud de Babilònia (Talmud Bavli), Alfassi considerava vinculant aquesta darrera obra, pel fet de ser posterior. Alfassi considerava que la llei havia de seguir els dictàmens de les autoritats rabíniques més tardanes. Alfassi va ser un gran talmudista, i va contribuir a establir la supremacia del Talmud babilònic, sobre el Talmud de Jerusalem.

## Referències

* ↑ Sol Scharfstein. Chronicle of Jewish history: from the patriarchs to the 21st century. Hoboken, N.J. KTAV Pub. House, 1997. ISBN 9780881256062 [Consulta: 19 desembre 2014].
* ↑ Philip Ginsbury, Raphael Cutler y Martin Gilbert. The phases of Jewish history. Jerusalem, New York, Devora Publishing, 2005. ISBN 9781932687491 [Consulta: 19 desembre 2014].
* ↑ Kraemer, 2010, p. 78.

## Bibliografia

* Kraemer, Joel L. Maimónides: vida y enseñanzas del gran filósofo judío (en castellà). Barcelona: Kairós, 2010. ISBN 9788472457539.
# Pubilla Cases

«Pubilla Cases o Pubilla Casas» té aquests significats:
* Pubilla Casas, nom amb què es coneixia Josepa Casas i Clavell, pubilla i propietària de terrenys catalana.
* Casa pairal de la Pubilla Casas, edifici construït per encàrrec de Josepa Casas i Clavell al barri homònim
* Pubilla Cases (barri), barri de l'Hospitalet de Llobregat
* Carrer de la Pubilla Cases, carrer de l'Hospitalet de Llobregat al barri homònim
* Plaça de la Pubilla Cases, plaça de l'Hospitalet de Llobregat al barri homònim
* Estació de Pubilla Cases, estació de la L5 del Metro de Barcelona al barri homònim
* Centre Esportiu Pubilla Casas, club de futbol hospitalenc al barri homònim
# Pubill

Pubill és un terme jurídic tradicional del dret català. Dins l'estructura organitzativa de la família tradicional catalana, feia referència als fills que no eren hereus, cabalers o fadristerns i que realitzaven un matrimoni amb una pubilla. És una terminologia més arrelada a les comarques lleidatanes.
A part de la Catalunya Vella, el pubill havia d'aportar un dot a la seva muller.

## Referències

* 1 2 «pubill». Gran Enciclopèdia Catalana. Grup Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 27 abril 2024].
# Pseudoraja fischeri

Pseudoraja fischeri és una espècie de peix de la família dels raids i de l'ordre dels raïformes.

## Reproducció

És ovípar i les femelles ponen càpsules d'ous, les quals presenten com unes banyes a la closca.

## Hàbitat

És un peix marí i de clima tropical que viu fins als 412 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'oceà Atlàntic occidental central: des de Florida (els Estats Units) i el sud del Golf de Mèxic fins a Hondures.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ Dulvy, N.K. i J.D. Reynolds, 1997. Evolutionary transitions among egg-laying, live-bearing and maternal inputs in sharks and rays. Proc. R. Soc. Lond., Ser. B: Biol. Sci. 264:1309-1315.
* ↑ Breder, C. M.; Rosen, D. E. Modes of Reproduction in Fishes (en anglès). Museu Americà d'Història Natural, 1966.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Castro-Aguirre, J.L. i H. Espinosa Pérez, 1996. Listados faunísticos de México. VII. Catálogo sistemático de las rayas y especies afines de México. (Chondrichthyes: Elasmobranchii: Rajiformes: Batoideiomorpha). Universidad Nacional Autónoma de México, Mèxic. 75 p.
* ↑ McEachran, J.D. i Carvalho, M.R. de, 2002. Rajidae: Skates. A: Carpenter, K. E. (ed.). The Living Marine Resources of the Western Central Atlantic. Vol. 1: Introduction, molluscs, crustaceans, hagfishes, sharks, batoid fishes and chimaeras., pp. 531-561. FAO, Roma.

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Compagno, L.J.V., 1999. Checklist of living elasmobranchs. p. 471-498. A W.C. Hamlett (ed.) Sharks, skates, and rays: the biology of elasmobranch fishes. Johns Hopkins University Press, Maryland, Estats Units.
* McEachran, J.D. i K.A. Dunn, 1998. Phylogenetic analysis of skates, a morphologically conservative clade of elasmobranchs (Chondrichthyes: Rajidae). Copeia (2):271-290.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
* uBio (anglès)
# Pseudopyrausta

Pseudopyrausta és un gènere d'arnes de la família Crambidae. El gènere va ser creat per Hans Georg Amsel el 1956.

## Taxonomia

* Pseudopyrausta acutangulalis (Snellen, 1875)
* Pseudopyrausta craftsialis (Dyar, 1914)
* Pseudopyrausta cubanalis (Schaus, 1920)
* Pseudopyrausta marginalis (Dyar, 1914)
* Pseudopyrausta minima (Hedemann, 1894)
* Pseudopyrausta santatalis (Barnes & McDunnough, 1914)

## Referències

* ↑ Nuss, M. «GlobIZ search», 2003–2011. [Consulta: 28 octubre 2011].

## Enllaços externs

* ; Jenkins, Paul«Search results Family: Crambidae». Natural History Museum, London.
* Savela, Markku. «Pseudopyrausta Amsel, 1956». [Consulta: 19 febrer 2018].
# Psicosomàtic

Psicosomàtic és un procés psíquic que té influència en el sistema somàtic.
Se sap que moltes malalties psicosomàtiques estan relacionades amb la formació reticular i que les persones amb una formació reticular molt activada tendeixen més a somatitzar, descarregant les emocions sobre el cerebel i la medul·la espinal, tensant així els músculs antigravitatoris i provocant mal de coll, mal d'esquena, úlceres, etc.
Algunes malalties en les quals el factor psicosomàtic pot tenir importància són la hipertensió arterial, úlcera pèptica, síndrome de l'intestí irritable, neurodermatitis, colitis ulcerosa, tirotoxicosi, artritis reumatoide, asma bronquial, etc. Exemples de processos psicosomàtics són el rubor, un fet psíquic que condueix a un canvi somàtic visible i evident, i la hipertensió arterial davant de situacions d'estrès.

## Vegeu també

* Malaltia psicosomàtica
* Trastorn somatomorf

## Referències

* ↑ Formació reticular Arxivat 2012-05-03 a Wayback Machine. Facultat de Medicina. Universitat de La Frontera. Chile (castellà)

## Enllaços externs

* Un estudi genètic explica la deficiència en la salut de les persones solitàries (castellà)
* Les malalties podrien ser el reflex codificat d'un estrès psíquic (castellà)
# Péronne

«Péronne» té aquests significats:
* Péronne (Saona i Loira) municipi francès al departament de Saona i Loira
* Péronne (Somme), municipi francès al departament de Somme i a la regió de la Picardia
* Péronne-en-Mélantois, municipi francès a la regió de Nord – Pas-de-Calais, al departament de Nord
* Tractat de Péronne, signat a Péronne el 1641 Lluís XIII de França reconeixia finalment el rei de França com a comte de Barcelona
# Província d'Avellino

La Província d'Avellino és una província que forma part de la regió de Campània a Itàlia. La seva capital és Avellino.
Limita al nord-oest amb la província de Benevent, al nord-est amb la Pulla (província de Foggia), i el sud-est amb la Basilicata (província de Potenza). Al sud toca amb la província de Salern i a l'oest per la ciutat metropolitana de Nàpols.
Té una àrea de 2.806,07 km², i una població total de 423.932 hab. (2016). Hi ha 118 municipis a la província.

## Referències

* ↑ Arxivat 2018-12-16 a Wayback Machine. Dades ISTAT

## Enllaços externs

* Provincia di Avellino homepage (italià)
# Província d'Assa-Zag

La província d'Assa-Zag (en amazic ⴰⵙⵙⴰ ⵥⴰⴳ; en àrab إقليم آسا الزاك, iqlīm Āssā az-Zāk) és una de les províncies del Marroc, part de la regió de Guelmim-Oued Noun. Té una superfície de 18.428 km² i 43.535 habitants censats en 2004. La seva capital és Assa. Una petita part sud-oriental és reivindicada com a part del Sàhara Occidental

## Subdivisions

La província se subdivideix en dos municipis i cinc comunes rurals:
| Nom | Codi geogràfic | Tipus | Habitatges | Població (2004) | Població estrangera | Població local |
| Assa | 071.01.01. | Municipi | 2.420 | 12.905 | 3 | 12.902 |
| Zag | 071.01.03. | Municipi | 1.335 | 1.2653 | 21 | 12.632 |
| Aouint Lahna | 071.03.01. | Comuna rural | 326 | 2.234 | 0 | 2.234 |
| Aouint Yghomane | 071.03.03. | Comuna rural | 331 | 2.004 | 0 | 2.004 |
| Touizgui | 071.03.05. | Comuna rural | 170 | 4.177 | 1 | 4.176 |
| Mahbes | 071.05.01. | Comuna rural | 48 | 7.331 | 9 | 7.322 |
| Labouirat | 071.05.03. | Comuna rural | 206 | 2.231 | 3 | 2.228 |

## Referències

* ↑ «Recensement général de la population et de l'habitat de 2004». Haut-commissariat au Plan, Lavieeco.com. Arxivat de l'original el 23 d’abril 2012. [Consulta: 22 abril 2012].
# Psychoda prolarta

Psychoda prolarta és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids.

## Descripció

* El mascle és de color marronós, les seues antenes (de 0,96 mm de llargària) tenen 16 artells (els núms. 14, 15 i 16 minven progressivament de grandària i estan lleugerament fusionats) i les ales li mesuren 1,30-1,35 mm de llargada i 0,60-0,65 d'amplada.
* Les antenes de la femella fan 0,97-0,99 mm de longitud i les seues ales 1,57-1,82 de llargària i 0,70-0,75 d'amplada.

## Distribució geogràfica

Es troba a les illes Filipines: Negros i Mindanao.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 3 Quate, L. W., 1965. A taxonomic study of Philippine Psychodidae (Diptera). Pacific Insects. 7: 815-902. Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)

## Enllaços externs

* ION (anglès)
# Psychoda atraseta

Psychoda atraseta és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a Centreamèrica: Panamà.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Rapp, W. F., 1945. New Psychodidae from Barro Colorado Island. Journal of the New York Entomological Society 53:309–311.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ The Diptera Site - The BioSystematic Database of World Diptera (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (anglès)

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
* ION (anglès)
# Psychoda balaenica

Psychoda balaenica és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a Centreamèrica: Nicaragua i Costa Rica (incloent-hi les províncies de Guanacaste i Heredia).

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Quate, L. W., 1996. Preliminary taxonomy of Costa Rican Psychodidae (Diptera), exclusive of Phlebotominae. Revista de Biología Tropical, 44 (Suppl. 1):1-81.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Fauna Entomológica de Nicaragua (castellà)
* ↑ Instituto Nacional de Biodiversidad de Costa Rica (castellà)
* ↑ The Diptera Site - The BioSystematic Database of World Diptera (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ GBIF (anglès)

## Enllaços externs

* ION (anglès)
# Ptychadena perplicata

Ptychadena perplicata és una espècie de granota que viu a Angola, Zàmbia i, possiblement també, a la República Democràtica del Congo.

## Referències

* Channing, A. 2004. Ptychadena perplicata. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Accés el 19 d'abril del 2008.
# Radioisòtop sintètic

Els radioisòtops sintètics són isòtops radioactius que no es troben de manera natural a la Terra, però que es poden crear per mitjà de reaccions nuclears.
Un exemple és l'isòtop tecneci 99 metaestable, $^{99m}$Tc, que s'obté per desintegració beta de $^{99}$Mo. S'empra en medicina nuclear.

## Referències

* ↑ «El CNA publica los primeros datos de la presencia de uranio-236 en el Mediterráneo» (en castellà). CPAN - Centro Nacional de Física de Partículas, Astropartículas y Nuclear, 10-10-2016.
* ↑ «Technetium-99m». [Consulta: 4 agost 2018].
* ↑ Radioisotopes: What Are They and How Are They Made? (anglès)

## Enllaços externs

* Radioisotope Production a Brookhaven National Laboratory (anglès)
# Greußenheim

Greußenheim és un municipi del districte de Würzburg, a la regió de Baviera, Alemanya, amb una població de 1.592 habitants a finals de 2016.
Està situat al nord-oest de l'estat, a la regió de la Baixa Francònia, a prop del riu Meno (un afluent dret del Rin), de la ciutat de Würzburg i de la frontera amb l'estat de Baden-Württemberg.

## Ciutats agermanades

Greussenheim està agermanat amb:
* Valfabbrica, Itàlia

## Referències

* ↑ Citypopulation.de Estadístiques del districte de Würzburg. Consultat el 28 de juny de 2018.
# Idjil

Idjil (en rus: Иджил) és un poble (un possiólok) de Calmúquia, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 701 habitants. Pertany al districte municipal d'Oktiabrski.

## Referències

* ↑ «История Калмыкии». Arxivat de l'original el 2015-10-09.
* ↑ «Официальный сайт Администрации Октябрьского районного муниципального образования Республики Калмыкия». Arxivat de l'original el 2014-10-08. [Consulta: 15 agost 2022].
* ↑ «Архивированная копия». Arxivat de l'original el 2015-07-15. [Consulta: 2 abril 2013].
# Cola de contacte

La cola de contacte és una substància adhesiva adequada per enganxar superfícies planes com ara la fullola o la fòrmica. S'aplica prèviament a les dues superfícies que cal encolar i, quan ha perdut brillantor i ha agafat mordent, s'adhereix fortament per simple contacte. Cal tenir molt en compte que, un cop adherides, les superfícies no es poden moure.
# Dècada del 40
## Esdeveniments

* Introducció del cristianisme a Egipte.
* 44 - Sant Jaume, morí degollat a Jerusalem, essent un dels primers màrtirs del cristianisme.

## Personatges destacats

* Claudi, emperador romà (41-54).
* Calígula, emperador romà (37-41).
# Forces armades de l'antiga Roma

Les forces armades d'antiga Roma, segons Titus Livi, un dels historiadors de Roma més il·lustres de tots els temps, fou un element clau en l'ascens de Roma durant «més de 700 anys» en el transcurs dels quals un petit poble del Laci es convertí en la capital d'un imperi que governava un ample territori centrat en el mar Mediterrani o, com els mateixos romans l'anomenaven, el Mare Nostrum («mar nostre»).
Tit Flavi Josep, un historiador contemporani que fou un oficial d'alt grau en l'exèrcit romà i comandà els rebels en la Gran Revolta Jueva, descriu els romans com si «ja nasquessin armats». En temps d'aquests dos historiadors, la societat romana ja havia desenvolupat unes forces armades eficaces i les havia emprat per defensar-se dels etruscos, els itàlics, els grecs, els gals, l'imperi marítim de Cartago i els regnes macedonis. L'Estat romà anà adquirint territori amb cada conflicte fins que la República Romana caigué en una guerra civil i el primer emperador August, declarà l'Imperi.
El paper i l'estructura de les forces armades continuaren evolucionant durant l'Imperi. El seu component romà s'anà reduint a mesura que les funcions de protecció de les fronteres i d'administració del territori es transferien a mercenaris estrangers comandats per romans. Les divisions de les forces armades en bàndols contraris en una sèrie de guerres civils afebliren l'Imperi i foren un factor important en el procés que conduí a la caiguda de l'Imperi Romà d'Occident el 476.

## Notes

* ↑ Per a les forces armades romanes de l'edat mitjana, vegeu Exèrcit romà d'Orient.

## Referències

* ↑ Història de Roma, llibre 1.4.
* ↑ Josep, The Jewish War, 1959, pàg. 378
# Radioisòtop traça

Un radioisòtop traça és un radioisòtop que existeix naturalment en quantitats extremament baixes. Aquesta formació natural pot derivar de la desintegració radioactiva de nuclis més pesants com ara la desintegració de l'urani 235 en tori 231. L'existència natural dels radioisòtops també es pot deure als rajos còsmics. Aquest és el procés que crea hidrogen 3 i carboni 14. Els isòtops amb un període de semidesintegració superior a aproximadament vuitanta milions d'anys també romanen en quantitats traça de la formació de la Terra. El potassi 40 i el vanadi 50 en són exemples. El plutoni (Pu-244) també existeix naturalment en quantitats petites, però com que Pu-244 n'és l'únic isòtop no sintètic, es considera que representa el 100% de l'abundància natural.