OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Calcificació

* Per a altres significats, vegeu «Aigua dura».
La calcificació és el procés pel qual les sals de calci es concentren en el teixit biològic tou fent que aquest s'endureixi. Les calcificacions es poden classificar sobre si hi ha equilibri o no i la localització de la calcificació.
La quasi totalitat del calci de l'organisme està situat al teixit ossi i a les dents. De forma patològica, els dipòsits calcaris anormals es poden produir fora d'aquestes localitzacions que llavors se'n diuen "calcificacions".
El dipòsit càlcic apareix en microscopi sota la forma de petites masses amorfes o de grànuls fins de color violaci.

## Causes

Les causes més freqüents de les hipercalcèmies són els tumors malignis osteo-destructius primitius (exemple: mieloma) o metastàtics (metàstasi òssia).
Les calcificacions de teixits tous (artèries, cartílag, vàlvules cardíaques, etc.) pot ser causada per deficiència en la vitamina K o per la pobra absorció de calci per una alta relació calci/vitamina D. Això pot ocórrer amb equilibri mineral o sense.
La ingestió d'una quantitat excessiva de vitamina D pot causar hipervitaminosi de vitamina D i que l'intestí prengui massa calci quan això està acompanyat per la deficiència en vitamina K. Això pot resultar en la calcificació de les artèries i d'altres teixits tous.

## Símptomes

La calcificació es pot manifestar al cos en diverses maneres. Diverses condicions poden ser causades per una pobra absorció del calci:
* càlcul dental
* durícies
* Artritis en els ossos
* Pedra al ronyó
* Os heterotòpic

## Localització

* Calcificació esquelètica
* Calicificació extraesquelètica
** per exemple, calcifilaxi
* Cervell (p.e. Síndrome de Fahr)

## Tractament

El tractament de l'alta relació de calci/vitamina D es pot fer fàcilment augmentant la ingestió de vitamina K o de més vitamina D.

## Referències

* ↑ Bertazzo, Sergio; Gentleman, Eileen; Cloyd, Kristy L.; Chester, Adrian H.; Yacoub, Magdi H.; Stevens, Molly M. «Nano-analytical electron microscopy reveals fundamental insights into human cardiovascular tissue calcification». Nature Materials, 12, 6, 2013, pàg. 576–583. DOI: 10.1038/nmat3627. ISSN: 1476-1122. PMC: 5833942. PMID: 23603848.
* ↑ Miller, Jordan D. «Cardiovascular calcification: Orbicular origins». Nature Materials, 12, 6, 01-06-2013, pàg. 476–478. DOI: 10.1038/nmat3663. ISSN: 1476-1122. PMID: 23695741.
* ↑ Calcification The American Heritage Science Dictionary. Retrieved 2013-03-23.
* ↑ Paul Price, et al, "Warfarin-Induced Artery Calcification Is Accelerated by Growth and Vitamin D", Arteriosclerosis, Thrombosis, and Vascular Biology, year=2000, volume=20, pages=317-327 http://atvb.ahajournals.org/content/20/2/317.short
* ↑ Pathologic basis of veterinary disease, McGavin, Zachary; fourth edition; Elsevir 2007
* Pathologic basis of veterinary disease, McGavin, Zachary; fourth edition; Elsevier 2007
* Pathologic Basis of Disease, Robbins and Cotran; 8th edition, Elsevier 2009
# Cal Patilles

Cal Patilles és una obra del municipi de Rubí (Vallès Occidental) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Es tracta d'una tipologia de casa de mestre d'obres que ocupa tres parcel·les. Té un sol pis i una eixida posterior, pati i zona dedicada a les tasques d'indústria agrícola. Presenta elements decoratius en ceràmica a la façana i teulada plana. A l'entrada de la zona de cellers hi ha dos cups quadrats, enrajolats amb ceràmica vidrada, dedicats l'un al vi negre i l'altre al blanc. Conserva en ús els estris, eines i màquines pròpies pel treball de la vinya.

## Història

Va ser construïda per Joan Ventosa, originari de Sant Andreu de la Barca.

## Referències

* 1 2 «Cal Patilles». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 23 abril 2015].
# Brives

«Brives» té aquests significats:
* Brives (Indre), municipi al departament de l'Indre (regió de Centre-Vall del Loira, França)
* Brives-Charensac, municipi al departament de l'Alt Loira (regió d'Alvèrnia-Roine-Alps, França)
* Brives-sur-Charente. municipi al departament del Charente Marítim (regió de la Nova Aquitània, França)
# Briva de Velai

Brives-Charensac és un municipi francès del departament de l'Alt Loira, a la regió d'Alvèrnia-Roine-Alps.
# Cabosanroque

Cabosanroque és un grup de música experimental català.
Neix a Barcelona el 2001 com a col·lectiu musical nombrós, avui consisteix en el duo de Laia Torrents Carulla (1976) i Roger Aixut Sampietro (1975). Es dedica a l'experimentació lúdica i evocadora a partir d'instruments inventats, sorgits d'objectes quotidians tan diversos com màquines de cosir, rentadores, escalèxtrics, grapadores o peces de mobiliari en desús. Aquests instruments inventats normalment també son instal·lacions artístiques visuals i lumíniques, amb un component cinètic i escènic. A vegades van acompanyats d'accions artístiques, i sovint conformen paisatges sonors.
A vegades s'ha referit a aquest grup com a Cabo San Roque, a vegades CaboSanRoque, però avui, a 2019 i d'acord amb la seva pàgina web, s'escriu "cabosanroque".
El treball del grup s'ha desenvolupat al voltant de la construcció de màquines musicals i l'exploració de les seves capacitats expressives i emotives, en un procés d'investigació contínua sobre la generació de so per mitjans mecànics i automatismes. Aquesta capacitat expressiva de les màquines, relacionada de diferents maneres amb la intervenció de persones, s'ha posat a prova en muntatges escènics, en espais expositius, en forma d'instal·lacions sonores o en àmbits estrictament musicals.
El resultat comprèn ja sis treballs discogràfics a 2018 (i col·laboracions amb músics com Vinicio Capossela, Carles Santos, Pascal Comelade o Guano Padano), els espectacles Bestiari, El run-run del nyigo-nyigo (amb Pascal Comelade, Carles Santos, Pierre Bastien i Joan Saura), Maquinofòbiapianolera (un concert per a piano i orquestra mecànica compost i interpretat juntament amb el músic experimental Carles Santos), Torn de Nit, Música a màquina, i La Caixeta, així com les instal·lacions sonores Los árboles aullaron (Fonoteca Nacional de Mèxic, Vive Latino 2013), Pas de loup (La Capella, Barcelona) i No em va fer Joan Brossa (Centre d'Art Santa Mònica).

## Referències

* ↑ "Cabosanroque reinterpreta la poesia de Brossa amb paisatges sonors fets de màquines. L'Arts Santa Mònica explora la prosa del poeta a l'obra 'No em va fer Joan Brossa'", Èlia Murgou, L'Ara, 1 de març del 2018. [Consultat el 20 de juny del 2019].
* ↑ "Música. Freak Out! / CaboSanRoque", Biblioteca virtual de la Diputació de Barcelona - DiBa. [Consultat el 20 de juny del 2019].
* ↑ «Torn de nit». Mercat de les Flors. [Consulta: 12 març 2018].
* ↑ Fitxa de CaboSanRoque a l'Institut Ramon Llull.
* ↑ «Brossa sense Joan Brossa». El Punt Avui, 04-03-2018. [Consulta: 12 març 2018].
* ↑ "Cabosanroque. No em va fer Joan Brossa", Arts Santa Mònica, 3 del 2018. [Consultat: 20-06-2019].

## Enllaços externs

* Lloc web oficial de cabosanroque.
* CaboSanRoque a la pàgina de l'Institut Ramon Llull.
* "Música. Freak Out! / CaboSanRoque", una bona descripció del seu recorregut a la biblioteca virtual de la Diputació de Barcelona - DiBa.
* "Em va fer cabosanroque", entrevista de Queralt Morros Baró a partir d'una instal·lació a Can Manyé (Alella), Núvol, el digital de cultura, 6 de febrer del 2019.
# Cabool

Cabool és una població dels Estats Units a l'estat de Missouri. Segons el cens del 2000 tenia 2.168 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Cabool tenia 2.168 habitants, 883 habitatges, i 544 famílies. La densitat de població era de 225,6 habitants per km².
Dels 883 habitatges en un 31,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 45% hi vivien parelles casades, en un 14,2% dones solteres, i en un 38,3% no eren unitats familiars. En el 34,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 19,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,29 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,94.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,2% tenia menys de 18 anys, un 6,5% entre 18 i 24, un 23,7% entre 25 i 44, un 18,8% de 45 a 60 i un 23,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 71,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 21.887 $ i la renda mediana per família de 29.154 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.625 $ mentre que les dones 16.500 $. La renda per capita de la població era de 13.069 $. Entorn del 16% de les famílies i el 22,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Cabool». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Cabool». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 8 agost 2010].
# Campionat britànic de trial 1952

La temporada de 1952 del Campionat britànic de trial fou la 3a edició d'aquest campionat, organitzat per l'ACU. El calendari oficial constava de 30 proves puntuables.

## Classificació final

| Posició | Pilot | Motocicleta | Punts |
| 1 | Bill Nicholson | BSA | 85 |
| 2 | Gordon Jackson | AJS | 81 |
| 3 | John Brittain | Royal Enfield | 72 |
| 4 | John Draper | Norton/BSA | 72 |
| 5 | David Tye | BSA | 66 |
| 6 | Jim Alves | Triumph? | 63 |
| 7 | Tom Ellis | BSA | 59 |
| 8 | E. Usher | ? | 51 |
| 9 | Brian Martin | BSA? | 47 |
| 10 | John Giles | Triumph? | 46 |

## Referències

* «Great Britain - 1952» (en anglès). trialonline.org. [Consulta: 19 març 2023].
# Cal Joaquim Pàmies

Cal Joaquim Pàmies és un edifici modernista de Reus (Baix Camp) inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un edifici d'habitatges construït per Pere Caselles, que fa cantonada amb el carrer del Vent. Està estructurat en planta baixa i quatre pisos més. La façana principal dona al raval de Martí Folguera. En destaca la seva decoració esculpida. Les obertures, que estan disposades de forma regular, són balcons independents amb baranes de ferro forjat amb motius florals, de perfil bombat típic dels balcons modernistes reusencs. La façana és arrebossada i els muntants de les obertures estan treballats en relleu de tipus vegetal molt vistós. A la zona superior de l'edifici hi ha una sanefa amb flors i a manera de remat de l'edifici, una barana de pedra amb motius circulars calats.

## Referències

* ↑ March Barberà, Jordi. "Catàleg de l'arquitectura modernista de Reus" A: Arquitectura modernista a Reus. Reus: Pragma, 2003. Pàg. 147. ISBN 8493315125
* ↑ «Habitatge Raval Martí Folguera, 1». Pat.mapa. Generalitat de Catalunya.
# Cal Joan Batlle

Cal Joan Batlle és una obra de Marçà (Priorat) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici de planta aproximadament quadrada, amb afegitons, bastit de maó i maçoneria, arrebossat i pintat a la façana principal i altres paraments, de planta baixa, entresòl, pis i golfes i cobert per teulada a quatre vessants. A la planta baixa s'hi obren dues portes i una finestra; tres finestres a l'entresòl; tres balcons i dues finestres al pis i una finestra a les golfes. A destacar la portalada, de pedra i amb arc rebaixat, amb les inicials "JP" i la data de 1865. Pel damunt, una reixa de ferro forjat duu les inicials "JPN".

## Història

Es tracta d'una construcció de qualitat, pertanyent als anys anteriors a la fil·loxera i que determina, com tantes altres, una època d'esplendor. Amb posterioritat, l'edifici sofrí algunes modificacions en forma d'afegitons que es manifesten també a la façana.

## Referències

* 1 2 «Cal Joan Batlle». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 agost 2018].

## Enllaços externs

* «Cal Joan Batlle». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Camió grua

* Per a altres significats, vegeu «Grua (desambiguació)».
Un camió grua és aquell que porta incorporat en el seu xassís una grua, que s'utilitza per carregar i descarregar mercaderies en el mateix camió, o per desplaçar aquestes mercaderies dins del radi d'acció de la grua. Amb la incorporació d'una grua al camió s'aconsegueix una major independència a l'hora de la càrrega i descàrrega del material transportat, no depenent de maquinària auxiliar com carretons elevadors.
També podem definir com camió grua tot aquell que s'utilitza per a la retirada de vehicles de les vies públiques o assistència en carretera.

## Vegeu també

* Grua
* Camió
# Cal Missals

Cal Missals és un edifici del municipi de Santpedor (Bages) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Es tracta d'un edifici entre mitgeres, cantoner, amb façana al carrer Mura i al carrer Vall. Consta de planta baixa i dos pisos. La façana és de pedra vista.
El més rellevant d'aquest immoble són els finestrals medievals i una fornícula destinada a capelleta de carrer que conserva una imatge. Pel que fa al finestral gòtic es compon de tres arcs ogivals apuntats i trevolats. Els arcs reposen en sengles columnetes. Les dues impostes laterals, estan decorades amb una sanefa de flors. Aquesta finestra, situada a la part superior del balcó, fa una funció decorativa. Les columnes i la llinda són nous, la resta d'elements són originals.
L'altre element a destacar és el fragment de finestral geminat de punt rodó recolzats sobre la llinda superior de l'altre balcó.
Tots aquests elements procedeixen d'un altre edifici. A Santpedor trobem altres finestrals d'aquesta tipologia, com el palau del comtes reis de Barcelona o cal Dantí al carrer Santa Maria.

## Història

No hi ha documentació històrica sobre aquesta casa.
L'immoble està situat dins el clos de les muralles de Santpedor del segle xiii. L'element que sembla propi de l'estructura de l'edifici és la capelleta de la façana, que es podria datar entre els segles XVIII i xix.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Cal Missals». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 4 desembre 2015].
# Cantabile

Cantabile és un terme musical que significa literalment "cantable" o "com una cançó" en italià. Té diferents significats segons el context. En la música instrumental, indica un particular estil de tocar imitant la veu humana. Per als compositors del segle xviii, el terme és usat sovint com "cantant", i indica un tempo moderat i flexible, una execució legato. Per a compositors posteriors, particularment de música per a piano, cantabile indica l'èmfasi d'una línia musical en particular enfront de l'acompanyament (comparar amb contrapunt).
En l'òpera, cantabile és usat com nom que al·ludeix a la primera meitat d'un ària doble, seguit per una cabaletta. El moviment cantabile seria més lent i de forma més lliure en contrast amb l'estructurada i generalment més ràpida cabaletta. Referit a la interpretació, indica que ha de fer-se de forma melodiosa i sense canvis bruscs, legato, com qui canta dolçament.

## Bibliografia

* Kennedy, Michael, The Oxford Dictionary of Music, Oxford University Press, 1985, p. 123. ISBN 0-19-311333-3
* Milsom, David, Theory and Practice in Late Nineteenth-century Violin Performance, Ashgate Publishing, Ltd., 2003, p. 113. ISBN 0-7546-0756-9
* Warrack, John and West, Ewan, The Oxford Dictionary of Opera, Oxford University Press, 1992, p. 115. ISBN 0-19-869164-5
# Can Vinyoles (Montagut i Oix)

Can Vinyoles és una masia situada al municipi de Montagut i Oix, a la comarca catalana de la Garrotxa.

## Referències

* ↑ Nomenclàtor oficial de toponímia major de Catalunya (2003), pàg. 534.
# Camp de gel patagó sud

El camp de gel patagó sud és una gran extensió de gels continentals (la tercera més extensa del món després de les de l'Antàrtida i Groenlàndia, la major de totes les de caràcter continental no polar i amb accés terrestre), situada als Andes patagons, a la frontera entre Xile i l'Argentina. És denominat Casquet glacial patagó a l'Argentina i Camp de Gel Sud a Xile, per a diferenciar-lo del camp de gel patagó nord.
S'estén de nord a sud al llarg de 350 km, des dels 48° 20′ S fins als 51° 30′ S. Té una extensió de 16.800 km², dels quals 14.200 km² pertanyen a Xile i la resta, 2.600 km², a l'Argentina.
Del camp de gel es desprenen un total de 49 glaceres, entre les quals es troben les glaceres Upsala (902 km²), Viedma (978 km²) o Perito Moreno (258 km²) a l'Argentina, i a Xile, la glacera Pío XI (la més gran de tot l'hemisferi sud, amb 1.265 km²), Balmaceda, Serrano, Geike o Grey.
Gran part de la seva extensió es troba protegida en formar part de diferents parcs nacionals: els de Bernardo O'Higgins i Torres del Paine a Xile, i el de Los Glaciares a l'Argentina.

## Referències

* ↑ «Southern Patagonia Ice Field» (en anglès). visibleearth.nasa.gov, 03-03-2014. [Consulta: 5 novembre 2023].
* ↑ «Hielos Patagónicos». villaohiggins.com. Arxivat de l'original el 2023-11-05. [Consulta: 5 novembre 2023].
* ↑ Davies, Bethan J.; Darvill, Christopher M.; Lovell, Harold; Bendle, Jacob M.; Dowdeswell, Julian A. «The evolution of the Patagonian Ice Sheet from 35 ka to the present day (PATICE)». Earth-Science Reviews, 204, 01-05-2020, pàg. 103152. DOI: 10.1016/j.earscirev.2020.103152. ISSN: 0012-8252.
* ↑ Masamu (et al), Aniya «Recent Glacier Variations in the Southern Patagonia Icefield, South America». Arctic and Alpine Research, 1997, pàg. 147-167.
* ↑ «Los Glaciares National Park» (en anglès). UNESCO World Heritage Centre. [Consulta: 5 novembre 2023].
# Ludwika Maria Poniatowska

Ludwika Maria Poniatowska (30 de novembre de 1728 - Viena, 2 d'octubre de 1804) fou una noble dona polonesa, coneguda com la germana del rei de Polònia, Estanislau August Poniatowski.

## La vida

Era filla de Stanisław Poniatowski i Konstancja Czartoryska. El 1745, es va casar amb Jonas Jokūbas Zamoiskis, amb qui va tenir una filla única. La parella es va separar després del naixement de la seva filla el 1750.
El 1763, el seu germà va ser elegit rei de Polònia. Ella i la seva germana Izabella Poniatowska es van oposar al matrimoni suggerit del seu germà amb la princesa Sophia Albertina de Suècia.
A la primavera de 1791, ella i la seva filla van visitar París durant un període difícil a Polònia, que va atraure una mala publicitat.
El 7 de gener de 1795, ella, la seva filla i la seva família es van unir al rei Estanislau a Grodno i van romandre al seu costat durant la Tercera partició de Polònia. Segons el suposat, ella i la seva filla, juntament amb la seva cotilleria i instada pel rus N. Repnin, van contribuir a persuadir el rei perquè signés la seva abdicació el 25 de novembre, ja que temien que la seva denegació portés a una desamortització russa dels seus béns i la seva la ruïna.
El 9 de setembre de 1801, ella i la seva filla van fer donació del "palau de Kazanowski" com a residència del futur Lluís XVIII de França. Va passar els darrers anys a Viena.

## Referències

* ↑ Biograma został opublikowany w 1936 r. w II Tomie Polskiego Słownika Biograficznego.
* ↑ Biograma został opublikowany w 1976 r. w XXI tomie Polskiego Słownika Biograficznego
# Filet de costat

El filet o tall de costat és un tall de carn de cap de bestiar. Prové del diafragma de l'animal, un múscul que separa la cavitat toràcica de l'abdominal.
És una carn plena de nervis pel que en el seu estat natural, és molt dura, pel que s'han dissenyat processos per a fer-la més comestible i saborosa.
Un dels processos es diu "tenderització", que significa tallar els lligaments o nervis que suporten el pes de les vísceres del cap de bestiar. Al fer açò, la carn es torna més masticable, ja que els nervis són molt ferms; altre procés és el "marinat" consistent a amanir la carn amb certes espècies i ingredients com el vinagre que la tornen més suau i alhora amb millor sabor.

## Vegeu també

* Falda
# Virginia Romero Bañón

Virginia Romero Bañón (Elda, 26 de setembre de 1960 és una advocada i política valenciana, senadora per Alacant en la X Legislatura.

## Biografia

Llicenciada en dret per la Universitat d'Alacant, ha treballat com a advocada especialitzada en Dret Privat, Tributari, Mercantil i Concursal. També ha impartit classes d'Economia i Tecnologia Administrativa en diversos màsters a la Universitat de València i a la Universitat d'Alacant.
Militant del Partit Popular de la Comunitat Valenciana, n'és secretària general a la secció d'Elda des de 2007. Ha estat escollida regidora d'hisenda de l'ajuntament d'Elda a les eleccions municipals espanyoles de 1999, 2003 i 2011. De 2007 a 2011 fou diputada de la Diputació d'Alacant. No va renovar el seu càrrec a les eleccions municipals espanyoles de 2015.
A les eleccions generals espanyoles de 2011 fou escollida senadora per Alacant. Ha estat portaveu del PP en la Comissió d'Estudi de l'explotació infantil del Senat d'Espanya.

## Referències

* ↑ Fitxa del Senat
* ↑ Corporació d'Elda, 2015
* ↑ Virginia Romero es nombrada portavoz del PP en la Comisión de Estudio de la explotación infantil al web del PP
# Volcà de Fontpobra

El Volcà de Fontpobra és un volcà situat al municipi de Sant Feliu de Pallerols, a la comarca catalana de la Garrotxa.

## Referències

* ↑ «Volcà de Fontpobra». Parcs naturals de Catalunya, 25-07-2022. [Consulta: 6 desembre 2023].
# Xicoira espàrrec

La xicoira espàrrec, Cicoria asparago, puntarelle, en alguns llocs d'Itàlia coneguda com a Cicoria Catalogna o simplement Catalogna, és una planta de xicoira que es cultiva habitualment a Itàlia sobretot a la zona del Lazio on s'aprecia el seu gust amargant.
Malgrat el seu nom, el seu conreu és desconegut a Catalunya.
La catalogna conté fòsfor, calci i vitamina A, a més té la propietat d'estimular les funcions digestives i diürètiques. Ja el metge Galè la indicava com dotada de propietats medicinals.

## Descripció

És una planta semblant a l'escarola però quan completa el seu desenvolupament se'n diferencia pel fet del centre de la tija en suren molts brots que recorden petits espàrrecs. N'hi ha dos tipus: un de més alt i erecte que essent més amargant es presta més a ser cuit i un altre de més baix amb brots que surten del centre i adequats per a ser menjats crus i que es coneixen com a puntarelle, difosos també en la gastronomia de la Campània i la gastronomia romana.

## Conreu

Es multiplica per llavors i és un conreu anual que no té necessitats especials.

## Usos
### Gastronomia

Les fulles són força amargants i els brots tenen una textura cruixent. S'aprofita tota la planta, les fulles es poden menjar crues, bullides o en truita però els brots (espàrrecs) són la part més apreciada i s'acostumen a servir principalment en amanida.

## Referències

* ↑ Galè en deia "amiga del fetge i no contrària a l'estómac" (extret de Cicoria catalogna di Chioggia a la web de la regió del Vèneto.
* ↑ Gaeta, important lloc de producció formava part del Regne de les Dues Sicílies
* ↑ «Puntarelle». Arxivat de l'original el 2012-05-10. [Consulta: 3 agost 2012].
* ↑ «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2011-04-23. [Consulta: 3 agost 2012].

## Enllaços externs

Amanida de puntarelle
* Sito della regione Lazio in cui è possibile consultare la scheda del prodotto inserendo nel motore di ricerca il termine "puntarelle" Arxivat 2007-10-29 a Wayback Machine.
* Scheda della Cicoria catalogna di Chioggia nel sito della regione veneto
* Catalogna Arxivat 2008-05-12 a Wayback Machine.