OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# El Sofista

* Part de la sèrie: Els diàlegs de Plató
* Primers diàlegs:
* Apologia – Càrmides – Critó
* Eutífron – Alcibíades I
* Hípias major – Hípias menor
* Ió – Laques – Lisis
* Transitoris i diàlegs mitjans:
* Cràtil – Eutidem – Gòrgias
* Menexen – Menó – Fedó
* Protàgoras – El convit
* Diàlegs mitjans posteriors:
* La República – Fedre
* Parmènides – Teetet
* Últims diàlegs:
* Timeu – Crítias
* El Sofista – El Polític
* Fileb – Lleis
* Obres d'autenticitat dubtosa:
* Axíoc - Alcíone
* Clitofont – Epínomis - Eríxias
* Demòdoc – Cartes – Hiparc
* Minos – Rivals d'amor – Sísif
* Alcibíades II – Tèages
* Aquesta caixa:
El diàleg El sofista o de l'ésser, pertany als diàlegs tardans madurs (vellesa) de Plató. En aquest diàleg, participen Sòcrates, Teodor, Teetet i un estranger d'Elea. El diàleg és presentat per mitjà de la conversa entre l'estranger d'Elea i Teetet. S'enraona sobre qui és el sofista i a què es dedica?. Després s'endinsen en el problema de l'ésser i el no-ésser. Aquest diàleg té una estructura dialèctica descendent, en la qual per mitjà de la diaíresis s'arriba a una conclusió sobre l'ésser i a l'acord de l'existència del no-ésser.
La identitat real sobre el misteriós estranger d'Elea, fos qui fos, segueix sent desconeguda.

## Bibliografia

* Diàlegs, vol. XV (El Sofista), intr. i trad. de Manuel Balasch, Barcelona, Fundació Bernat Metge.

## Enllaços externs

* Diàlegs, vol. XV (El sofista)
* Mary Louise Gill, Method and Metaphysics in Plat's sophisticas and Statesman (anglès)
* Plato's Sophisticas and the Being of Non-Being (anglès)
* Plat's Sophisticas Annotated Bibliography (anglès)
* Platon: Sofistes: The Dialogue in original language (grec)
# Hamlet (pel·lícula de 1996)

Hamlet és una pel·lícula coproduïda pel Regne Unit i els Estats Units el 1996, dirigida per Kenneth Branagh i basada en l'obra de teatre de William Shakespeare.
L'any 2000 va ser emesa per primer cop en català a TV3 a partir de la traducció de Lluís Comas.

## Argument

Helsingør, a la Dinamarca medieval. El jove príncep Hamlet, enamorat d'Ofèlia, ha de venjar la mort del seu pare, assassinat pel seu propi germà Claudi, qui li va robar el tron i es va casar amb la seva vídua (la reina Gertrudis). Per a aconseguir-ho, Hamlet es farà passar per boig i recrearà els fets en una obra teatral que representarà una companyia de comediants errants.

## Repartiment

* Kenneth Branagh: Hamlet
* Kate Winslet: Ophelia
* Derek Jacobi: Claudius
* Julie Christie: Gertrude
* Brian Blessed: fantasma del pare de Hamlet
* Richard Attenborough: ambaixador anglès
* David Blair: guarda de Claudius
* Richard Briers: Polonius
* Michael Bryant: sacerdot
* Billy Crystal: primer enterrador
* Judi Dench: Hecuba
* Gérard Depardieu: Reynaldo
* Robin Williams: Osric
* Jack Lemmon: Marcellus
* John Gielgud: Priam
* Rosemary Harris: actriu que fa de reina
* Charlton Heston: actor que fa de rei
* Ravil Isyanov: Cornelius
* John Mills: vell Norway
* Rufus Sewell: Fortinbras
* Timothy Spall: Rosencrantz
* Reece Dinsdale: Guildenstern

## Premis i nominacions

D'entre tots els guardons què va optar la pel·lícula, destaquen:

### Nominacions

* Oscar a la millor direcció artística per Tim Harvey
* Oscar al millor vestuari per Alex Byrne
* Oscar a la millor banda sonora per Patrick Doyle
* Oscar al millor guió adaptat per Kenneth Branagh
* BAFTA al millor vestuari per Alex Byrne
* BAFTA al millor disseny de producció per Tim Harvey
* Satellite a la millor actriu secundària per Kate Winslet
* Satellite a la millor música original per Patrick Doyle
* Satellite a la millor fotografia per Alex Thomson
* Satellite a la millor direcció artística per Tim Harvey
* Satellite al millor vestuari per Alex Byrne

## Referències

* ↑ «Hamlet». ésAdir. [Consulta: 29 octubre 2022].
* ↑ Fitxa de doblatge, a ElDoblatge
* ↑ «Hamlet (pel·lícula de 1996)». The New York Times.
* ↑ Nominacions i premis, a IMDb (anglès)

## Enllaços externs

* Fitxa de la pel·lícula a DeCine21 (castellà)
Viccionari
# El tresor de Rackham el Roig

El tresor de Rackham el Roig és el dotzè àlbum de Les aventures de Tintín i Milú creat per Hergé, publicat inicialment en blanc i negre del 19 de febrer al 23 de setembre de 1943 en forma de tira còmica al diari Le Soir. L'album a color es va publicar el 1944. Aquesta aventura marca l'arribada del professor Tornassol a la sèrie.

## Argument

És la continuació de 'El secret de l'Unicorn', on els nostres amics van a la cerca del tresor. Amb l'ajuda del professor Tornassol i el seu submarí el troben, però només hi ha les restes del vaixell i uns pergamins. Un cop a Europa, en Tornassol desxifra el significat dels pergamins i troben el tresor al castell de Molins de Dalt. En una època on Bèlgica està ocupada pels alemanys, Hergé no tracta temes complicats i es decanta per un tema inofensiu com la cerca d'un tresor.

## Referències

* ↑ «TINTIN : Le Tresor de Rackham le Rouge» (en francès). bellier.co. [Consulta: 25 juliol 2020].
# Hemne

Hemne és un antic municipi del comtat noruec de Sør-Trøndelag. Té 4.260 habitants (2016) i té una superfície de 670.29 km².
Des de la segona dècada del segle x la seva població ha augmentat considerablement. Té tres esglésies i està situat en una zona de taigà a la riba del fiord de Trondheim.

## Referències

* ↑ «Població l'1 de gener de 2016. Tot el país, comtats i municipis» (en anglès). Oficina Central d'Estadístiques de Noruega. [Consulta: 11 març 2016].
# Haplostachys

Haplostachys és un gènere d'angiospermes que pertany a la família de les lamiàcies.

## Taxonomia

* Haplostachys bryanii
* Haplostachys grayana
* Haplostachys haploslachya
* Haplostachys haplostachya
* Haplostachys linearifolia
* Haplostachys munroi
* Haplostachys rosmarinifolia
* Haplostachys truncata
# Abram Topor

Abram Topor (Varsòvia, 24 de febrer de 1903 - 1992) va ser un pintor francès d'origen jueu, nascut a Polònia. Va ser el pare del polifacètic Roland Topor.

## Referències

* ↑ Jay, Salim. Merci Roland Topor. Fayard, 2 d'abril de 2014, p. 7. ISBN 978-2-213-68284-6.
* ↑ «Abram Topor, peintures». Centre national des arts plastiques (CNAP). [Consulta: 12 desembre 2016].
# Enric Sapena Granell

Enric Sapena Granell (València, 17 de gener de 1930 - València, 7 de juny de 2008) va ser un polític i sindicalista valencià.

## Trajectòria

Va cursar els estudis de Perit Industrial (1956-1960) i d'Economia (1972-1977) a València. Tècnic en obres i instal·lacions de RENFE, va ingressar en 1955 en l'Agrupació Local d'UGT València. Delegat per València en els Congressos de Tolosa de Llenguadoc. També ha estat delegat per València en el Congrés d'UGT i fundador del Sindicat Ferroviari de la UGT en la 4a zona.
Militant del PSPV-PSOE des de 1951, fou elegit diputat per la circumscripció de València a les eleccions generals espanyoles de 1977, 1979 i 1982, i va formar part de les Comissions d'Economia, Hisenda, Pressupostos i Transports del Congrés dels Diputats. Fou escollit senador per la mateixa circumscripció a les eleccions generals espanyoles de 1986. Però va renunciar per a ser diputat al Parlament Europeu del 1987 al 1994. Fou membre de diverses comissions del Parlament Europeu, entre altres les de Transports i Turisme i la Delegació per les relacions amb Canadà i Israel.
Morí el 7 de juny de 2008 a València (l'Horta), a l'edat de 78 anys.

## Referències

* ↑ Martínez de Sas, María Teresa; Pelai, Pagès. Diccionari biogràfic del moviment obrer als països catalans. 1. ed. [Barcelona]: Edicions Universitat de Barcelona, 2000. ISBN 84-8415-243-X.
* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats
* ↑ Fitxa del Senat
* ↑ Fitxa del Parlament Europeu
* ↑ (castellà) Enrique Sapena, ex parlamentario socialista, ElPaís.com, 17 de juny 2008 (consulta: 1-8-09).

## Bibliografia

* Javier Paniagua Fuentes y J.A. Piqueras. Diccionario Biográfico de Políticos Valencianos, 1810- 2005. València: Institut Alfons el Magnànim, 2005, p.516. ISBN 9788495484802.
# Hans Züllig

Hans Züllig (Rorschach, 1 de febrer de 1914 - Essen, 8 de novembre de 1992) fou un ballarí i professor suís i professor de dansa. Del 1968 al 1983 va formar molts actors en teatre de dansa alemany a la Universitat Folkwang d'Essen.

## Biografia

Züllig va completar la formació de dansa a l'Escola Folkwang d'Essen del 1931 al 1934, amb Kurt Jooss i Sigurd Leeder entre d'altres. Des del 1932 fou ballarí amb la companyia de ball "Ballets Jooss" a Essen i després de la seva emigració del 1934 al 1947 a Devon (Anglaterra). El 1949 Züllig va tornar a Essen amb Jooss. Del 1951 al 1953 va ballar com a solista al "Folkwang Tanztheater d'Essen". De 1953 a 1954 Züllig va ser ballarí solista al "Stadttheater Zurich", a més de director i professor de l'Escola de Dansa de Teatre de Suïssa afiliada al Stadttheater. El 1954 va seguir a Jooss com a solista i segon mestre de ballet a la "Städtische Bühnen Düsseldorf". Del 1956 al 1961 va treballar com a ballarí, coreògraf i professor a la Universitat de Santiago de Xile. El 1968 Züllig, com Jooss abans, va ser nomenat professor de la Universitat Folkwang d'Essen i el 1969 cap del seu institut de dansa. Des de 1973 fins a la seva mort (càncer d'ossos) va ser també entrenador principal al "Tanztheater Wuppertal" de Pina Bausch.
Va ser el primer intèrpret de diversos rols en la producció de Jooss: Ballade, Tonight (1935); A Spring Tale (1939); Pandora (1944). També ha actuat en ballets seus (Le Bosquet, 1945) de Sigurd Leeder (Sailor's Fancy, 1943), d'Andrée Howard (Selina, 1948) i de John Cranko (Sea Change, 1949).

## Honors

La Universitat Folkwang de les Arts d'avui ha batejat el nom de la seva nova casa de ball "Hans-Züllig-Tanzhaus".

## Bibliografia

* Hans Züllig. A: Andreas Kotte (Hrsg.): Theaterlexikon der Schweiz. Volum 3, Chronos, Zuric 2005, ISBN 3-0340-0715-9, p. 2159.
* Ursula Pellaton: Züllig, Hans. A: Lèxic històric de Suïssa. 23 d'octubre de 2018.
* Susanne Linke, Martin Bartelt: Una vida en claredat: un necrològic per a Hans Züllig. A: Tanzdrama Magazin, 1993, pàg. 22-25.

## Referències

* ↑ Entrada Swiss Swiss Dance School, Zuric ZH. A: Theatre Lexikon der Schweiz, Institut d'Estudis del Teatre de la Universitat de Berna. Recuperat el 25 d'octubre de 2018.
* ↑ SARPE, Gran Enciclopèdia de la Música Clàsica, vol. IV, pàg. 1600. (ISBN 84-7291-226-4
* ↑ Universitat Folkwang, entorn i entorn. A: lloc web de la Universitat de les Arts de Folkwang. Recuperat el 25 d'octubre de 2018.
# El Pla de Godall

El Pla de Godall és una masia del municipi d'Olius inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Masia de planta rectangular i teulada de doble vessant, orientada nord-sud. Façana principal amb gran arcada. La planta baixa és amb sòl de pedra i coberta amb volta de canó. Les obertures tant al primer pis com al superior, són petites. Les primeres són petits balcons amb llinda de pedra i les superiors, a part d'una galeria amb arcada de mig punt, són petites finestres.
La premsa de vi es troba a l'eixida, al primer pis prop d'on hi ha el pou. Parament de pedres irregulars amb filades.

## Història

El nom Godall surt en la documentació dels segles x i xi, i possiblement és de procedència visigòtica. Ramon Guadall (Godall) el 1080 era un gran terratinent de la zona de Trevics i donà a Santa Maria de Solsona les terres que tenia sota el castell: el molí de Rocafort, el molí de Quinquespes i el colomer de Solanells.

## Com anar-hi

Al km. 50 de la carretera C-451 de Biosca a Solsona (41° 57′ 57″ N, 1° 30′ 26″ E﻿ / ﻿41.96583°N,1.50722°E﻿ / 41.96583; 1.50722) cal prendre la que, en direcció sud, mena al nucli de Brics (ben senyalitzat). Després d'1,5 km.(41° 57′ 19″ N, 1° 30′ 46″ E﻿ / ﻿41.95528°N,1.51278°E﻿ / 41.95528; 1.51278), en un encreuament, es tomba cap a llevant (esquerra), es passa a prop de la capella de Sant Prim i s'arriba al Pla en 1,4 km. més. Camins asfaltats.

## Referències

* 1 2 3 «El Pla de Godall». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 agost 2014].
# Hemmiken

Hemmiken és un municipi del cantó de Basilea-Camp (Suïssa), situat al districte de Sissach.

## Enllaços externs

* Hemmiken en Alemany, Francès o Italià al Diccionari històric de Suïssa.
* Web oficial del municipi (alemany)
# Plateau d'Hauteville

Plateau d'Hauteville és un municipi francès situat al departament de l'Ain i a la regió d'Alvèrnia-Roine-Alps. Es crea l'1 de gener de 2019, amb l'estatus de municipi nou, a partir de la fusió de Cormaranche-en-Bugey, Hauteville-Lompnes, Hostiaz i Thézillieu, que esdevenen municipis delegats.
# Gueydan

Gueydan és una població dels Estats Units a l'estat de Louisiana. Segons el cens del 2000 tenia 1.598 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Gueydan tenia 1.598 habitants, 644 habitatges, i 416 famílies. La densitat de població era de 725,9 habitants/km².
Dels 644 habitatges en un 31,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 46,3% hi vivien parelles casades, en un 15,1% dones solteres, i en un 35,4% no eren unitats familiars. En el 31,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 15,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,38 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,99.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25% tenia menys de 18 anys, un 10% entre 18 i 24, un 23,5% entre 25 i 44, un 20,7% de 45 a 60 i un 20,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 76,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 22.165 $ i la renda mediana per família de 32.039 $. Els homes tenien una renda mediana de 25.682 $ mentre que les dones 13.500 $. La renda per capita de la població era de 13.738 $. Entorn del 16,1% de les famílies i el 21% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Gueydan». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Gueydan». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Adan

«Adan» té aquests significats:
* Adan o Àdhan, crida utilitzada en l'islam per a convocar els fidels a l'oració.
* Adan o Riu Aran (Índia), riu de l'Índia a Maharashtra.
# Descompte comercial

Descompte comercial són els interessos cobrats per una entitat bancària pel descompte d'efectes comercials i per associació també es denomina descompte comercial al contracte de caràcter mercantil en virtut del qual es concedeix un crèdit per a disposar anticipadament del líquid de les vendes fetes a tercers instrumentades mitjançant efectes comercials com són les lletres de canvi, pagarés, rebuts i certificacions.

## Càlcul de Descompte Comercial

Nominal (N) és el valor nominal de l'efecte (En la lletra de canvi l'import de la mateixa).
Efectiu (E) és la quantitat liquida rebuda pel descompte de l'efecte.
Tipus de descompte anual (d) percentatge aplicat per descomptar un efecte amb venciment anual.
Descompte comercial (Dc) és l'interès rebut pel banc pel finançament del descompte.
Duració del descompte comercial (n) és el temps (normalment en dies o mesos) que hi ha entre la data de descompte i la data de venciment de l'efecte.
Fraccionament periòdic (m) és el nombre de vegades que la unitat de temps emprada en el càlcul és continguda en un any (exemple: més m = 12. dia m = 365 o 360, si considerem l'any comercial en comptes d'any civil).
Comissions bancàries (C) són les diferents despeses que carrega el banc finançador per diversos motius com pot ser per exemple l'estudi de l'operació.
(Descompte comercial) Dc = N * n * (d / m)
(Efectiu) E = N – Dc – C = N * (1 – n * (d / m)) - C

## Vegeu també

* Val de descompte
# Gumesind i Servodeu de Còrdova

Gumesind o Gómez (Toledo, s. IX - Còrdova, 13 de gener de 852) i Servodeu (Còrdova?) van ésser dos cristians mossàrabs, morts per no renunciar a la seva fe en 852. Són venerats com a sants per l'Església catòlica, com dos dels 57 Màrtirs de Còrdova.

## Biografia

Van viure sota el regnat d'Abd al-Rahman II, emir de Còrdova, i sant Eulogi de Còrdova narra el martiri de tots dos en una de les seves obres.
Gumesind era de Toledo, i va anar a Còrdova de nen amb els seus pares. Fou educat a la basílica dels Sants Faust, Genar i Marcial, on es feu clergue i fou ordenat diaca. Un cop ordenat sacerdot, fou rector a una parròquia a pagès, prop de la ciutat de Còrdova.
La religió cristiana era tolerada a la Còrdova musulmana, però sempre en l'àmbit privat: no se'n podia fer manifestació pública, ni predicar-la o intentar convertir d'altres persones. Un dia, Gumersind anà a la ciutat acompanyat d'un monjo anomenat Servodeu; foren denunciats com a cristians, acusats d'haver manifestat públicament la seva fe.
Van ésser condemnats a mort i degollats el 13 de gener de 852. Els seus cossos foren sebollits a l'església de San Cristóbal.
* Altar major de S. Pedro
* Arca dels Sants Màrtirs a l'altar de S. Pedro

## Veneració

Venerats com a sants, la seva festivitat se celebra el 13 de gener. Les seves relíquies es guarden, amb les d'altres màrtirs contemporanis, a l'església de San Pedro de Còrdova.
# Enric Sarasol i Soler

Enric Sarasol Soler (El Genovés, 1964), conegut com a Sarasol I, va ser un dels pilotaris més tècnics als trinquets i, després de retirar-se, entre el 2004 i el 2007, ocupà el càrrec de director general d'Esports de la Generalitat Valenciana. A l'escala i corda jugava en parella amb el seu germà José María, Sarasol II.

## Història

S'inicia jugant a raspall com la majoria de xiquets del seu poble. Als quinze anys va tindre l'oportunitat de debutar al Campionat Juvenil d'Escala i Corda en substitució de Fenollosa. En aquelles partides ja es veia que Sarasol podia arribar a ser el gran jugador que és, ja que se li endevinaven les traces.
Ben prompte comença a enfrontar-se amb els grans professionals, sobretot al trinquet de Guadassuar, on es pot dir que es va fer com a jugador. De fet l'any 83 va obtindre un gran èxit en guanyar mà a mà Fredi, proesa que va repetir al trinquet de Carlet davant Eusebio.
El 1986 queda subcampió en el I Campionat Individual darrere un insuperable Genovés I. Torna a repetir la gesta als anys 89,90,91 però és al 92 quan bufen nous vents i aconseguix el Campionat Individual precisament contra Genovés, el qual va guanyar també en les edicions 93 i 94.
En el 96 recupera el Campionat i el manté en el 97. L'any 98 es va lesionar mentre jugava contra Álvaro, però un any més tard torna a guanyar l'Individual. Ha igualat el rècord del Genovés I en sumar 6 títols del Campionat Individual, només superats per Álvaro.
El currículum de Sarasol I és complet. Té en el seu haver la pràctica totalitat dels guardons referits a les diferents competicions de pilota que hi ha hagut als últims anys. Ha aconseguit el triomf de la Lliga Professional d'Escala i Corda- Circuit Bancaixa les temporades, 97-98 i 98-99 formant parella amb el seu germà Sarasol II, un guardó que ja havia aconseguit en la primera Lliga.
A més, està en possessió del títol de Campió Mundial de Pilota com a membre de la Selecció Valenciana de Pilota i de l'Europeu, i ha estat considerat el millor jugador del món al Mundial disputat a València el 1993. Li ha estat concedida la Medalla de la Generalitat valenciana al mèrit esportiu.

## Palmarés

* Campió del Campionat Nacional d'Escala i Corda: 1992
** Subcampió del Campionat Nacional d'Escala i Corda: 1990
* Campió del Circuit Bancaixa: 1992, 1998 i 1999
** Subcampió del Circuit Bancaixa: 2004
* Campió del Trofeu Individual Bancaixa: 1992, 1993, 1994, 1996, 1997 i 1999
** Subcampió del Trofeu Individual Bancaixa: 1986, 1989, 1990, 1991, i 2002
Campionats Internacionals de Pilota
* Campió del Torneig 5 Nacions: València 1993
* Millor jugador del Món: València 2000
* Campió europeu de Llargues: Imperia (Itàlia) 1999
* Campió del món de Llargues València 1996, Maubege 1998 i València 2000

## Referències

* ↑ Molla, Toni. El Genovès, el nom propi de la pilota valenciana. Anuaris.cat [Consulta: 7 agost 2014].
* 1 2 Durà, Paco. «Sarasol I va debutar en un Campionat Juvenil d'escala i corda al trinquet de Massamagrell, per substituir Fenollosa, lesionat, i formà parella amb Oñate II.». PilotaVeu, 03-12-2015. Arxivat de l'original el 2016-06-05. [Consulta: 3 maig 2016].
# Habitatge al carrer Sénia del Barral, 11 (Lloret de Mar)

L'edifici situat al carrer Sénia del Barral, 11 és una obra del municipi de Lloret de Mar (Selva) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. És un immoble de dues plantes, entre mitgeres, cobert amb una teulada a dues aigües de vessants a façana. Està ubicat al costat esquerre del carrer Sénia del Barral.

## Descripció

La façana principal és la que dona al carrer Sénia del Barral i està estructurada internament sobre tres crugies. La planta baixa consta de tres obertures, a destacar especialment dues: per una banda, el gran portal quadrangular d'accés equipat amb una poderosa llinda monolítica de grans dimensions, en el centre de la qual es llegeix la data de "1 7 + 2 1", i muntants molt ben treballats i escairats. Mentre que per l'altra, a la dreta trobem una finestra quadrangular amb llinda i muntants de pedra i coberta amb un enreixat de ferro colat.
En el primer pis trobem tres obertures de similar tipologia, és a dir: tres finestres rectangulars equipades amb llinda monolítica, muntants i ampit treballat. Tanca la façana en la part superior un ràfec format per tres fileres: la primera de rajola plana i la segona i la tercera de teula.
El material estrella present en la façana és la pedra. Una pedra però que la trobem present en dues modalitats: per una banda, les llindes i muntants del portal i la finestra de la planta baixa són de granit; mentre que les respectives llindes, muntants i ampit de les tres finestres del primer pis són de pedra sorrenca.
L'estat de conservació de l'edifici és bastant lamentable com així ho acrediten ràpidament des de l'abrupta vegetació que creix en la teulada que tot apunta a una manca total de manteniment de l'edifici; passant per les clapes que afloren per tot l'espai físic de la façana, en les quals s'ha desprès l'arrebossat i fins a arribar al gran entramat de cables i tubs escampats arbitràriament per tota la façana. Tot i que l'estat de conservació no és crític, ja que les estructures portants són bones, no s'ha d'esperar que l'immoble arribi a tal situació per actuar en ell, sinó tot el contrari, perquè s'ha de practicar un manteniment constant.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Sénia del Barral, 11». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 9 novembre 2014].
# Elejalde

Elejalde és un nou barri de Vitòria en el Pla General d'Ordenació Urbana de 2000 que es troba dins el sector de Zabalgana. La construcció era prevista pel 2006, però la crisi econòmica i financera del 2008 va provocar que les obres no comencessin fins al 2010. Limita al nord amb Ehari-Gobeu, al sud amb Aldaia, a l'est amb Borinbizkarra i a l'oest amb el polígon industrial de Jundizko.
# Plateliai

Plateliai (en samogitià: Platelē) és una ciutat del districte municipal de Plungė, a la regió de Samogítia a Lituània. Està situada a la vora oest del llac de Plateliai, el llac més gran de Samogítia.
La ciutat tenia una població d'uns 1.100 habitants, segons el cens de 2012. És el centre administratiu del Parc Nacional de Žemaitija. La ciutat és un destí turístic popular a Samogítia i atreu molts turistes.
La seva església de fusta, dedicada a Sant Pere i Sant Pau, va ser construïda el 1744 per Jan Wojtkiewicz. El palau de Choiseul Gouffier va ser destruït al final de la Segona Guerra Mundial, però el parc de 40 hectàrees es va mantenir.

## Vegeu també

* Llista de pobles de Lituània

## Enllaços externs

* Assentaments al Parc Nacional de Žemaitija Arxivat 2006-05-03 a Wayback Machine. (lituà)
* Premi "EDEN - European Destinations of Excellence" 2008 a la destinació turística no tradicional (anglès)