OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Josep Crivillé i Bargalló

Josep Crivillé i Bargalló (Barcelona, 17 d'agost de 1947 - 21 d'abril de 2012) va ser etnomusicòleg i compositor. Estudià al Conservatori de Barcelona, d'on fou també professor d'etnomusicologia i de cant gregorià, i a la Universitat de la Sorbona de París amb Marcel-Dubois. Fou membre de la Societat Internacional de Musicologia i de la Societat Catalana de Musicologia. A partir de l'any 1987 va iniciar una col·laboració amb el Centre de Promoció de la Cultura Popular i Tradicional Catalana del Departament de Cultura de la Generalitat de Catalunya per tal de publicar diversos enregistraments de la tradició oral de diferents parts de la geografia catalana. És aquí on va fundar la Fonoteca de Música Tradicional.
Com a compositor va publicar diverses obres per a cor, piano, cambra i orquestra, entre les quals destaca per la seva popularitat entre les corals del nostre país l'obra Dona'm la mà, a partir d'un poema de Joan Salvat-Papasseit

## Publicacions

* Música tradicional catalana, en 4 volums. Ed. Clivis (Barcelona 1981-2007)
* El Folklore Musical, 7è volum de la "Historia de la música española". Alianza musical (Madrid, 1983)
* Cancionero popular de La Rioja, dins de "Cancionero popular español". Consejo Superior de Investigaciones Científicas i Gobierno de La Rioja (Barcelona, 1987)

## Referències

* ↑ Notícia a la Revista Musical Catalana
* ↑ «Josep Crivillé i Bargalló». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «La col·lecció discogràfica de la Fonoteca de Música Tradicional Catalana (PDF)». Arxivat de l'original el 2011-09-06. [Consulta: 26 abril 2012].
* ↑ Pérez Gutiérrez (1985)
* ↑ «Musica International - The Virtual Choral Library». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 14 març 2014].
* ↑ «Editorial Clivis». Arxivat de l'original el 2012-07-29. [Consulta: 24 abril 2012].
* ↑ «Alianza editorial». Arxivat de l'original el 2015-02-02. [Consulta: 23 abril 2012].
* ↑ WorldCat

## Bibliografia

* Pérez Gutiérrez, Mariano. Diccionario de la Música y Los Músicos, Vol. 1. Ediciones Istmo, Madrid 1985 (ISBN 978-84-7090-140-9)
# Nunuku-whenua

Nunuku-whenua era un cap moriori conegut per ser un pacifista del segle xvi.
Els morioris, un poble polinesi, van emigrar cap a l'aleshores deshabitades illes Chatham des de Nova Zelanda continental cap a l'any 1500. Després d'un conflicte intertribal, Nunuku-whenua, un destacat cap moriori de la tribu Hamata, va establir la "Llei de Nunuku", que prohibia la guerra, el canibalisme i l'assassinat.
Els morioris van obeir estrictament la llei de Nunuku i van mantenir la pau als Chatham fins al 1835, quan van arribar als Chatham uns 900 maoris de dos iwi de l'illa del Nord, el Ngāti Mutunga i el Ngāti Tama. Els invasors van tenir armes i van massacrar els morioris, que es van reunir urgentment per a un consell a Te Awapātiki. Tot i que els joves van defensar la resistència armada, els ancians van decidir que la llei de Nunuku no es podia violar per cap motiu. La població moriori, conquerida i esclavitzada, va caure de més de 1600 el 1835 a menys de 100 en trenta anys.

## Referències

* ↑ "Origins of the Moriori people", Denise Davis and Māui Solomon, Te Ara: The Encyclopedia of New Zealand, New Zealand Ministry of Culture and Heritage: "Current research indicates that Moriori came to the Chatham Islands from New Zealand about 1500."
* ↑ Davis, Denise; Solomon, Māui. «Moriori - The migrations from Hawaiki», 01-03-2017. «At this time, Nunuku-whenua, a high-ranking chief (said by Moriori to be one of the Hamata tribe and also related to Moe) forbade murder and the eating of human flesh.»
* ↑ "The impact of new arrivals", ibid.
# Decri

Decri (en llatí: Decrius) va ser un militar romà que tenia el comandament d'una fortalesa a la província romana d'Àfrica durant la revolta de Tacfarines l'any 20.
Era un soltat hàbil i valent, i va portar als seus homes, que eren molt pocs, a un combat en camp obert sense esperar a ser assetjat. Va lluitar desesperadament fins i tot després de ser malferit, però finalment els romans van ser derrotats i van morir tots, segons diu Tàcit.

## Referències

* ↑ Tàcit. Annals, III, 20
* ↑ Smith, William (ed.). «Decrius». A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. [Consulta: 7 desembre 2023].
# Friesen

Friesen (en alsacià Friese) és un municipi francès, situat a la regió del Gran Est, al departament de l'Alt Rin. L'any 2004 tenia 550 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 519 | 528 | 552 | 536 | 585 | 594 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Claude Scherrer | |
| 2008- | Claude Geiger | |
# Miguel Balaguer Sanz

Miguel Balaguer Sanz, també conegut com a Canya (La Pobla de Vallbona, 1922 - 2006) fou un pilotaire valencià, jugà en la posició de mitger.
El malnom de Canya se li atribuí pel seu aspecte físic prim i alt. Va començar a jugar en el trinquet vell del poble i a Benaguasil, havent-se presentat en el Trinquet de Pelayo en 1944 i es retirà el 1960 per una lesió en el braç. Miguel Balaguer Canya va arribar als trinquets quan Mora II, el millor mitger de l'època anterior començava a declinar.
Canya era un jugador de nervi i amb una esquerra molt forta i segura, prompte va destacar fins a col·locar-se durant unes temporades en el primer lloc. Per això va jugar amb els rests de més categoria i en les partides més importants. En els tres famosos encontres de Llíria I davant Juliet es va alinear junt aquell. Innumerables van ser les partides extraordinàries en què va intervindre al llarg de la seva carrera però per destacar-ne una, pot citar-se el partit que es va jugar a Sueca, a benefici de Pailla II, en la qual Ferrer de Benaguasil, Canya i Llíria II van guanyar a Juliet i Patet, per 60 a 55 tants. Partit que, en opinió del mateix Miguel Balaguer, va ser el millor de tota la seva vida. Ja retirat en agost de 1973, en un torneig que va organitzar el trinqueter d'Alzira, Fontana, entre veterans es van tornar a enfrontar Ferrer i Canya contra Juliet i Lazaro, guanyant els primers punts amb bastant facilitat, ja que Canya mai havia deixat de practicar pilota.
A més de pilotari, Miguel Balaguer fou trinqueter en el trinquet nou de la Pobla on treballà per la recuparació de la Pilota Valenciana. Actualment, el trinquet porta el nom en homenatge a aquest pilotaire.

## Referències

* ↑ «Fallece el jugador de pelota valenciana y empresario del trinquete de la Pobla de Vallbona Miguel Balaguer». Levante-EMV, 23-02-2006. Arxivat de l'original el 2016-12-20. [Consulta: 17 desembre 2016].
# Sylvia Mabel Phillips

Sylvia Mabel Phillips (1945-) és una botànica anglesa, i destacada agrostòloga, que ha treballat extensament en la flora de la Xina. També treballa en una completa revisió del gènere Eriocaulon L. 1753 d'Àfrica.

## Algunes publicacions

* Phillips, SM. 1972. Columnea percrassa Gesneriaceae. D.l.: s.n.
* Sheng-lian Lu & Sylvia M. Phillips. "Agrostis". A 'Flora of China 'Vol. 22 pp. 317, 340, 348, 349, 351, 353, 358, 359, 361. Published by Science Press (Beijing) and Missouri Botanical Garden Press
* Zhen-lan Wu & Sylvia M. Phillips. "Aira". A 'Flora of China' Vol. 22 pp. 316, 334. Published by Science Press (Beijing) and Missouri Botanical Garden Press
* Sheng-lian Lu & Sylvia M. Phillips. "Alopecurus". A 'Flora of China' Vol. 22 pp. 316, 364. Published by Science Press (Beijing) and Missouri Botanical Garden Press.

## Honors

És membre de la Societat linneana de Londres

### Epònims

* (Leguminosae) Tephrosia sylviae Berhaut
* (Orchidaceae) Eulophia sylviae Geerinck
* (Orchidaceae) Habenaria sylviae Geerinck
* (Poaceae) Eragrostis sylviae Cope
* (Ranunculaceae) Ranunculus sylviae Gamisans

## Referències

* ↑ http://plants.jstor.org/person/bm000006515
* ↑ http://www.efloras.org/person_profile.aspx?person_id=1617
* ↑ http://www.linnean.org/index.php?id=207
* ↑ Fl. Senegal, ed. 2 427 (1967). (IK)
* ↑ Bull. Jard. Bot. Natl. Belg. 60(1-2): 187. 1990 (IK)
* ↑ Notes Taxon. Orchid. Afr. Centr., 5(Habenaria): 11 (1977). (IK)
* ↑ Kew Bull. 53(1): 163 (1998). (IK)
* ↑ Candollea 47(2): 302 (1992). (IK)
* ↑ Es poden consultar els tàxons descrits per aquest autor a International Plant Names Index (anglès)

## Enllaços externs

* «Detall de l'autor» (HTML) (en anglès). Índex Internacional de Noms de Plantes. International Organization for Plant Information (IOPI).
# José Félix Tapia

José Félix Tapia Ruiz (Madrid, 4 de febrer de 1910 - Madrid, 13 d'agost de 1969) fou un escriptor i periodista espanyol.

## Biografia

Va cursar estudis de Periodisme a la Universitat de Deusto. Seguidament, va començar a col·laborar al diari La Nación. Un cop acabada la Guerra Civil va començar a treballar a El Alcázar, publicació de la qual arribaria a ser redactor en cap. Des de 1964 va col·laborar amb l'Agència EFE.
De la seva carrera com a escriptor destaca la novel·la La luna ha entrado en casa, amb la qual va obtenir el Premi Nadal de 1945.

## Referències

* ↑ «📌 José Félix Tapia» (en castellà). [Consulta: 5 gener 2020].
* ↑ «ABC (Madrid) - 07/01/1962, p. 76 - ABC.es Hemeroteca». [Consulta: 5 gener 2020].
# Nezamaievski

Nezamaievski - Незамаевский (rus) és un possiólok, un poble, del krai de Krasnodar, a Rússia. Es troba a les terres baixes de Kuban-Azov, al naixement del riu Mókraia, un petit afluent del riu Korsun, a 31 km al nord-oest de Novopokróvskaia i a 162 km al nord-est de Krasnodar, la capital.
Pertanyen a aquest municipi els possiolki de Zarià, Krasnoaermeiski, Oktiabrski, Pervomaiski i Sadovi.
# Friendship Village

Friendship Village és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Maryland. Segons el cens del 2000 tenia 4.512 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Friendship Village tenia 4.512 habitants, 2.995 habitatges, i 1.003 famílies. La densitat de població era de 31.657,16 habitants/km².
Dels 2.995 habitatges en un 6,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 28,5% hi vivien parelles casades, en un 3,9% dones solteres, i en un 66,5% no eren unitats familiars. En el 61,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 25,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era d'1,51 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,31.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 5,9% tenia menys de 18 anys, un 4,8% entre 18 i 24, un 30,7% entre 25 i 44, un 26,1% de 45 a 60 i un 32,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 51 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 65,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 61.532 $ i la renda mediana per família de 80.497 $. Els homes tenien una renda mediana de 70.500 $ mentre que les dones 57.500 $. La renda per capita de la població era de 53.689 $. Entorn del 4,6% de les famílies i el 5,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Friendship Village». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Friendship Village». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Monument a Jaume III

El monument a Jaume III de Mallorca està ubicat a la ciutat de Llucmajor, Mallorca.
El monument representa l'infant Jaume IV de Mallorca que, amb una mà sosté el cos del seu pare Jaume III de Mallorca mort a la batalla de Llucmajor, en la qual perdé el regne a mans de Pere IV el Cerimoniós, oncle i cunyat del rei mort. En l'altra mà flameja al vent la bandera del Regne de Mallorca.
El conjunt arquitectònic s'aixeca sobre una columna de pedra viva i fou obrat en bronze per l'escultor Josep Maria Camps i Arnau a partir del projecte de l'arquitecte Joan Rubió i Bellver, deixeble i ajudant d'Antoni Gaudí. Està situat a l'extrem superior del Passeig Jaume III de Llucmajor. Fou inaugurat el 18 d'octubre de 1927 coincidint amb l'aniversari de la mort de Jaume III.

## Referències

* ↑ Calviño, C; Clar, J.; Grimalt, M. Llucmajor. Palma: Hora Nova, 2000 (Guia dels pobles de Mallorca).
# Sylvia Perossio

Silvia Perossio Esteves (Montevideo, 10 de gener de 1961) és una arquitecta i docent uruguaiana, coautora del Memorial de l'Holocaust del Poble Jueu situat a la ciutat de Montevideo, declarat monument històric nacional.

## Trajectòria professional

El 1989 va graduar com a arquitecta de la Facultat d'Arquitectura de la Universitat de la República. El 1999 va obtenir un títol de mestratge en Edificis Intel·ligents i Arquitectura Bioclimàtica, a la Universitat Politècnica de Madrid. A més d'exercir la professió de forma independent a Uruguai, és docent de la Facultat d'Arquitectura als Tallers de Sommer, Sprechman, Otero i Perdomo.

## Memorial a l'Holocaust del Poble Jueu

El 1994, al costat dels arquitectes Gastón Boero i Fernando Fabiano obté el Premi del Concurs del Memorial a l'Holocaust del Poble Jueu, situat a la rambla del Parque Rodó de Montevideo. Aquesta obra va ser declarada Monument Històric Nacional i seleccionada en la Biennal Mundial d'Arquitectura 1995 per representar Uruguai. A més, va ser exposada a la Biennal de Xile i al Museu d'Art Modern de Nova York, on va ser seleccionada entre les millors obres llatinoamericanes per la Fundació Mies Van der Rohe de Barcelona el 1998.

## Referències

* 1 2 3 «Silvia Perossio Esteves». [Consulta: 1r octubre 2016].
* ↑ Sociedad de Arquitectos del Uruguay. «Grandes obras nacionales». [Consulta: 1r octubre 2016].
# O Segredo da Múmia

O Segredo da Múmia és una pel·lícula brasilera de comèdia de terror en blanc i negre dirigida per Ivan Cardoso el 1982.

## Sinopsi

El científic, ridiculitzat pels seus col·legues, intenta demostrar que el seu major descobriment, l'"elixir de la vida", realment funciona. Per això, decideix ressuscitar una mòmia egipcia recentment descoberta.

## Repartiment

* Wilson Grey.... Expedito Vitus
* Anselmo Vasconcelos.... Runamb
* Clarice Piovesan.... Gilda
* Evandro Mesquita.... Everton Soares
* Regina Casé.... Regina
* Felipe Falcão.... Igor
* Tânia Boscoli.... Nadja
* Júlio Medaglia.... Rodolfo
* Jardel Filho.... Delegado Almir Gomes
* Nina de Pádua
* José Mojica Marins
* Patrícya Travassos
* Colé Santana
* Nelson Motta
* Joel Barcellos
* Maria Zilda Bethlem
* Paulo César Peréio

## Principals premis i nominacions

Festival de Gramado 1982 (Brasil)
* Guanyador en les categories de millor guió (Rubens Francisco Luchetti); millor banda sonora (Júlio Medaglia i Gilberto Santeiro); i millor actor secundari (Felipe Falcão).
* Wilson Gray va rebre el Premi Especial del Jurat.
* Nominada a la categoria Millor pel·lícula.
XV Festival de Brasília 1982 (Brasil)
* Va rebre premis a la millor direcció, millor muntatge i millor actor (Wilson Grey).
Premi APCA 1983 (Associació Paulista de Crítics d'Art, Brasil)
* Premis rebuts al millor actor (Wilson Grey), millor escenografia i millor vestuari.
* Ivan Cardoso va ser nominat al Premi Especial.
Fantasporto 1983 (Portugal)
* Nominada a la categoria Millor pel·lícula.

## Referències

* ↑ O Segredo da Múmia al Portal Brasileiro de Cinema
* ↑ Curiosidades a adorocinema.com
* ↑ Premis d'Ivan Cardoso a papodecinema.com.br

## Enllaços externs

* Fragment de la pel·lícula a YouTube
# Lucas Biglia

Lucas Rodrigo Biglia (30 de gener de 1986) és un futbolista argentí que actualment juga a l'AC Milan i la selecció de l'Argentina.

## Trajectòria

Després d'un prometedor pas per les categories infantils del Club Estudiantes de la seua ciutat natal, on es destacava com golejador malgrat jugar de volant central, els seus començaments com a jugador professional van ser en les divisions inferiors de l'Asociación Atlética Argentinos Juniors durant els anys 2004-2005 assolint un ascens amb companys de gran nivell com Leonardo Pisculichi, Gustavo Oberman i Jorge Quinteros. Posteriorment passa a integrar les files d'CA Independiente d'Avellaneda, el 2005-2006; des d'aqueix club és transferit al RSC Anderlecht de Bèlgica, que compra el seu traspàs. En l'any 2007 es corona campió de la lliga de futbol d'aquest país, convertint el gol en el partit definitori amb el qual l'equip blanc va assolir consagrar-se. En l'últim any, el 2012, es va coronar campió de la lliga de Bèlgica.
Després de set temporades jugant en la Lliga belga, assoleix la seua desvinculació de l'Anderlecht per arribar a Itàlia, més precisament a la ciutat de Roma, per ser jugador de la SS Lazio per quatre temporades. Biglia té doble nacionalitat argentí-Italiana i avantpassats a Florència. El seu germà Christian Biglia també és futbolista, juga en Club Social y Deportivo Merlo de l'Argentina.
El juliol de 2017 Lucas es converteix en un dels mediàtics fitxatges del nou AC Milan.

## Referències

* ↑ Lucas Biglia será presentado en Lazio
* ↑ «Chase hots up for Biglia». Sky Sports, 08-04-2009 [Consulta: 31 agost 2013].
* ↑ Mercato: Montepaone, agente di Biglia: "Lui sogna la Fiorentina" fiorentina.it
# Mussolet pelut

El mussolet pelut (Xenoglaux loweryi) és una espècie d'ocell de la família dels estrígids (Strigidae) i única espècie del gènere Xenoglaux. Habita la selva densa del centre del Perú. El seu estat de conservació es considera vulnerable.

## Referències

* ↑ «Mussolet pelut». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 4 febrer 2023 (català)
* ↑ «Owls» (en anglès). IOC World Bird List Version 13.1. International Ornithologists' Union, 01-01-2023. [Consulta: 17 gener 2023].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 253. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Long-whiskered Owlet. Xenoglaux loweryi» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2020. [Consulta: 29 gener 2023].
# Còlit formiguer muntanyenc

El còlit formiguer muntanyenc (Myrmecocichla monticola) és una espècie d'ocell de la família dels muscicàpids (Muscicapidae) pròpia de l'Àfrica austral. Es troba a les muntanyes i roquissars del sud i oest de Namíbia, l'oest d'Angola, Eswatini, Lesotho i Sud-àfrica. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.

## Referències

* ↑ Fundació Barcelona Zoo; Institut Català d’Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia. «còlit formiguer muntanyenc». Diccionari dels ocells del món. TERMCAT. [Consulta: 30 gener 2021].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 711. ISBN 978-84-16728-37-4.
* 1 2 BirdLife International. «Mountain Wheatear. Myrmecocichla monticola» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2016. [Consulta: 30 gener 2021].
# Espectador

Un espectador és una persona que assisteix com a públic a un espectacle o treball i que, com a subjecte que rep el treball d'aquesta obra, és en relació estreta amb l'autor que hi dedica el seu esforç perquè l'apreciï. El paper de l'espectador és predefinit segons la voluntat de l'autor, però el subjecte que en la realitat percep l'obra pot no ajustar-se a allò que l'autor de l'obra esperava.
L'espectador és aquell qui té el poder de jutjar i decidir el valor d'una obra, i per tant, en forma part, tant en el procés de presentació com en el d'elaboració del treball que ha de ser presentat, ja que condiciona el seu treball.

## L'espectador al teatre

Al teatre en particular, l'espectador té una importància fonamental no només com a destinatari de la representació sinó també per la comunicació privilegiada que s'estableix entre ell i l'actor en escena que interpreta la feina i les intencions que es volen transmetre.
En un espectacle en viu, la condició òptima per a l'èxit d'aquest és l'empatia entre el que actua i el que mira, fent que la persona del públic participi en la narració.
Segons Peter Brook, l'espectador és una de les tres cordes que l'actor ha de siempre mantenir equilibrades. Inclinar a favor de l'espectador fa preponderant l'aspecte d'exhibició de la representació teatral mentre una escassa atenció al destinatari de la representació pot arribar a fer-la feble i privada de sentit, si no en l'elaboració privada de qui l'executa.
El teatre del segle XX ha modificat profundament la concepció clàssica de l'espectador. Vist en el passat com un element passiu, important només perquè era necessari per a una representació (de la qual constitueix el destinatari), diversos directors i autors han subratllat en canvi la importància del mateix com a element actiu.

## La participació de l'espectador

En certes representacions artístiques com en el mateix teatre és molt important la col·laboració dels espectadors a l'hora de desenvolupar l'espectacle.
La interactivitat que s'hi estableix fomenta una millor connexió i entreteniment entre allò que vol dit l'autor i el que acaba de ser percebut per l'espectador. La simple contemplació en silenci d'una obra ja no és prou per satisfer la representació.

## Vegeu també

* Audiència (mitjans de comunicació)
* Escena i rereescena
* Escenari i camerinos
* Pati de butaques, llotges, prosceni,
# Monument a Josep Anselm Clavé (desambiguació)

«Monument a Josep Anselm Clavé» té aquests significats:
* Monument a Josep Anselm Clavé al passeig de Sant Joan de Barcelona
* Monument a Josep Anselm Clavé a la Via Júlia de Barcelona
* Monument al Mestre Clavé a l'Hospitalet de Llobregat
* Monument a Josep Anselm Clavé a Manresa
* Monument a Anselm Clavé a Sabadell

## Vegeu també

* Josep Anselm Clavé i Camps
# Juanito

Juanito és el nom dels següents personatges:
* Juanito o Juan Díaz Sánchez (Santa Cruz de Tenerife, 1948 - Santa Cruz de Tenerife, 2013), futbolista espanyol
* Juanito o Juan Gómez González (Fuengirola, 1954 - Mèrida, 1992), futbolista espanyol
* Juanito o Juan Francisco Rodríguez Herrera (Santa Cruz de Tenerife, 1965), futbolista espanyol
* Juanito o Juan Luis Amigo Ferreiro (Sigüeiro, 1969), futbolista espanyol
* Juanito o Juan Antonio Fernández Pazos (Ferrol, 1970), futbolista espanyol
* Juanito o Juan Gutiérrez Moreno (Cadis, 1976), futbolista espanyol
* Juanito o Juan Jesús Gutiérrez Robles (Màlaga, 1980), futbolista espanyol
* Juanito, mascota de la Copa del Món de Futbol de 1970 de Mèxic
# National Cactus and Succulent Journal

National Cactus and Succulent Journal, (abreujat Natl. Cact. Succ. J.), va ser una revista il·lustrada amb descripcions botàniques que va ser editada a Anglaterra. Es van publicar 37 números els anys 1946 - 1982. Va ser precedida per Yorkshire Cactus Journal i substituïda per British Cactus and¹Succulent Journal.

## Referències

* ↑ «National Cactus and Succulent Journal» (en anglès). Tropicos.org. [Consulta: 15 març 2022].

## Enllaços externs

* a IPNI