OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Les Valls Seques

Les Valls Seques de McMurdo són una extensa zona no glaçada de l'Antàrtida, d'uns 15.000 km², situada a l'oest de les bases neozelandeses i estatunidenques de McMurdo Sound. El glaç no les cobreix, per això tenen un gran interès científic, ja que resulten úniques per a la recerca de la història de la Terra i l'adaptació de la vida a medis extrems.
El 3 de juny del 2004, Nova Zelanda i els Estats Units van establir un nou estatut per preservar-ne els valors faunístics, ecològics i estètics.

## Les valls seques i el planeta Mart

Les valls fredes i seques i amb el sòl salí de McMurdo presenten taques humides a la primavera malgrat no haver ni fusió de la neu ni la possibilitat de pluja. Segons un estudi fet per la Universitat Estatal d'Oregon i publicat el febrer de 2012 per la revista científica Geophysical Research Letters, aquests sòls salins capturen humitat directament de l'atmosfera i aquest procés també podria tenir lloc al planeta Mart i a altres planetes. Els investigadors exposen que si bé amb la sal comuna cal un dia sencer amb un 75% d'humitat relativa en l'atmosfera perquè la sal quedi humida, amb la sal de clorur de calci només en cal el 35%. Els investigadors de la Portland State University i Ohio State University, van comprovar que els sòls humits creats per aquest fenomen tenien de 3 a 5 vegades més contingut d'aigua que els sòls del voltant i a més tenien més matèria orgànica, incloent microbis, situació que podria augmentar el potencial de vida a Mart, ja que els sòls salins també es presenten a Mart.

## Referències

* ↑ Science Daily
# Floris De Tier

Floris De Tier (Gavere, 20 de gener de 1992) és un ciclista belga, professional des del 2015 i actualment corre a l'equip Lotto NL-Jumbo. Combina la carretera amb el ciclocròs.

## Palmarès

* 2013
** 1r a la Volta a la província de Namur

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2017. 62è de la classificació general
* 2018. 41è de la classificació general
* 2022. No surt (10a etapa)

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Rudolf Völler

Rudolf "Rudi" Völler (Hanau, Hessen, 13 d'abril de 1960) és un exfutbolista professional alemany que jugava com a davanter al Kickers Offenbach, TSV 1860 München, Werder Bremen, AS Roma, Olympique Marsella, Bayer 04 Leverkusen i a la Selecció d'Alemanya. Va començar com a futbolista al TSV Hanau 1860.

## Enllaços externs

* Leverkusen who's who
Rudi Völler amb la selecció alemanya - Plantilles de navegació :
Selecció de futbol d'Alemanya Federal – Eurocopa 1984
1 Schumacher •
2 Briegel •
3 Strack •
4 K. Förster •
5 B. Förster •
6 Rolff •
7 Brehme •
8 K. Allofs •
9 Völler •
10 Meier •
11 Rummenigge •
12 Burdenski •
13 Matthäus •
14 Falkenmayer •
15 Stielike •
16 Bruns •
17 Littbarski •
18 Buchwald •
19 Bommer •
20 Roleder •
Seleccionador: Derwall
Selecció de futbol d'Alemanya Federal – Copa del Món de Futbol 1986
1 Schumacher •
2 Briegel •
3 Brehme •
4 Förster •
5 Herget •
6 Eder •
7 Littbarski •
8 Matthäus •
9 Völler •
10 Magath •
11 Rummenigge •
12 Stein •
13 Allgöwer •
14 Berthold •
15 Augenthaler •
16 Thon •
17 Jakobs •
18 Rahn •
18 K. Allofs •
18 Hoeneß •
18 Rolff •
18 Immel •
Seleccionador: Beckenbauer
Selecció de futbol d'Alemanya Federal – Eurocopa 1988
1 Immel •
2 Buchwald •
3 Brehme •
4 Kohler •
5 Herget •
6 Borowka •
7 Littbarski •
8 Matthäus • (c)
9 Völler •
10 Thon •
11 Mill •
12 Illgner •
13 Wuttke •
14 Berthold •
15 Pflügler •
16 Eckstein •
17 Dorfner •
18 Klinsmann •
19 Sauer •
20 Rolff •
Seleccionador: Beckenbauer
Selecció de futbol d'Alemanya Federal – Copa del Món de Futbol 1990
1 Illgner •
2 Reuter •
3 Brehme •
4 Kohler •
5 Augenthaler •
6 Buchwald •
7 Littbarski •
8  Häßler •
9 Völler •
10 Matthäus •
11 Mill •
12 Aumann •
13 Riedle •
14 Berthold •
15 Bein •
16 Steiner •
17 Möller •
18 Klinsmann •
19 Pflügler •
20 Thon •
21 Hermann •
22 Köpke •
Seleccionador: Beckenbauer
Selecció de futbol d'Alemanya – Copa del Món de futbol 1994
1 Illgner •
2 Strunz •
3 Brehme •
4 Kohler •
5 Helmer •
6 Buchwald •
7 Möller •
8 Häßler •
9 Riedle •
10 Matthäus •
11 Kuntz •
12 Köpke •
13 Völler •
14 Berthold •
15 Gaudino •
16 Sammer •
17 Wagner •
18 Klinsmann •
19 Kirsten •
20 Effenberg •
21 Basler •
22 Kahn •
Seleccionador: Vogts
Selecció de futbol d'Alemanya – Copa del Món de futbol 2002
1 Kahn •
2 Linke •
3 Rehmer •
4 Baumann •
5 Ramelow •
6 Ziege •
7 Neuville •
8 Hamann •
9 Jancker •
10 Ricken •
11 Klose •
12 Lehmann •
13 Ballack •
14 Asamoah •
15 Kehl •
16 Jeremies •
17 Bode •
18 Böhme •
19 Schneider •
20 Bierhoff •
21 Metzelder •
22 Frings •
23 Butt •
Seleccionador: Völler
Selecció de futbol d'Alemanya – Eurocopa 2004
1 Kahn •
2 Hinkel •
3 Friedrich •
4 Wörns •
5 Nowotny •
6 Baumann •
7 Schweinsteiger •
8 Hamann •
9 Bobič •
10 Kurányi •
11 Klose •
12 Lehmann •
13 Ballack •
14 Brdarić •
15 Kehl •
16 Jeremies •
17 Ziege •
18 Ernst •
19 Schneider •
20 Podolski •
21 Lahm •
22 Frings •
23 Hildebrand •
Seleccionador: Völler :
# Brac d'Alvèrnia

El brac d'Alvèrnia és una raça de gos originària de l'àrea muntanyenca del departament de Cantal, a la regió històrica d'Alvèrnia, França. Es tracta d'un gos de caça versàtil de tipus perdiguer que descendeix d'antics tipus de gossos caçadors d'aquesta regió.
El brac d'Alvèrnia és un gos fort, d'entre 53 i 63 cm a la creu amb un cap gran, orelles llargues i llavis pendulants. Sol tallar-se-li la cua cap a la meitat de la seva longitud. El seu mantell curt i llustrós és blanc amb taques negres que donen una impressió blavosa juntament amb altres taques negres grans. El cap i les orelles són sempre negres.
El brac d'Alvèrnia és un company viu, sensible, obedient i afectuós. Intel·ligent i de bona naturalesa, és un bon gos en la família i un excel·lent company de caça que es porta bé amb altres gossos. Es tracta d'un gos caçador per naturalesa que treballa a prop dels seus companys, buscant-los freqüentment. Aquest tracte proper, combinat amb la seva naturalesa gentil i el desig d'agradar el converteixen en un gos de mostra molt fàcilment domesticable. Li va bé una bona quantitat d'exercici per exercitar el seu cos, olfacte i ment.

## Vegeu també

* Brac

## Referències

* ↑ The International Encyclopedia of Dogs. Howell Book House, 1995, p. 146–147. ISBN 0-87605-624-9.

## Bibliografia

* Clark, Anne Rogers; Andrew H. Brace (1995). The International Encyclopedia of Dogs. Howell Book House. pp. 146–147. ISBN 0-87605-624-9.

## Enllaços externs

* Réunion des Amateurs de Braque d'Auvergne (fr)
* Més informació
* Galeria d'imatges Arxivat 2008-08-07 a Wayback Machine.
# Foza

Foza (cimbri Vüsche) és un municipi italià, dins de la província de Vicenza. Fou un dels municipis de la Federació de les Set Comunes, on hi vivien membres de la minoria alemanya dels cimbris, tot i que ja no parlen la seva llengua. L'any 2007 tenia 731 habitants. Limita amb els municipis d'Asiago, Enego, Gallio i Valstagna.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2008- | Giovanni Alessio Oro | Llista cívica |
# Lleonci Pilat

Lleonci Pilat (mort el 1366) (Llatí: Leontius Pilatus, Grec: Λεόντιος Πιλάτος, Leontios Pilatos, Italià: Leonzio Pilato), fou un monjo i erudit calabrès, i un dels primers promotors de l'estudi del grec a Europa occidental. Comentà i traduí al llatí obres d'Eurípides, Aristòtil i Homer incloent-hi l'Odissea i la Ilíada.

## Referències

* ↑ Highet, Gilbert. The classical tradition: Greek and Roman influences on western literature. Oxford University Press US, 1985, p. 16. ISBN 0-19-500206-7. «Leontius Pilatus, made the first professor of Greek in western Europe— at Florence, which long remained the centre of this activity.»
* ↑ Larner, John. Culture and society in Italy, 1290-1420. Scribner, 1971, p. 247. ISBN 0-684-12367-3. «His pupil, Leonzio Pilato, another Calabrian Greek, was persuaded by Boccaccio to go to Florence between 1360 and 1362, and there in the university he translated and commented upon Homer, Euripides, and Aristotle.»
* ↑ Manguel, Alberto. Homer's the Iliad and the Odyssey: Books That Shook the World. Allen & Unwin, 2007, p. 94. ISBN 1-74114-900-2. «Leonzio Pilato, a Calabrian monk of Greek origin, translated the Odyssey and the Iliad into Latin»
# Suncus aequatorius

Suncus aequatorius és una espècie de mamífer de la família de les musaranyes (Soricidae). Es pensa que és endèmica de Kenya, tot i que possiblement també viu al nord de Tanzània. Es veu amençada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.
# Furi (jurista)

Furi (en llatí Furius) va ser un jurista romà especialment hàbil en el ius praediatorium, una branca de la fiscalitat romana relatiu a les vendes públiques de terres, adquirides per l'estat com a garantia, un tema molt complicat. Sembla que ell era un praediator, o interventor de garanties rústiques, i per això es va especialitzar en el tema. Sovint el mencionava (junt amb Aule Cascel·lí) Quint Muci Escevola tot i que ell mateix era una autoritat en aquesta branca del dret.
Es pensa que era la mateixa persona que Gai Camil (o Gai Furi Camil), un jurista amic de Ciceró.

## Referències

* ↑ Sir William Smith. Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology: Earinus-Nyx. Taylor and Walton, 1846, p. 190–.
# Floris Claesz. van Dijck

Floris Claesz. van Dijck o Floris van Dyck (Delft, cap a 1574/1575-Haarlem, 1651) fou un pintor barroc neerlandès especialitzat en la pintura de bodegons.
Nascut probablement a Delft, va viatjar a Itàlia on ho va retratar el Cavaller de Arpino. De retorn als Països Baixos el 1605 es va establir a Haarlem on se'l documenta abundantment fins a 1651. A Haarlem va contreure matrimoni i va ocupar càrrecs de responsabilitat en el Gremi de Sant Lluc, al qual el 1637, per ornamentar la seva nova càmera, va regalar «una obra mestra d'un cap modelat i realitzada del natural per Miguel Ángel».

## Referències

* ↑ Biesboer, Pieter, y Luna, Juan J., p. 170.

## Bibliografia

* Biesboer, Pieter y Luna, Juan J., La pintura holandesa del Siglo de Oro. Frans Hals y la escuela de Haarlem, Madrid, Barcelona: BBV, 1994, ISBN 84-604-9248-6
# Rovné

«Rovné» té aquests significats:
* Rovné (Banská Bystrica), poble de la regió de Banská Bystrica, a Eslovàquia
* Rovné (Svidník), poble del districte de Svidník, a la regió de Prešov, a Eslovàquia
* Rovné (Humenné), poble del districte de Humenné, a la regió de Prešov, a Eslovàquia
# Jaculus blanfordi

Jaculus blanfordi és una espècie de mamífer rosegador de la família dels dipòdids. Viu a l'Iran, el Pakistan, el Turkmenistan i l'Uzbekistan. Es tracta d'un animal solitari que s'alimenta principalment de llavors i les parts verdes de les plantes. El seu hàbitat natural són els deserts, preferiblement argilosos. Es creu que no hi ha cap amenaça significativa per a la supervivència d'aquesta espècie, tot i que algunes poblacions estan afectades per la caça i la destrucció del seu entorn.
Aquest tàxon fou anomenat en honor del geòleg i zoòleg britànic William Thomas Blanford.

## Referències

* ↑ Schönbrodt, G.; Molur, S. Jaculus blanfordi. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 11 gener 2016.
* ↑ Beolens, B.; Watkins, M.; Grayson, M. The Eponym Dictionary of Mammals (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2009, p. 44-45. ISBN 978-0801893049.
Espècies vivents de dipòdids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia · Subordre: Myomorpha :
Allactaginae :
Cardiocraniinae :
Dipodinae :
Euchoreutinae :
Categoria :
# Furi Cràssipes (gendre de Ciceró)

Furi Cràssipes (llatí: Furius Crassipes) va ser un cavaller romà del segle i aC. Formava part de la gens Fúria, i era de la família patrícia dels Cràssipes.
Es va casar amb Tul·liola, la filla de Marc Tul·li Ciceró, després de quedar vídua del seu primer marit Gai Calpurni Pisó Frugi. El contracte de matrimoni (sponsalia) es va formalitzar el 6 d'abril de l'any 56 aC. La unió no va durar molt de temps i es van divorciar en data indeterminada, però segurament abans del 50 aC, ja que en aquest any Túl·lia ja era casada amb Dolabel·la. Ciceró va continuar essent amic de Cràssipes i per ell se sap que havia estat qüestor a Bitínia l'any 51 aC.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Londres: Walton and Maberly, 1841, p. 871.
# Llibre d'Aneirin

El Llibre d'Aneirin (en gal·lès: Llyfr Aneirin) és un manuscrit de finals del segle xiii que conté poesia escrita en gal·lès antic i mitjà atribuïda a l'autor norbrità Aneirin.
El manuscrit es conserva a la Biblioteca Nacional de Gal·les, a Aberystwyth. L'obra es va escriure probablement al voltant de l'any 1265, tot i que es creu que n'és una còpia del manuscrit original del segle ix. La poesia s'hauria mantingut viva gràcies a la tradició oral. El poema més conegut que apareix en aquest manuscrit és Y Gododdin, un dels primers en llengua gal·lesa que ret homenatge als guerrers de Gododdin (Lothian a l'Escòcia moderna) que van ser derrotats durant la batalla de Catraeth (probablement a Catterick, North Yorkshire) prop de l'any 600. Algunes parts del poema podrien ser contemporànies a Aneirin. L'altra poesia, no vinculada amb aquesta batalla, inclou, entre d'altres, un poema breu dedicat a un nen de nom Dinogad, fill d'un home que anava de caça i pesca.
L'historiador i antiquari escocès William Forbes Skene va incloure aquest llibre entre els quatre que formen part de la seva obra The Four Ancient Books of Wales. Els altres tres llibres són el Llibre negre de Carmarthen, el Llibre de Taliesin i el Llibre roig de Hergest.

## Referències

* 1 2 «Historic Book of Aneirin put online by National Library» (en anglès). , 08-12-2013 [Consulta: 20 agost 2018].
* ↑ Meic Stephens (ed.), Companion to Welsh Literature. Artículo: "The Four Ancient Books of Wales".

## Enllaços externs

* (El) Llibre d'Aneirin traduït a l'anglès a Celtic Literature Collective Arxivat 2007-04-30 a Wayback Machine.
# Suncook

Suncook és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Nou Hampshire. Segons el cens del 2000 tenia 5.362 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Suncook tenia 5.362 habitants, 2.338 habitatges, i 1.386 famílies. La densitat de població era de 561,1 habitants per km².
Dels 2.338 habitatges en un 29,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 43,9% hi vivien parelles casades, en un 11,4% dones solteres, i en un 40,7% no eren unitats familiars. En el 33,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 13,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,29 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,94.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,9% tenia menys de 18 anys, un 7,2% entre 18 i 24, un 33,2% entre 25 i 44, un 21,7% de 45 a 60 i un 14% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 87,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 41.973 $ i la renda mediana per família de 55.335 $. Els homes tenien una renda mediana de 36.707 $ mentre que les dones 25.590 $. La renda per capita de la població era de 20.703 $. Entorn de l'1,9% de les famílies i el 5,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Suncook». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Suncook». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Fogatge de 1553

El fogatge de 1553 fou un cens (fogatge) realitzat l'any 1553 al Principat de Catalunya pactat a les Corts de Montsó de 1552-1553 on s'imposà l'últim fogatge del qual es té notícia. Tingué com a objectiu finançar la guerra contra França i la defensa contra els atacs turcs a la costa mediterrània.
En les dades d'aquest fogatge veiem com la població catalana s'havia anat recuperant des del fogatge de 1497. També és documenten noves poblacions alhora que en desapareixen algunes o bé es troben despoblades. En conclusió mostra una tendència a l'alça pel que respecta a la població i la concentració de gent a les ciutats.
El manuscrit que conté la transcripció d'aquest fogatjament està incomplet, ja que hi manquen les dades que corresponen a la Vall d'Aran i a la ciutat de Barcelona. Per això els estudis de dades demogràfiques han pres les dades de la Vall d'Aran sobre un memorial fet a la zona el 1555 i en el cas de Barcelona s'ha fet servir la xifra del fogatge de 1515 o la d'un manuscrit de 1644.

## Referències

* ↑ «Llista de censos amb enllaç en forma d'arxiu PDF a cadascun d'ells». Arxivat de l'original el 2019-03-06. [Consulta: 2 març 2019].
* 1 2 «Informació sobre els fogatges de Catalunya». [Consulta: 2 març 2019].

## Vegeu també

* Foc i lloc
# Rovni (Bélgorod)

* Per a altres significats, vegeu «Rovni».
Rovni - Ровны (rus) - és un poble de l'óblast de Bélgorod, a Rússia. El 2010 tenia 356 habitants. Pertany al districte (raion) de Véidelevka.

## Referències

* ↑ «Посёлок Вейделевка (летопись, часть 1)» (en rus). beluezd.ru. Arxivat de l'original el 2018-07-09. [Consulta: 9 juliol 2018].
* ↑ «Историческая справка | Вейделевский район». Arxivat de l'original el 2013-04-17. [Consulta: 7 abril 2013].
* ↑ «Вейделевка (летопись часть 2)» (en rus). beluezd.ru. Arxivat de l'original el 2018-07-09. [Consulta: 9 juliol 2018].
# Jeanne Demessieux

Jeanne Demessieux (Montpeller, 13 de febrer de 1921 - París, 11 de novembre de 1968) fou una organista, pianista, compositora i pedagoga francesa.
Nascuda a Montpeller, Jeanne Demessieux va ser la segona filla de Marie-Madeleine Demessieux (nascuda Mézy) i Étienne Demessieux. Després de rebre classes de piano privades amb la seva germana gran, Yolande, Jeanne va entrar al Conservatori de Montpeller el 1928. Quatre anys més tard va obtenir els primers premis de solfeig i piano. El 1933 va començar els estudis al Conservatori de París; estudiant piano amb Simon Riera i Magda Tagliaferro, harmonia amb Jean Gallon, contrapunt i fuga amb Noël Gallon i composició amb Henri Büsser. El mateix any va ser nomenada organista titular a l'església del Saint-Esprit, càrrec que va exercir durant 29 anys.
Des de 1936-1939, Demessieux va estudiar l'orgue de forma privada amb Marcel Dupré a Meudon, a la classe d'orgue del Conservatori s'hi va incorporar el 1939. Després de rebre un primer premi en representació i improvisació d'orgue el 1941, va fer el seu concert de debut a la "Salle Pleyel" de París el 1946. Aquest era el començament de la seva carrera com a organista internacional de concerts. Demessieux va oferir més de 700 concerts a França, el Regne Unit, Bèlgica, Països Baixos, Suïssa, Alemanya i els Estats Units. Havia memoritzat més de 2.500 obres, incloent-hi les obres completes de l'orgue de Bach, Franck, Liszt i Mendelssohn, i tot l'orgue de Dupré el treballà fins a l'Opus 41. Artista prolífica en els enregistraments, va ser guardonada amb el premi "Grand Prix du Disque" el 1960 per l'enregistrament complet de les obres de l'orgue de Franck (1958).
El 1962, Demessieux va ser nomenada organista titular a la Madeleine de París, labor que va combinar amb tasques acadèmiques exigents i va servir com a professora d'orgue tant al Conservatori de Nancy (1950-52) com posteriorment al Conservatoire Royal de Lieja (1952–68). El 1967 va signar un contracte amb Decca per gravar les obres completes de l'orgue d'Olivier Messiaen, però no va viure per a completar-les. Jeanne Demessieux va morir l'11 de novembre de 1968 a París, als 47 anys. Va ser enterrada a la tomba de la família Demessieux, al "Cimetière du Grau-du-Roi", a prop d'Aigues-Mortes.
Demessieux va escriure més de 30 composicions. Moltes d'elles van ser escrites per a orgue, però també va produir peces per a piano, moltes cançons, poques obres corals (incloent un oratori, "Chanson de Roland") i obres orquestrals. Aproximadament la meitat de la seva producció s'ha publicat fins a la data. El segell holandès Festivo va tornar a publicar en CD diverses de les seves gravacions de LP, incloent la gravació anterior de 1958 de les obres completes de l'orgue de Franck.

## Referències

* ↑ Frazier, James E. Maurice Duruflé: The Man and His Music (en anglès). University Rochester Press, 2007, pàg. 300, nota 13. ISBN 978-1-58046-227-3.
* ↑ «Jeanne Demessieux». Musica et memoria. [Consulta: 2 gener 2021].
* ↑ Pendle, Karin. «Jeanne Demessieux». A: Women & Music: A History. Indiana University Press, 2001, p. 262. ISBN 0-253-33819-0 [Consulta: 3 abril 2019].
# Llibre d'Esdres

El llibre d'Esdres és un dels setze llibres històrics de l'Antic Testament, precedent al llibre segon de les Cròniques i que segueix al llibre de Nehemies. En un principi, els llibres d'Esdres i Nehemies formaven un sol llibre indivisible (i de vegades el llibre de Nehemies és anomenat llibre segon d'Esdres), que explica el retorn a Jerusalem dels jueus desterrats a Babilònia pel rei Cir de Pèrsia, la reconstrucció del temple destruït de Jerusalem i l'establiment de la comunitat jueva a la Terra Santa. Està escrit vers el segle iii aC.

## Estil

Els llibres d'Esdres i Nehemies mostren un caràcter molt heterogeni de les seves parts, que de fet són un recull de documents i de notes sobre el temps de la restauració i reorganització del poble hebreu, que comprèn uns cent quaranta anys, des de l'edicte de Cir fins a l'any setè d'Artaxerxes II. Potser, en realitat, es tracta només d'una compilació de documents, preparats per a ser reelaborats amb vista a una obra més completa i acabada.

## Contingut

La història, en forma de recull o antologia, que es mira de mostrar és la d'una etapa ben definida dintre l'esperança messiànica. La restauració després de l'exili és el resultat d'un moviment popular, espontani. Els seus homes, Nehemies i Esdres, amb els repatriats, sacerdots, profetes (Ageu i Zacaries), no han fet sinó centrar i mantenir l'esperança en el retorn a la seva antiga terra, aquest cop com a dominadors.
El que havia estat una nació ara és només una província subjecta, amb uns lligams religiosos, de fidelitat a l'aliança, una mena de comunitat religiosa. La religió és la gran força que ha fet que Israel es mantingués com a poble. La prova no és acabada: dificultats, crisis i decepcions formaran el canemàs de la història d'aquest període. És el començament d'aquella insatisfacció d'Israel, que en cert sentit, encara perdura.

## Vericitat històrica

L'autor ha fet una aportació a la història d'Israel, però amb la seva manera artificial de cosir les fonts ha donat un conjunt històric que no representa de cap manera el desenrotllament real dels fets.
L'autor deu pensar en la successió de la casa de David sense deixar-ne veure cap referència, per tal de no donar a entendre un inconformisme contra l'ordre establert. Déu no ha mancat a les seves promeses.

## Dones al llibre d'Esdres

Ni el llibre d'Esdres, ni el de Nehemies ni la Siràcida no parlen de la reina Ester.

## Referències

* 1 2 3 4 5 Nota 603 La Bíblia. Versió dels textos originals i notes pels monjos de Montserrat. Editorial Monestir de Montserrat, 1928-1954, Montserrat (Barcelona) (català)
* ↑ Introducció sobre el problema Bíblic i sobre la Dona a la Bíblia Arxivat 2020-12-02 a Wayback Machine. de Pere Masjuan, UAB, 2005 (català)

## Vegeu també

* Esdres
# Suncus fellowesgordoni

Suncus fellowesgordoni és una espècie de mamífer de la família de les musaranyes (Soricidae) endèmic de Sri Lanka i es troba amenaçat per la pèrdua d'hàbitat.