OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Jean-François Varlet

Jean-François Varlet (París, 14 de juliol de 1764 - Corbeil-Essonnes, 4 d'octubre de 1837) fou un líder de la facció més radical de la Revolució francesa.
Nascut en el si d'una família petit-burgesa, va estudiar en el collège d'Harcourt.
Va acollir amb entusiasme la Revolució, escrivint cançons patriòtiques i signant peticions, com la relativa als successos del Camp de Mart del 17 de juliol de 1791.
El 24 de maig de 1793 va ser detingut al costat de Jacques-René Hébert, i posat en llibertat triomfalment tres dies més tard, passant a preparar les insurreccions del 31 de maig i del 2 de juny del mateix any.
Publica diversos escrits en 1792 i 1793, en els quals es mostra partidari de la democràcia directa i de la redistribució de la propietat. Juntament amb Hèbert, Jacques Roux i Jean Théophile Victor Leclerc funda el grup dels Enragés.
Detingut al setembre de 1793, és posat en llibertat el 29 d'octubre del mateix any; tornat a detenir després de la caiguda de Robespierre, roman un any a la presó.
Es va fer bonapartista cap a 1800. Resideix algun temps a Nantes, on va rebre amb gaubança la revolució de 1830.
Va morir ofegat.

## Obra

* Aux Mânes de Marat, 1790 - 1830
* Déclaration solennelle des droits de l'homme dans l'état social
* Gare l'explosion, 1794
* Magnanimité de l'Empereur des Français envers ses ennemis, à l'occasion de la nouvelle déclaration des Puissances, 1814
* Le panthéon français, 1795
* Projet d'une caisse patriotique et parisienne, 1789
* Vœux formés par des Français libres, 1785 - 1795
* Vœux formés par des Français libres, 1785 - 1795
* Vœux formés par des Français libres, ou Pétition manifeste d'une partie du souverain à ses délégués pour être signée sur l'autel de la patrie et présenté [sic] le jour où le peuple se lèvera en masse pour résister à l'oppression avec les seules armes de la raison

## Bibliografia

* Yves Blavier, « Jean-François Varlet après la Révolution », in Annales historiques de la Révolution française, n° 284, 1991, p. 227-231.
# Joan Josep Barberà i Bartolomé

Joan Josep Barberà i Bartolomé (Barcelona, 25 de febrer de 1938) és un exfutbolista català de la dècada de 1960.

## Trajectòria

Començà a destacar a l'equip juvenil de l'Espanya Industrial durant la temporada 1954-55. La temporada 1956-57 ascendí a l'Amateur del FC Barcelona. Les dues temporades següents fou jugador del CD Adrianenc i CE Mercantil de Sabadell, respectivament.
Les seves bones actuacions van provocar el seu fitxatge pel RCD Espanyol, que el cedí un any al Terrassa FC de la segona divisió. Després disputà tres temporades amb l'Espanyol, una d'elles amb el primer ascens del club a primera divisió. L'any 1963 fitxà pel FC Calella, que estava a tercera, però immediatament retornà a segona de la mà del CD Eldenc, CF Badalona, UE Lleida i CE Europa. Finalitzà la seva trajectòria esportiva al CF Gavà, UDA Gramenet i CE Oliana.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Fitxa de Barberà». Periquito.cat. [Consulta: 9 gener 2017].
* 1 2 3 4 5 6 7 «Fitxa a la web del CF Gavà». CF Gavà. Arxivat de l'original el 2017-02-18. [Consulta: 9 gener 2017].

## Enllaços externs

* Perfil a BDFutbol
# Joaquim Borràs

Joaquim Borràs és el nom dels següents personatges:
* Joaquim Borràs i Canut (Esplugues de Llobregat, 1942), jugador del Barça
* Joaquim Borràs Compte (Reus, 1804 -60), comerciant, propietari i polític català
* Joaquim Borràs i de March (Reus, 1859 - Vilafortuny, Cambrils, 1926), advocat i escriptor català
# Joc de xips

Un joc de xips (chipset en anglès) és un grup de xips dissenyats per treballar conjuntament. Són una part essencial del maquinari i s'ocupen de coordinar i controlar els components de la placa base i els perifèrics externs.

## Tipus

En ordinadors personals (PC), basats en sistema Intel-Pentium, el terme chipset sovint es refereix als dos principals xips de la placa mare: el southbridge i el northbridge. El northbridge controla les funcions d'accés cap a i entre el microprocessador, la memòria RAM, el port gràfic AGP, i les comunicacions amb el southbrigde. El southbridge controla els dispositius associats com són la controladora de discs IDE, els ports USB, FireWire, SATA, RAID, ranures Peripheral Component Interconnect, AMR, CNR, ports d'infrarojos, disquetera, ethernet i una llarga llista amb tots els elements que podem imaginar integrats en la placa mare.
Els fabricants de jocs de xips són independents dels de plaques mare.
Exemples de jocs de xips per PC inclouen els NVIDIA nForce i el VIA Technologies'KT800, ambdós per processadors AMD, o un per la majoria dels jocs de xips amb processador Intel.

## Referències

* ↑ «Joc de xips». TERMCAT. [Consulta: 31 agost 2017].
* ↑ Noll, Joan Alfred. «Muntatge i manteniment d'equips». Institut Obert de Catalunya. Arxivat de l'original el 25 de desembre 2017. [Consulta: 31 agost 2017].

## Enllaços externs

* Chipsets d'Intel Arxivat 2009-05-26 a Wayback Machine. (anglès)
# Joan III de Constantinoble

Joan III de Constantinoble o Joan Escolàstic (en llatí: Joannes Scholasticus, en grec antic: Ίώαννης Γ' ό Σχολαστικός) o també Joan d'Antioquia o Joan Apocrisiari (segle vi) va ser un advocat que va exercir a la seva ciutat natal i més tard es va fer sacerdot i prevere, i llavors va agafar el nom d'Apocrisiari, que significa agent o gestor de l'església davant la cort imperial. Va viure en temps de Justinià I.
L'any 565 va ser nomenat Patriarca de Constantinoble al cap de tres dies de ser deposat el seu antecessor, Eutiqui, i va exercir el càrrec fins al 31 d'agost del 578 en què va morir.
Va publicar una col·lecció de cànons en 50 títols titulada Συναγωγὴ κανόνων εἰς ϝ́ τίτλους διηρημένη, un llibre basat en una col·lecció de cànons anterior. És una recopilació dels temes que es van determinar canònics als diferents Concilis, i unes cartes de Basili de Cesarea. Va publicar un Nomocanon, un resum de la seva obra anterior, on hi va afegir una comparació dels rescriptes dels emperadors i les lleis civils, especialment les Novellae de Justinià. Constava de 87 capítols, que van ser molt usats i citats en èpoques posteriors.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Joannes Antiochenus». A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. [Consulta: 29 juny 2023].
# Joan Picañol i Aldavert

Joan Picañol i Aldavert (Monistrol de Calders, ? d'agost de 1855 - Sabadell, 4 de març de 1931) fou un forner, propietari de terres i darrer alcalde de Sant Pere de Terrassa.

## Biografia

Joan Picañol, forner de Monistrol de Calders, arribà a Sabadell amb Maria Quintana –la seva dona– cap al 1883 i tres anys després se n'anà a viure a la Creu Alta, primer al carrer de Manresa –que avui és carrer Major– i més endavant al carrer Nou de Jonqueres, que ha acabat anomenant-se avinguda de l'Onze de Setembre.
La casa del carrer Nou, que era cantonera i tenia un solar a l'eixida posterior, l'havia comprada el 1900 Maria Quintana i ell mateix va demanar llicència municipal per tancar el solar del darrere, que donava a un carrer innominat acabat d'obrir. Des d'aleshores el carrer constà documentat com a carrer de Picañol, per ser el primer a parcel·lar el terreny, tot i que a dreta llei no n'era el propietari.
Picañol s'hi establí com a forner i el 1903 arribà a ser alcalde de Sant Pere de Terrassa, municipi al qual pertanyia la Creu Alta. De fet, va ser el darrer alcalde de Sant Pere, perquè el 1904 la Creu Alta passava a pertànyer a Sabadell i, amb el canvi de jurisdicció, Picañol fou nomenat tinent d'alcalde del nou Ajuntament.

## Referències

* 1 2 3 Nomenclàtor. «Carrer de Picañol». Ajuntament de Sabadell. [Consulta: 4 març 2015].
* ↑ Josep Baqués i Robert Baró. Gent nostra als carrers de Sabadell. Sabadell: Ajuntament de Sabadell i Consorci per a la Normalització Lingüística, 1995, p. 187. ISBN 84-87221-06-8.
# Joan XXIII (Alacant)

Joan XXIII és un barri de la ciutat d'Alacant. Segons el cens de l'any 2017, compta amb un total de 10.578 habitants. Aquest barri és un dels més amplis de la ciutat. Es troba delimitat pels barris del Palamó al nord, el Garbinet i Bonavista de la Creu al sud, l'Albufereta i Colònia Requena a l'est i la Mare de Déu del Remei i les Quatre-centes Vivendes a l'oest.

## Referències

* ↑ «Datos del padrón de Alicante/Alacant - Diputación de Alicante». [Consulta: 4 abril 2019].

## Vegeu també

* Llista de barris d'Alacant
# Joan XXIII de Pisa

Joan XXIII (Nàpols, 1370 - Florència, 1419), antipapa de l'Església Catòlica entre el 1410 i el 1415.
Nascut com Baldassare Cossa, va ser senyor de Bolònia des del 1403 i el 1404 va comprar Faenza a Astorre Manfredi, que mantenia una llarga guerra amb Alberico da Barbiano per 25.000 florins. Va ser escollit Papa el 1410 pel Concili de Pisa. Aliat amb Lluís II de Provença tornà a Roma i prengué possessió de la seu del Vaticà i derrotaren Ladislau I de Nàpols a la batalla de Roccasecca el 1411, però aquest va tenir temps per reagrupar-se i el 12 de juliol Lluís va tornar a Roma, però el 3 d'agost la manca de diners i el descontentament dels seus líders el van obligar a tornar definitivament a la Provença. Ladislau va aprofitar el desordre a Itàlia per ampliar el seu regne, apropiant-se dels Estats Pontificis atacant el 1413 fent fugir Joan XXIII i els seus cardenals hagueren de fugir de Roma a Florència, on demanà la protecció de l'emperador Segimon (1410-1437), qui era al nord d'Itàlia mirant de convocar un concili que posés fi al Cisma d'Occident. El 30 d'octubre del 1413, l'emperador Segimon convidà Benet XIII, Gregori XII, Joan XXIII i tota la Cristiandat al Concili General de Constança, convocat per a l'1 de novembre del 1414. Excomunicat en el Concili de Constança el 1415, va ser nomenat bisbe de Frascati per Martí V, i el 1416 perdé la senyoria de Bolonia, per una revolta que la posà en mans d'Anton Galeazzo Bentivoglio. Mort el 1419, està enterrat a Florència, dins del Baptisteri, en un monument fúnebre obra de Donatello i de Michelozzo.

## Referències

* 1 2 Giovanni. «Cronaca di Bologna: 1443-1452». Costa, 2000. [Consulta: 16 gener 2022].
* ↑ Vanzon, Carlo Antonio. Dizionario universale della lingua italiana, ed insieme di geografia ... mitologia (en italià), 1841, p. 114.
* ↑ Carafa, Giovanni Battista. Dell'historie del Regno di Napoli (en italià), 1572, p. 158.
* ↑ Creighton, Mandell. The great schism. The Council of Constance, 1378-1418 (en anglès). 1882: Houghton, Mifflin & Company, p. 249.
* Papes del Cisma d'Occident
# Joe Dempsie

Joseph "Joe" Maxwell Dempsie (Liverpool, Merseyside, 22 de juny de 1987) és un actor anglès, conegut principalment pel paper de Chris Miles al drama adolescent Skins i pel seu paper actual de Gendry a la sèrie de televisió de Game of Thrones.

## Filmografia
### Televisió

| Any | Títol | Paper | Notes |
| 2000 | Peak Practice | Leon | Temporada 10, capítol 10, "Playing God" |
| 2001 | Doctors | Lee Lindsay | Temporada 3, capítol 1, "Sins of the Brother" |
| 2003 | Sweet Medicine | Ben Campbell | Temporada 1, capítol 2 |
| 2004 | Doctors | Danny | Temporada 6, capítol 132, "Rabbit in the Headlights" |
| 2005 | Born and Bred | Humphrey 'Bogie' Locke | Temporada 4, capítol 3, "Community Spirits" |
| 2007–2008 | Skins | Chris Miles | Temporades 1 i 2 |
| 2008 | Doctor Who | Cline | Temporada 4, capítol 6, "Doctor's Daughter" |
| 2008 | Merlin | William | Temporada 1, capítol 10, "The Moment of Truth" |
| 2010 | This Is England '86 | Higgy | Capítols 1 i 3 |
| 2011–2013 | Game of Thrones | Gendry | 17 capítols Secundari (temporades 1–2) Principal (temporada 3) |
| 2011 | The Fades | John | Capítols 3, 4, 5 i 6 |
| 2011 | Moving On | Kieran Murphy | Capítol 5 |
| 2012 | Murder: Joint Enterprise | Stefan | Pel·lícula de TV |
| 2012 | Accused | Martin Cormack | Capítol 2 |
| 2013 | Southcliffe | Chris Cooper | Mini-sèrie de TV |
| 2014 | New Worlds | Ned Hawkins | |
| 2015 | The Gamechangers | Jamie King | |
| 2015 | This Is England '90 | Higgy | Mini-sèrie de TV |

### Pel·lícules

| Any | Títol | Paper |
| 2002 | Heartlands | Craig |
| 2003 | One for the Road | Joyrider |
| 2009 | Spirited | Dean |
| 2009 | The Damned United | Duncan McKenzie |
| 2010 | Edge | Philip |
| 2011 | Blitz | Theo Nelson |
| 2014 | Monsters: Dark Continent' | Frankie |
| 2015 | I Believe In Miracles | Ell mateix |
# Johan Wilhelm Zetterstedt

Johan Wilhelm Zetterstedt (1785 - 1874) va ser un naturalista suec, que va treballar principalment en els ordres Diptera i Hymenoptera.
Zetterstedt va estudiar a la Universitat de Lund, on va ser pupil d'Anders J. Retzius. Va rebre el títol de professor en 1822 i va succeir a Carl Adolph Agardh com a professor de botànica i economia pràctica l'any 1836, retirant-se com a emèrit l'any 1853.
L'any 1831, va ser membre electe de la Reial Acadèmia Sueca de Ciències.
És reconegut com a entomòleg. Les seves col·leccions de Diptera escandinaus, lapons i de la resta del món de Diptera i de Orthoptera es troben en el Museu Zoològic de la Universitat de Lund. Entre els seus estudiants s'incloïa a Anders Gustaf Dahlbom.

## Algunes publicacions

* 1810-1812. Dissertatio de Fæcundatione Plantarum
* 1821. Orthoptera Sueciae disposita et descripta. Lundae (Lund), 132 pàg.
* 1835. Monographia Scatophagarum Scandinaviæ
* 1837. Conspectus familiarum, generum et specierum Dipterorum, in Fauna insectorum Lapponica descriptorum. Isis (Oken's)
* 1838-1840 Insecta Lapponica. L. Voss, Lipsiae (Leipzig), 1139 pàg.
* 1842-1854. Diptera Scandinaviae disposita et descripta. Lundbergiana, Lundae (Lund), 6 vols.
* 1855. Diptera Scandinaviae disposita et descripta. Tomus duodecimus seu supplementum tertium, continens addenda, corrigenda & emendanda tomis undecim prioribus. Officina Lundbergiana, Lundae (Lund)

## Referències

Alexander Henry Haliday. Recents obres sobre Diptera del Nord d'Europa. Supplementary Notie. Zetterstedt, Diptera Scandinaviae. Tom XII 8 vo. Lundae 1855. Stenhammar, Copromyzinae Scandinaviae 8 vo. pàg. 184 Holmiae 1855. Nat. Hist. Rev. (Proc) 3: 32, 33. Revisions significatives crítiques de l'obra de Zetterstedt sobre Diptera.
* «Detall de l'autor» (HTML) (en anglès). Índex Internacional de Noms de Plantes. International Organization for Plant Information (IOPI).

## Enllaços externs

* Curta biografia (en suec)
* Internet Archive versió digital de Diptera Scandinaviae disposita et descripta
* L'autor en Handlexikon
# Josep Maria Garrut i Romà

Josep Maria Garrut i Romà (Barcelona, 12 de desembre de 1915 - 10 de desembre de 2008) fou un escriptor, historiador i pessebrista català.
Nascut a la Plaça Nova (Barcelona) el 1915. Va estar casat tres cops: el primer amb Maria Rosa Galí, amb qui compartia la seva passió pels pessebres i en segones núpcies amb la pintora Maria Teresa Oliva. Quan tenia entre 9 i 11 anys va conèixer a Antoni Gaudí i encara que no va parlar mai amb ell, si que escoltava les converses entre el seu pare, Josep Garrut i Sala, i l'arquitecte.
Fou conservador i director del Museu d'Història de Barcelona (1973-80), director de la Casa Museu Gaudí de Barcelona,va fundar l'Associació Amics de Gaudí l'any 1952, fundador de la Universalis Foederatio Praesepistica i fundador, l'any 1946 junt amb Agustí Duran i Sanpere, de l'associació Amics de Barcelona Històrica i Monumental. Va publicar diversos treballs d'història anecdòtica de Barcelona i crítica d'art, i va conrear també la pintura. L'any 1944 va fundar el grup Betepocs, més tard anomenat Lucerna amb companys de l'Escola de Belles Arts de Sant Jordi de Barcelona com: Emili Colom i Cormera, Llucià Navarro i Rodón (pintor), Tomàs Bel i Sabatés (escultor), Llorenç Maria Alier i Ochoa (pintor) o Joan Moncada i Planas (pintor), realitzant campaments pictòrics per donar a conèixer l'art català a la resta de la península. Fou un conferenciant molt popular i des del 1985 membre de la Reial Acadèmia Catalana de Belles Arts de Sant Jordi, aquesta institució va passar a ser amb el seu decés dipositària de la major part dels seus arxius i de part d'obres de la seva col·lecció. El 1991 va rebre la Creu de Sant Jordi.
El 2005 va fer donació de la seva col·lecció a l'Associació de Pessebristes de Barcelona i el 2006 va ser nomenat fill adoptiu de Folgueroles. Passats els seus noranta anys es doctorà en història de l'art amb una tesi sobre Antoni Gaudí.

## Publicacions

* Ramón Amadeu y la maravilla de sus belenes (1949)
* 600 anys de plaça Nova (1955), Ed. Selecta
* Enciclopedia de la juventud (1958)
* Barcelona, vint segles d'història (1963), amb Frederic Udina
* Dos siglos de pintura catalana (XIX y XX) (1974)
* L'Exposició Universal de Barcelona de 1888 (1976)
* Jacint Verdaguer, "príncep" dels poetes catalans (1977)
* Jordi Alumà (1984). Fotografies de Joan Iriarte i Ibarz

## Referències

* ↑ Giralt-Miracle, Daniel «Josep Garrut, uno de los grandes 'amigos' de Gaudí». El País [Barcelona], 12-12-2008.
* ↑ «REIAL ACADÈMIA CATALANA DE BELLES ARTS DE SANT JORDI». Arxivat de l'original el 2016-08-09. [Consulta: 16 setembre 2023].
* ↑ «Josep Maria Garrut i Romà». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Condolencia por el Doctor Josep Maria Garrut i Romà Arxivat 2012-02-21 a Wayback Machine. (castellà)
# Josep Maria Gasol i Almendros

Josep Maria Gasol i Almendros (Manresa, 1924 - Manresa, 2 de juliol de 2018) va ser un sacerdot, historiador, arxiver i catedràtic d'arqueologia cristiana.

## Biografia

Cursà estudis al seminari de Vic amb Eduard Junyent, i el 1953 es graduà a l'Institut Arqueològic de Roma. El 1960 fou nomenat canonge de la Seu de Manresa, arxiver de l'Arxiu Històric de Manresa i cronista oficial de la ciutat. És autor de diverses obres, guies i articles històrics i arqueològics de caràcter preferentment manresà. Ha combinat la seva tasca com a capellà amb la de docent, ja que ha estat professor d'història, geografia i religió en diverses escoles.
Va ser vicepresident del Centre Excursionista del Bages. Ha fet conferències per als Amics de l'Art Romànic del Bages i va rebre la Creu de Sant Jordi el 1991, el Premi Bages de Cultura el 1995 i la Medalla de la Ciutat de Manresa el 1998.

## Obres

* Manresa, panorama d'una ciutat
* La història de Manresa explicada als infants (1970)
* La Seu de Manresa. Monografia històrica i guia descriptiva (1975)
* Ermita de la Mare de Déu de la Guia de Manresa (1985)
* Tradició vinícola del Bages (1987)

## Referències

* ↑ «Entrevista a El bulletí d'Amics de l'art romànic del Bages». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 28 octubre 2012].
* ↑ «Josep Maria Gasol i Almendros». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «M.I. Dr. Josep Maria Gasol i Almendros». Full diocesà, 22-07-2018, pàg. 5. Arxivat de l'original el 2019-04-15 [Consulta: 21 abril 2022].
# Josep Maria Ganyet i Cirera

Josep Maria Ganyet i Cirera (Vic, 1965) és un enginyer informàtic català. Llicenciat per la Universitat Autònoma de Barcelona el 1988, s'ha especialitzat en intel·ligència artificial.
A final dels anys 80 va formar part del grup musical Víctimes de la Tos. Posteriorment, inicià la seva carrera professional amb IBM i Deutsche Bank en disseny d'interacció humana. També treballà a publicitat en línia per l'agència El Sindicato (actualment, del grup Havas) i creà el portal emocional Hoy Me Siento. El 1994 fundà la seva primera empresa a internet, Ars Virtualis. Actualment, és executiu en cap i cofundador de l'estudi Mortensen i, participa en l'empresa emergent Soundkik. Paral·lelament, és professor de nous mitjans als estudis de Comunicació Audiovisual de la Universitat Pompeu Fabra. Col·labora a El món a RAC 1, La Vanguardia, VIA Empresa, Barcelona TV i la revista Cavall Fort, i és consultor de Gotomedia. El 1998 publicà el llibre Interacció humana amb els ordinadors (UOC).
El 5 de desembre del 2012 creà la campanya Keep Calm and Speak Catalan, basada en el conegut cartell Keep Calm and Carry On, en contra del projecte de reforma educativa emprès pel Ministre d'Educació del Govern d'Espanya, José Ignacio Wert (després de la seva amenaça d'«espanyolitzar els estudiants catalans»), un fet considerat per la major part de l'arc parlamentari català com una nova amenaça a l'educació en català.
El febrer el 2023 publica el llibre "La democràcia mor al núvol", on alerta sobre els perills de l'espionatge a través de les noves tecnologies i la necessitat d'una regulació per protegir els drets individuals dels ciutadans.

## Publicacions

* Interacció humana amb els ordinadors (UOC, 1998)
* La democràcia mor al núvol (La Magrana, 2023)

## Referències

* 1 2 3 Gordillo, Saül. Sobirania.cat. Creat, 2014, p. 188.
* 1 2 3 4 5 6 Ginesta, Susanna. «Josep Maria Ganyet: 'La gran xarxa social és internet perquè la fan les persones'». VilaWeb, 28-01-2011. [Consulta: 3 juliol 2014].
* ↑ SÀEZ, ANNA. «Víctimes de la tos». Segre.com. [Consulta: 20 desembre 2016].
* ↑ Empresa, Via «Google, mentides i cintes de cassette». Via Empresa.
* ↑ Esclata el lema Keep calm and speak Catalan a VilaWeb
* ↑ «Els partits catalans acorden aplicar unilateralment la LEC». Vilaweb, 12-12-2012. [Consulta: 12 desembre 2012].
* ↑ «La democràcia mor al núvol». Penguin Random House Grupo Editorial, 23-02-2023.

## Enllaços externs

* Josep Maria Ganyet i Cirera - Lloc web oficial
# Josep Maria Garreta i Cusidó

Josep Maria Garreta i Cusidó (Tarragona, 25 de maig de 1941) és un arquitecte i polític català.

## Trajectòria

El 1967 es llicencià en arquitectura i s'especialitzà en urbanisme. Fou membre del Sindicat Democràtic d'Estudiants. En 1973 es diplomà com a tècnic urbanista a l'Institut d'Estudis de l'Administració Local de Madrid. Ha treballat d'arquitecte a Leicester. Ha estat director de l'equip redactor de diferents plans generals d'ordenació urbana i en 1973 membre de la ponència tècnica de la Comissió Interprovincial d'Estudis Regionals.
Ha estat arquitecte en cap de la Diputació de Tarragona en 1977. Ha estat autor i director de les obres de construcció de l'estadi de futbol del Club Gimnàstic de Tarragona, de l'edifici de la Junta del Port de Tarragona, del Museu d'Art Modern de Tarragona, de la residència de jubilats Nostra Senyora de la Mercè i de la restauració del cimbori del Monestir de Poblet.
Membre del consell executiu d'Esquerra Republicana de Catalunya, el març de 1982 va substituir Josep Roig i Magrinyà com a diputat al Parlament de Catalunya, escollit a les eleccions al Parlament de Catalunya de 1980, responsabilitat que va desenvolupar fins al 1984 com a membre de la Comissió de Política Territorial del Parlament de Catalunya.

## Referències

* ↑ «Los parlamentarios prefieren renunciar al sueldo de diputado». El País, 23-01-1983 [Consulta: 31 març 2015].
* ↑ Diputats del Parlament de Catalunya en la I Legislatura p. 68
* ↑ Palma, Andrea. «Josep M. Garreta, home de mar i creador de la seu del Port de Tarragona». TGN Blog. Ajuntament de Tarragona. [Consulta: 15 juny 2021].
* ↑ «Cambio en el Parlament». El Periódico, 24-02-1982 [Consulta: 31 març 2015]. Arxivat 3 de març 2016 a Wayback Machine.
# Jordi Frederic de Kirchberg

Jordi Frederic de Kirchberg (en alemany Georg Friedrich von Kirchberg) (Famroda, (Alemanya), 3 de març de 1683 - Hachenburg, 14 d'agost de 1749 fou un noble alemany, fill de Jordi Lluís de Kirchberg (1626-1686) i de Magdalena Cristina de Manderscheid Blankenheim (1658-1715).

## Matrimoni i fills

El 19 de maig de 1708 es va casar amb Sofia Amàlia de Nassau-Ottweiler (1688-1753), filla del comte Frederic Lluís de Nassau-Ottweiler (1651-1728) i de Cristina d'Ahlefeldt (1659-1695). El matrimoni va tenir tres fills:
* Guillem Lluís (1709-1751), casat amb Lluïsa de Salm-Dhaun (1721-1791).
* Carolina (1720-1795), casada amb Joan Frederic de Wied (1706-1791)
* Sofia Carlota (1731-1772), casada amb Joan Martí de Stolberg (1728-1795)

## Enllaços externs

* awt.ancestrylibrary.com
* http://genealogics.org