OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Émile Cartailhac

Émile Cartailhac (Marsella, 15 de febrer de 1845 - Ginebra, 26 de novembre de 1921) va ser un arqueòleg francès.
Nasqué a Marsella i estudià Dret tot i sentir-se de ben jove atret per la prehistòria, ensenyà arqueologia a Tolosa. El 1867 se li encarrega la secció de prehistòria de l'Exposició Universal de Paris.
Igual que el també prestigiós arqueòleg Gabriel Mortillet posà en dubte l'autencititat de les descobertes d'art parietal paleolític a la cova d'Altamira de Cantàbria el 1879 i va rectificar públicament amb l'article: La grotte d'Altamira, Espagne. "Mea culpa" d'un sceptique el 1902 després que es trobessin a frança altres restes artístiques del Paleolític.

## Fonts

* Michel Brézillon, Dictionnaire de la préhistoire, Larousse, (1969), ISBN 2-03-075437-4
* Marc Groenen, Pour une histoire de la préhistoire, Éd. J. Millon, (1994), ISBN 2-905614-93-5
# Yuki Tsuchihashi

Yuki Tsuchihashi (土橋 優貴, 16 de gener de 1980) és una exfutbolista japonesa.

## Selecció del Japó

Va debutar amb la selecció del Japó el 2001. Va disputar 4 partits amb la selecció del Japó.

## Estadístiques

Selecció del Japó :
| Anys | Partits | Gols |
| 2001 | 4 | 0 |
| Total | 4 | 0 |

## Referències

* ↑ Japan Football Association(japonès)
# Đan Hội

Đan Hội és una comuna rural (xã) i poble del districte Lục Nam, província de Bắc Giang, al nord-est del Vietnam.

## Referències

* ↑ «Ministry of Public Information in Vietnam». Arxivat de l'original el 2012-08-20. [Consulta: 30 desembre 2018].
# Xiuladora del Sepik

La xiuladora del Sepik (Colluricincla tappenbecki) és un ocell de la família dels paquicefàlids (Pachycephalidae).

## Hàbitat i distribució

Habita els boscos del nord i nord-est de Nova Guinea.

## Taxonomia

Espècie que ha estat separada de Colluricincla megarhyncha arran els treballs de Marki et al. 2018

## Referències

* ↑ PZ Marki, J Fjeldså, M Irestedt i KA Jønsson. 2018. Molecular phylogenetics and species limits in a cryptically coloured radiation of Australo-Papuan passerine birds (Pachycephalidae: Colluricincla). Molecular Phylogenetics and Evolution 124: 100–125.
# Xiuladora dorsiverda

La xiuladora dorsiverda (Pachycephala albiventris) és un ocell de la família dels paquicefàlids (Pachycephalidae).

## Hàbitat i distribució

Habita els boscos de les illes Filipines, al nord i sud de Luzon i Mindoro.

## Referències

* ↑ «Xiuladora dorsiverda». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/04/2022(català)
# Àhmad ibn Yússuf

* No s'ha de confondre amb Àhmad ibn Yússuf al-Misrí o Àhmad ibn Yússuf al-Mustaín.
Abu-Jàfar Àhmad ibn Yússuf ibn al-Qàssim ibn Subayh o, més senzillament, Àhmad ibn Yússuf (? - 828) fou secretari del califa al-Mamun. Era d'una família de mawali dedicats a secretaris i poetes, originària de Kufa. El seu pare Yússuf ibn al-Qàssim fou secretari de la cort califal fins al temps dels barmàquides. A l'inici del califat d'Al-Mamun (813-833) era secretari a Iraq i el seu amic Àhmad ibn Abi-Khàlid el va presentar al nou califa amb qui va emparentar per matrimoni. A una data desconeguda li fou encarregat el diwan as-sirr (més probablement que no pas el diwan ar-rassàïl que per tant fou confiat a Amr ibn Màssada), i va ocupar el lloc de secretari privat del califa, posició que ha fet suposar als historiadors que fou visir, però aquest nomenament no consta oficialment. Es va enfrontar al futur califa Al-Mútassim. Va morir a finals de l'any 828.

## Referències

* Sourdel, D. «Aḥmad b. Yūsuf». Encyclopaedia of Islam, segona edició. Editada per P. Bearman, Th. Bianquis, C.E. Bosworth, E. van Donzel, W.P. Heinrichs. Brill Online, 2016. 21 de maig de 2016 <http://www.encquran.brill.nl/entries/encyclopaedia-of-islam-2/ahmad-b-yusuf-SIM_0399> Primera edició en línia: 2012. Primera edició impresa: ISBN 9789004161214, 1960-2007
# Àhmad ibn Sahl ibn Hàixim

Àhmad ibn Sahl ibn Hàixim fou governador samànida del Khurasan, de la família dels dihkans kamkariyan de Merv amb suposat origen sassànida.
En venjança per la mort d'uns familiars en una lluita local a Merv entre perses i àrabs, es va revoltar durant el govern del safàrida Abu-Hafs Amr I ibn al-Layth (879-900) però fou derrotat i portat presoner al Sistan. Va aconseguir fugir de manera rocambolesca i va provar una nova revolta a Merv, capturant al governador local safàrida Abu-Jafar Ghurí, i proclamant la seva adhesió al samànida Ismaïl ibn Àhmad (885-907). Va fracassar altre cop i va haver de fugir a Bukharà, amb el samànida.
Al servei d'aquest, va participar en les lluites a Khurasan i a Rayy i durant el govern del seu fill Àhmad ibn Ismaïl (907-914) va participar en la conquesta del Sistan a Amr ibn al-Layth (910/911). Nasr II ibn Àhmad (914-943) el va enviar contra el governador rebel del Khurasan, Hussayn ibn Alí al-Marwarudí, al que va derrotar l'estiu del 918 (rabi I del 306) i va ocupar el seu lloc, però al cap de poques setmanes es va revoltar al seu torn a Nixapur i va atacar la província de Gurgan, per després fortificar-se a Merv davant l'arribada d'una expedició dirigida pel general Hamuya ibn Alí. Enganyat, va abandonar la seva posició inatacable i fou derrotat prop de Murghab o Marvarrūḏ (Raǰab, 307/desembre del 919), sent portat a Bukharà on va morir a la presó poc després (maig del 920).

## Bibliografia

* C. E. Bosworth, “Ahmad B. Sahl B. Hasem,” Encyclopædia Iranica, I/6, pp. 643-644; una versió actualitzada es troba disponible en línia a http://www.iranicaonline.org/articles/ahmad-b-14 (consultat el 17 de juny del 2016).
# Zeunerita

La zeunerita és un mineral de la classe dels fosfats que pertany al grup de l'autunita. Rep el nom del físic alemany Gustav Anton Zeuner (1828-1907). És un mineral radioactiu.

## Característiques

La zeunerita és un arsenat de fórmula química Cu(UO₂)₂(AsO₄)₂·12H₂O. Cristal·litza en el sistema tetragonal. La seva duresa a l'escala de Mohs és 2,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz pertany a «08.EB: Uranil fosfats i arsenats, amb ràtio UO₂:RO₄ = 1:1» juntament amb els següents minerals: autunita, heinrichita, kahlerita, novačekita-I, saleeïta, torbernita, uranocircita, uranospinita, xiangjiangita, metarauchita, rauchita, bassetita, lehnerita, metaautunita, metasaleeïta, metauranocircita, metauranospinita, metaheinrichita, metakahlerita, metakirchheimerita, metanovačekita, metatorbernita, metazeunerita, przhevalskita, metalodevita, abernathyita, chernikovita, metaankoleïta, natrouranospinita, trögerita, uramfita, uramarsita, threadgoldita, chistyakovaïta, arsenuranospatita, uranospatita, vochtenita, coconinoïta, ranunculita, triangulita, furongita i sabugalita.

## Formació i jaciments

La zeunerita es forma com a mineral secundari en dipòsits d'urani amb arsènic. A Catalunya ha estat descrita la mina Eureka (Castell-estaó, Pallars Jussà).

## Referències

* ↑ «Zeunerite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 1r gener 2024].
* ↑ A. Weisbach (1872) Neues Jahrbuch für Mineralogie, 206-208; Palache, C., Berman, H., & Frondel, C.
* ↑ Barthelmy, Dave. «Zeunerite Mineral Data». [Consulta: 23 juny 2017].
* ↑ Castillo-Oliver, Montgarri; Melgarejo, Joan Carles; Torró, Lisard; Villanova-de-Benavent, Cristina; Campeny, Marc; Díaz-Acha, Yael; Amores-Casals, Sandra; Xu, Jingyao; Proenza, Joaquin; Tauler, Esperança «Sandstone-Hosted Uranium Deposits as a Possible Source for Critical Elements: The Eureka Mine Case, Castell-Estaó, Catalonia». Minerals, 10, 1, 01-01-2020, pàg. 34. DOI: https://doi.org/10.3390/min10010034 [Consulta: 1r gener 2024].
# Àcid erúcic

L'àcid erúcic és un àcid gras omega 9 monoinsaturat, descrit com 22:1ω9. Té la fórmula química CH₃(CH₂)₇CH=CH(CH₂)$_{11}$COOH. És prevalent en les llavors de les plantes del gènere Erysimum. En les llavors de colza de les varietats altes en àcid erúcic aquest es troba en concentracions d'entre el 20 al 54%, i el 42% en l'oli de mostassa.

## Usos

L'àcid erúcic té molts dels usos dels olis minerals, però es degrada més ràpidament. Té una capacitat limitada de polimeritzar-se. Es pot convertir en lubricant o surfactant i en un precursor del biodièsel.
Els derivats de l'àcid erúcic tenen molts usos, com l'alcohol behenil (CH₃(CH₂)$_{21}$OH), un depressor del punt d'escorriment (permetent que els líquids flueixin a baixa temperatura), i un behenat de plata usat en la fotografia.

## Fonts d'àcid erúcic

El nom d'erúcic significa relacionat amb el gènere de plantes Eruca dins la família brassicàcia.
L'àcid erúcic es produeix industrialment a partir de moltes espècies de plantes, però especialment de membres del gènere Brassica. Per a propòsits industrials s'ha desenvolupat un tipus de colza,(canola), baixa en àcid erúcic: 'low-erucic acid rapeseed' (LEAR) que conté greix derivat de l'àcid oleic en lloc d'àcid erúcic.

## Efectes en la salut

No s'han documentat efectes negatius en humans per l'exposició a l'àcid erúcic. Tanmateix a altes dosis pot tenir efectes negatius en el cor.
Per això s'han desenvolupat plantes de colza amb baixos nivells d'àcid erúcic (menors del 2%).

## Referències

* ↑ Sahasrabudhe, M. R. «Crismer values and erucic acid contents of rapeseed oils». Journal of the American Oil Chemists' Society, 54, 8, 1977, pàg. 323–324. DOI: 10.1007/BF02672436.
* ↑ Economic Research Service, USDA «Crambe, Industrial Rapeseed, and Tung Provide Valuable Oils» (pdf). Fats and Oils, Industrial Uses, 1996, pàg. 18. Arxivat de l'original el 2006-10-10 [Consulta: 7 gener 2015]. Arxivat 2006-10-10 a Wayback Machine.
* ↑ David J. Anneken, Sabine Both, Ralf Christoph, Georg Fieg, Udo Steinberner, Alfred Westfechtel "Fatty Acids" in Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry 2006, Wiley-VCH, Weinheim. doi:10.1002/14356007.a10_245.pub2
* 1 2 3 Food Standards Australia New Zealand (June 2003) Erucic acid in food: A Toxicological Review and Risk Assessment Arxivat 2018-11-23 a Wayback Machine. Technical report series No. 21; Page 4 paragraph 1; ISBN 0-642-34526-0, ISSN 1448-3017
* ↑ Amy McInnis, 21 maig 2004 The Transformation of Rapeseed Into Canola: A Cinderella Story Arxivat 2016-04-11 a Wayback Machine.
* ↑ U.S. Dept. of Health and Human Services, CFR - Code of Federal Regulations Title 21 1 April 2010.
* ↑ The Commission of the European Communities «Commission Directive 80/891/EEC of 25 July 1980 relating to the Community method of analysis for determining the erucic acid content in oils and fats intended to be used as such for human consumption and foodstuffs containing added oils or fats». EurLex Official Journal, 254, 1980.

## Enllaços externs

* Erucic acid MS Spectrum
# Zlatoüst (desambiguació)

«Zlatoüst» té aquests significats:
* Zlatoüst (Txeliàbinsk), ciutat de l'óblast de Txeliàbinsk, a Rússia
* Zlatoüst (Ivànovo), poble de l'óblast d'Ivànovo, a Rússia
# Zlatoüst

* Aquest article tracta sobre la ciutat russa de l'óblast de Txeliàbinsk. Vegeu-ne altres significats a «Zlatoüst (desambiguació)».
Zlatoüst (rus: Златоу́ст) és una ciutat de l'óblast de Txeliàbinsk, a Rússia.

## Geografia

Zlatoüst es troba a 111 km a l'oest de Txeliàbinsk. Les viles més properes són Kussà (23 km al nord-oest) i Miass (33 km al sud-est).

## Història

La vila de Zlatoüst nasqué el 1754 a causa de la construcció d'una fàbrica siderúrgica. El 1774-1776 els obrers de la fàbrica prengueren part de la revolta de Pugatxov. A començaments del segle xix, Pàvel Anossov fabricà a Zlatoüst les primeres làmines d'acer bulat; i també s'obrí a la vila una fàbrica d'armes per a la fabricació de sabres i de punyals. La vila també és coneguda per ser l'indret on es construïren els primers canons d'acer de Rússia, d'ençà el 1857. Zlatoüst obtingué l'estatus de ciutat el 1865. El 1903, les autoritats tsaristes acabaren brutalment amb la vaga dels obrers.
El règim soviètic s'imposà a Zlatoüst el març del 1918, però durant la Guerra Civil Russa, la vila fou presa primer pels Blancs el juny del 1918 i finalment per l'Exèrcit Roig el juliol del 1919.
Durant l'època soviètica Zlatoüst esdevingué una ciutat industrial, especialitzada en la metal·lúrgia, la construcció mecànica, la indústria agroalimentària, etc. Durant la Segona Guerra Mundial una vintena de fàbriques hi arribaren des de les regions occidentals del país. Entre el 1941 i el 1945 40.000 habitants de Zlatoüst caigueren en el camp de batalla.
# Zlatná na Ostrove

Zlatná na Ostrove és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Nitra, al sud-oest del país. La primera menció escrita de la vila es remunta al 1267.

## Referències

* ↑ «Nitriansky kraj (Slovakia): Districts, Towns and Municipalities - Population Statistics, Charts and Map». [Consulta: 19 desembre 2021].
* ↑ «HISTÓRIA». Arxivat de l'original el 2018-05-26. [Consulta: 20 desembre 2021].
# Żabbar

Żabbar, o Città Hompesch, és un municipi del sud de Malta. Té una població de 14.671 habitants i una superfície de 5,3 km². Està situat a la costa nord, a l'est de la capital. El Gran Mestre Ferdinand von Hompesch zu Bolheim va elevar la població a ciutat i d'aquí que la població tingui com a sobrenom el d'ell.
# Živorad Tomić

Živorad Tomić (nascut el 15 de juny de 1951) és un director de cinema, guionista i crític de Croàcia. Tomić va ser un dels crítics de cinema croats més destacats des de mitjans de la dècada de 1970 fins a finals dels noranta.
Tomić va néixer l'any 1951 a Zagreb. Va estudiar literatura comparada i estudis anglesos a la Facultat d'Humanitats i Ciències Socials, i direcció de cinema i televisió a l'Acadèmia d'Art Dramàtic a Zagreb. Des de 1984, va ser membre del consell editorial de cinema a Radiotelevision Zagreb.
El 2015 ha rebut el premi Vladimir Vuković a la trajectòria de la Societat de Crítics de Cinema de Croàcia.

## Obres
### Llargmetratges

* Kraljeva završnica (1987)
* Diploma za smrt (1989)

### Llibres

* Užitak gledanja: zapisi o svjetskom filmu. Zagreb: Croatian Society of Film Critics & V.B.Z., 2007. ISBN 978-953-201-731-1.

## Referències

* 1 2 3 Tomić, Živorad at enciklopedija.hr (croat)
* 1 2 Tomić, Živorad Arxivat 2021-05-06 a Wayback Machine. at hrt.hr (croat)

## Bibliografia

* Velisavljević, Ivan «Žanrovski model filmova Živorada Tomića» (PDF) (en croat). Hrvatski filmski ljetopis. Croatian Film Association [Zagreb], 18, 72, 2012, pàg. 78–92 [Consulta: 14 gener 2020].

## Enllaços externs

* Živorad Tomić at kinotuskanac.hr (croat)
* Filmski vremeplov: Samozatajni autor i dva žanrovska bisera s kraja 80-ih (Ž. Tomić) (croat)
* Nezamjenjiva tvornica snova (croat)
# Živko Nikolić

Živko Nikolić (ciríl·lic: Живко Николић; 20 de novembre de 1941 - 17 d'agost de 2001) va ser un director de cinema iugoslau i montenegrí.

## Biografia

Živko Nikolić va néixer a Ozrinići, municipi de Nikšić a l'actual Montenegro, l'any 1941. Es va graduar a l'Escola d'Art d'Herceg Novi on es va formar com a pintor de ceràmica. va contribuir a la seva percepció específica de la pel·lícula. Va morir el 17 d'agost de 2001 a Belgrad. La seva pel·lícula de 1984 Čudo neviđeno va ser presentada al 14è Festival Internacional de Cinema de Moscou on va guanyar el Premi de Plata.

## Filmografia

* Sebi za života (1968) curt documental
* Blaženi mirotvorci (1968) curt documental
* Trag (1971) curt documental
* Čačanski neimari (1971) curt documental
* Ždrijelo (1972) curt documental
* Polaznik (1973) curt documental
* Bauk (1974) curt documental
* Aerodrom Rijeka (1974) curt documental
* Marko Perov (1975) curt documental
* Prozor (1976) curt documental
* Beštije (1977)
* Oglav (1977)
* Ine (1978)
* Jovana Lukina (1979)
* Krvava svadba na Brzavi (1980) (TV)
* Ane (1980)
* Graditelj (1980)
* Biljeg (1981)
* Smrt gospodina Goluže (1982)
* Čudo neviđeno (1984) ...
* Lepota poroka (1986)
* U ime naroda (1987)
* To ka' uvati ne pušta (1988) (TV)
* Đekna još nije umrla, a ka' će ne znamo (1988) TV Series
* Iskušavanje đavola (1989)
* Ukleti brod (1990)
* Oriđinali (1995) (mini) TV Series
* Uspavanka " (1995)
* In Search of the Miraculous (1998)

## Referències

* ↑ Balkan Cinema Identity as Consequence of Postcolonialism: the example of Montenegrin director Živko Nikolić per Zerina Ćatović
* ↑ «14th Moscow International Film Festival (1985)». MIFF. Arxivat de l'original el 16 març 2013. [Consulta: 17 febrer 2013].
# Zoufftgen

Zoufftgen (fràncic lorenès Suftge) és un municipi francès del departament del Mosel·la, a la regió del Gran Est.
# Zouar

Zouar (àrab: زوار, Zuwār) és una ciutat del departament del Tibesti Occidental, a la regió de Tibesti, al nord del Txad. Es troba en un oasi en les muntanyes del Tibesti. Abans de 2008, formava part del departament de Tibesti, a l'antiga regió de Bourkou-Ennedi-Tibesti.
Arran de la prohibició del govern txadià d'accedir a les mines d'or del Tibesti des de 2009, milers de miners s'han desplaçat no només a Zouar, sinó també a Faya-Largeau i Zouarké.

## Referències

* ↑ «Chad: Humanitarian situation overview (February 2020) - Chad» (en anglès). [Consulta: 21 juliol 2020].
# České Brezovo

České Brezovo és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Banská Bystrica.

## Història

La primera menció escrita de la vila es remunta al 1435.
# Čečehov

Čečehov és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Košice, a l'est del país. El 2017 tenia 384 habitants.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1410.
# 1205
## Esdeveniments

* Miquel I Àngel funda el despotat de l'Epir.
* La Xina ocupa part del Vietnam
* Inici del regnat d'Andreu II a Hongria.

## Naixements

* 29 de juny - Verona: Pere Màrtir, fou un frare dominic i inquisidor. És venerat com a sant per l'Església catòlica.

## Referències

* ↑ «despotat de l'Epir | enciclopèdia.cat». [Consulta: 28 gener 2021].
* ↑ «PIETRO da Verona, santo in "Dizionario Biografico"» (en italià). Arxivat de l'original el 2020-07-25. [Consulta: 6 juny 2020].
# 1208
## Esdeveniments
### Resta del món

* Innocenci III mana els cristians combatre els albigesos.
* Fundació de la universitat de Palència.
* Inici oficial de les activitats dels franciscans com a orde.

## Naixements
### Països Catalans

* 2 de febrer - Montpeller: Jaume I el Conqueridor, rei de València, Mallorca i Aragó, i comte de Barcelona.

### Resta del món
## Necrològiques
### Resta del món

* 15 de gener - Sant Geli, Comtat de Tolosaː Pere de Castellnou, legat papal. La seva mort desencadenarà l'inici de la Croada albigesa (n. ?).

## Referències

* ↑ «Jaume I de Catalunya-Aragó | enciclopèdia.cat». [Consulta: 21 febrer 2020].
* ↑ Obrecht, Edmond M. Catholic Encyclopedia - Pierre de Castelnau (en anglès). vol. 12, 1913.
# 1215

El 1275 (MCCXV) fou un any comú començat en dijous del calendari julià.

## Esdeveniments

* Es promulga la Carta Magna, base constitucional del Regne d'Anglaterra.
* El Concili del Laterà IV reconeix la transsubstanciació (la doctrina que el pa i el vi es transformen en el cos i la sang de Jesucrist).

## Referències

* ↑ «Carta Magna». Gran Enciclopèdia Catalana. Grup Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 26 maig 2024].
* ↑ Melton, 2014, «1215».

## Bibliografia

* Melton, J. G. Faiths Across Time: 5,000 Years of Religious History (en anglès). Volum 2. ABC-CLIO, 2014. ISBN 978-1-61069-025-6.
# 450 aC

El 450 aC va ser un any del calendari romà prejulià. Era l'any 304 ab urbe condita, o de la fundació de Roma. La denominació 450 aC per a aquest any s'ha emprat des de l'edat mitjana, quan el calendari Anno Domini va ser el mètode més usat a Europa per a anomenar els anys.

## Esdeveniments

* Data aproximada en què Parmènides i el seu deixeble Zenó d'Elea, fan un viatge diplomàtic a Atenes, per tal d'intentar convèncer a Pèricles que fes una aliança entre les ciutats d'Elea i Atenes. Coneixen al jove Sòcrates, i tenen amb ell una llarga conversa que, pel que sembla, Plató va copiar aproximadament, en el futur diàleg platònic Parmènides, unes dècades després. Zenó d'Elea es va quedar molts anys a viure a Atenes, a diferència de Parmènides, que, un cop acabada la feina diplomàtica, va tornar a Elea, la seva ciutat natal.
* Ducetius, rei dels sículs, va organitzar un atac a una ciutat propera a Agrigent, que va provocar la guerra d'aquesta ciutat i de Siracusa. Les dues ciutats conjuntament el van derrotar en una gran batalla. Els seus seguidors es van dispersar. Ducetius, en veure's abandonat i amb por que el traïssin, es va entregar als siracusans com a suplicant i demanant gràcia. No el van matar, i el van enviar exiliat a Corint.
* A Roma van ser elegits per un segon decemvirat que havia de continuar les tasques legislatives (Decemviri Legibus Scribundis Consulari Imperio): Api Claudi Cras, Marc Corneli Maluginense, Luci Sergi Esquilí, Luci Minuci Esquilí Augurí, Quint Fabi Vibulà, Quint Peteli Libó Visol, Tit Antoni Merenda, Cesó Duïli Llong, Espuri Opi Còrnicen i Mani Rabuleu.

## Naixements

* Alcibíades, general i polític d'Atenes. Tucídides. Història de la Guerra del Peloponnès, I, 113

## Referències

* ↑ Funegan, Jack (et al.). Chronos, kairos, Christos : nativity and chronological studies. Winona Lake [IN]: Eisenbrauns, 1989, p. 115. ISBN 9780931464508.
* ↑ Plató. Parmènides, 127b
* ↑ Diògenes Laerci. Vides i opinions de filòsofs eminents, IX, 23
* ↑ Diodor de Sicília. Biblioteca històrica, XI, 91, 92
* ↑ Smith, William (ed.). «Decemviri». A Dictionary of Greek and Roman Antiquities (1890). [Consulta: 30 desembre 2023].
# .bz

.bz és el domini de primer nivell territorial per Belize. Està administrat per la Universitat de Belize.
Hi va haver un temps que els dominis .bz eren l'objectiu d'una empresa americana per significar "business" (negoci en anglès), i que aquesta empresa va denunciar ICANN intentant bloquejar el domini .biz per "competència deslleial". Ara mateix el registre és a Belize, però encara dirigeix el domini a fora del país amb el "significat de negoci". També hi ha disponibles dominis internacionalitzats amb un gran ventall de caràcters no-ASCII.
Moltes pàgines web d'Itàlia fan servir aquest domini perquè és una abreviació de Bozen i pel fet que l'abreviació oficial de la província de Tirol del sud és BZ. Moltes pàgines web fan servir el subdomini italià .bz.it. Els servidors del joc de codi lliure BZFlag sovint fan servir noms acabats en bz.
Hi ha alguns dominis de segon nivell en ús, tot i així no són necessaris:
* com.bz (comercial)
* edu.bz (educacional)
* gov.bz (govern)
* net.bz (xarxes)
* org.bz (organitzacions)

## Referències

* ↑ «Order in Economic Solutions, Inc. v. ICANN» (en anglès). [Consulta: 22 novembre 2007].

## Enllaços externs

* IANA .bz whois information
* ICANN advisory about lawsuit
Viccionari