OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Sal mixta

Les sals mixtes són compostos químics que resulten de la substitució dels hidrògens d'un àcid per àtoms metàl·lics diferents dels hidròxids.
Mentre que les sals més senzilles, com per exemple la sal comuna, (altrament dita clorur sòdic), els dos radicals químics són elementals en les sals mixtes i les sals dobles són compostos formats per dues sals normals. Pràcticament es pot dir que les sals mixtes només existeixen en estat sòlid.

## Exemples de sals mixtes

* clorurfluorur de calci (CaClF)
* clorurfluorur de potassi (K4ClPO4)
* nitratsulfat de ferro (III) (Fe(NO3)SO4)

## Referències

* ↑ portalacadmico
* ↑ «Enciclopèdia GER». Arxivat de l'original el 2008-09-19. [Consulta: 22 gener 2014].
# Samuel Hardy

Samuel Hardy (Chesterfield, 26 d'agost de 1883 - 24 d'octubre de 1966) fou un futbolista anglès de la dècada de 1910.
Fou internacional amb la selecció d'Anglaterra entre 1907 i 1920. Defensà els colors de Chesterfield, Liverpool FC, Aston Villa FC i Nottingham Forest.

## Referències

* ↑ Basson, Stuart. Lucky Whites and Spireites, 1998, p. 80. ISBN 1874427-03-8.
* ↑ Simkin, John. «Sam Hardy». Spartacus Educational. [Consulta: 10 agost 2014].
* ↑ Football Legends List
* ↑ 100 Players Who Shook The Kop Arxivat 12 December 2013$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine.
* ↑ Platt, Mark. «100 PWSTK - No.94: Sam Hardy». Liverpool F.C., 25-05-2006. Arxivat de l'original el 12 d'agost 2014. [Consulta: 10 agost 2014].

## Enllaços externs

* Chesterfield-fc.co.uk past player details
* Official player profile at Liverpoolfc.tv
* Player profile at LFChistory.net
# Salvador Sagrera i Pedret

Salvador Sagrera i Pedret (Barcelona, 15 d'agost de 1921 - Calella, 23 de gener de 2005) fou un futbolista català de la dècada de 1940.

## Trajectòria

Sagrera va néixer al barri de Bon Pastor de Sant Andreu. Començà la seva carrera al Deportiu Rocamora, un club d'un bar del barri. A continuació fitxà pel club de l'empresa Cros, on jugà la temporada 1942-43. A continuació fou traslladat a Berga per realitzar el servei militar i ingressà a l'equip del 64 d'Infanteria. Dirigents de la UE Vic el van veure jugar i l'incorporaren al seu equip, jugant a la capital d'Osona quatre campionats. El febrer de 1947 fitxà pel FC Barcelona, juntament amb Antoni Noguera. No disputà molts partits oficials amb el club, amb només 20 partits de lliga jugats. Jugà amb la selecció catalana de futbol l'any 1950. El març de 1951 fitxà per la UE Sant Andreu fins a final de temporada. Jugà dues temporades a la UD Melilla a Segona Divisió, i posteriorment dues temporades més a la UE Lleida, també a Segona. Finalitzà la seva carrera als clubs Llevant UE, UD Artiguense i UDA Gramenet.

## Palmarès

* Lliga espanyola:
** 1947-48, 1948-49
* Copa Llatina:
** 1948-49
* Copa Eva Duarte:
** 1948-49

## Referències

* 1 2 Toni Closa; Josep Pablo, José Alberto Salas i Jordi Mas. Gran diccionari de jugadors del Barça. Editorial Base, 2015. ISBN 978-84-16166-62-6.
* ↑ «Necrològiques (del 17 al 23 de gener)». Capgrós, 28-01-2005. Arxivat de l'original el 2015-06-18. [Consulta: 1r abril 2015].
* 1 2 3 4 5 6 «Anoche ficharon por el Barcelona». Mundo Deportivo, 12-02-1947. [Consulta: 1r abril 2015].
* ↑ «En La Setalia». Mundo Deportivo, 16-12-1942. [Consulta: 1r abril 2015].
* ↑ «En San Andrés». Mundo Deportivo, 02-01-1943. [Consulta: 1r abril 2015].
* ↑ «En Vich». Mundo Deportivo, 24-03-1944. [Consulta: 1r abril 2015].
* ↑ «En Figueras». Mundo Deportivo, 22-06-1946. [Consulta: 1r abril 2015].
* ↑ «Ayer en Las Corts». Mundo Deportivo, 09-04-1950.
* ↑ «Ayer en Las Corts». Mundo Deportivo, 10-04-1950.
* ↑ «Sagrera debutará en el San Andrés…». Mundo Deportivo, 10-03-1951. [Consulta: 1r abril 2015].
* ↑ «Instantaneas». Mundo Deportivo, 15-07-1951. [Consulta: 1r abril 2015].
* ↑ «Cromos de la UD Melilla de l'any 1951». Mundo Deportivo, Cromos Chocolates EL LINCE y MADAM. [Consulta: 1r abril 2015].
* ↑ «Melilla 1 Mallorca 1». Mundo Deportivo, 16-02-1953. [Consulta: 1r abril 2015].
* ↑ «Los fichajes del Lérida». Mundo Deportivo, 24-08-1953. [Consulta: 1r abril 2015].

## Enllaços externs

* Perfil a BDFutbol
# Sankaran

Sankaran (o Sankara) és una regió de Guinea, a l'oest del riu Milo i al sud de Kouroussa.
Fou domini de Samori Turé des de 1880. El 1891, després de la conquesta francesa de Kankan, la província va manifestar certa hostilitat a l'almamy i molts caps es van sotmetre a França.

## Referències

* Histoire de la conquête du Soudan français (1878-1899) pel Tinent Gatelet
# Tadashi Agi

Tadashi Agi (japonès: 亜樹 直, Agi Tadashi) és un escriptor d'històries manga japoneses, novel·lista i guionista. El seu veritable nom és Shin Kibayashi (japonès: 樹林 伸, Kibayashi Shin). Va nàixer el 1962 a Tòquio, i es graduà a la Tokyo Metropolitan Musashi Senior High School i a l'Escola Universitària d'Econòmiques i Ciències Polítiques Waseda. El pseudònim "Tadashi Agi" és compartit amb la seua germana Yūko Kibayashi (japonès: 樹林ゆう子, Kibayashi Yūko).
Amb el nom de Yuma Ando, va rebre en 2003 un Premi de Manga Kodansha per escriure el shōnen Kunimitsu no Matsuri.

## Pseudònims

Encara que el seu nom principal "Tadashi Agi", Shin Kibayashi també usa altres pseudònims:
* Seimaru Amagi (天樹征丸, Amagi Seimaru)
* Yuya Aoki (青樹佑夜, Aoki Yūya)
* Yuma Ando (安童夕馬, Ando Yuma)
* Jōji Arimori (有森丈時, Arimori Jōji)
* Hiroaki Igano (伊賀大晃, Igano Hiroaki)
* S.K

## Treballs
### Com a Seimaru Amagi

* Kindaichi Case Files
* Remote
* Tantei Gakuen Q

### Com a Yuya Aoki

* Get Backers
* Psycho Busters

### Com a Yuma Ando

* Kunimitsu no Matsuri
* Psychometrer Eiji
* Shibatora
* Tokyo Eighties

### Com a Jōji Arimori

* Monkey Typhoon
* Snow Dolphin

### Com a Hiroaki Igano

* Area no kishi

### Com a Tadashi Agi

* Gakkou no kowai uwasa
* Kami no Shizuku
* Psycho Doctor
* Psycho Doctor Kai Kyousuke

### Drames de televisió

* Hero (TV series) (idea original)
* Pikingtorio Case Files (protagonitzant el TV drama Neptune)

## Referències

* ↑ Joel Hahn. «Kodansha Manga Awards». Comic Book Awards Almanac. Arxivat de l'original el 2007-10-21. [Consulta: 21 agost 2007].

## Enllaços externs

* "Kami no Shizuku" author's wine diary
* Seimaru Amagi Diary
# Orbajosa

Orbajosa és el nom d'una ciutat fictícia creada per Benito Pérez Galdós on es desenvolupa la trama de la seva novel·la Doña Perfecta (1876). Com a escenari imaginari, apareix també en una altra novel·la seva, La incògnita (1889).
Amb caràcter de personatge, Galdós va construir una «petita ciutat levítica» (devota de l'Església), sense vida intel·lectual ni econòmica, una mostra de l' «Espanya profunda» ancorada en la tradició, on mai passa res. Orbajosa, com la Vetusta de La Regenta de Clarín (i com altres cosmogonies galdosianes: la Ficóbriga de Glòria o el Socartes de Marianela), és «pàtria dels tafetans i Caballucos» (metàfora de l'autor, associant el tafetà a les dones i batejant als pagesos d'aspecte brutal amb el sobrenom del personatge «Caballuco»).
En una carta dirigida al seu amic el pintor Aureliano de Beruete, autor d'una versió pictòrica de la ciutat imaginària, Vista de Orbajosa, l'original de la qual en l'aquarel·la es troba a la Casa-Museu Pérez Galdós de Las Palmas de Gran Canària, Galdós defineix la seva ciutat imaginària amb aquestes paraules:
| « | Vint anys han passat que va ser tret aquest castís i turbulant poblet i molt lluny d'extingir-la seva fama i de enfosquir la seva història, han crescut cada cop més, fins al punt que ja no hi ha a Espanya província ni capital que no sigui més o menys «Orbajosoido». Orbajosa trobarà vostè en els llogarets, Orbajosa a les ciutats riques i populoses. Orbajosa reviu a la cabanes i en els daurats palaus. Tot és i tot serà demà Orbajosa, si Déu no s'apiada de nosaltres, que no s'apiadarà ... madrijosa ... març de 1896. | » |
| — B. Pérez Galdós |||

## Referències

* ↑ Weber, 1963, p. 349.
* ↑ Ortiz-Armengol, 2000, p. 166-167.
* ↑ Ferreras, Juan Ignacio «La realidad como incógnita, un estudio sobre la incógnita y realidad» (en castellà). Memoria Digital de Canarias. Arxivat de l'original el 2014-11-10 [Consulta: 20 juliol 2020].
* ↑ Casalduero, 1951, p. 63-67.
* ↑ Ortiz-Armengol, 2000, p. 315.
* ↑ Hoar, Leo J (Jr). «Galdós y Aureliano de Beruete, visión renovada de Orbajosa» (en castellà). Universitat de Las Palmas de Gran Canaria. Arxivat de l'original el 2020-07-17. [Consulta: 20 juliol 2020].

## Bibliografia

* Casalduero, Joaquín. Vida y obra de Galdós (en castellà). Madrid: Gredos, 1951.
* Ortiz-Armengol, Pedro. Vida de Galdós. Barcelona: Crítica, 2000. ISBN 8484320731.
* Ribbans, Geoffrey; Varey, John Earl. Dos novelas de Galdós: Doña Perfecta y Fortunata y Jacinta (en castellà). Castalia, 1988. ISBN 8470395246.
* Weber, Robert J «Galdós and Orbajosa» (en anglès). Hispanic Review, XXI, 1963.

## Vegeu també

* Vetusta
* Castroforte del Baralla
# Teatre romà d'Aspendos

El Teatre romà d'Aspendos és un dels teatres més ben conservats del món, amb una capacitat per a 15.000 espectadors. Està situat a l'antiga Pamfília, la moderna Belkis, al sud de (Turquia), a la costa mediterrània i a 47 km de la ciutat d'Antalya. Construït per l'arquitecte Zenó durant l'època de l'emperador Marc Aureli (mitjans del segle ii d J), sobre les restes d'un teatre grec anterior. Té un diàmetre de 96 metres. Fidel a la tradició hel·lènica, una part molt gran del teatre reposa sobre la falda d'un turó. Durant el govern dels turcs Selyúcides (segle xiii) va ser reparat i se li va afegir l'entrada.

## Enllaços externs

* Informació històrica sobre el teatre Arxivat 2009-10-11 a Wayback Machine.
# Prado de la Guzpeña

Prado de la Guzpeña és un municipi de la província de Lleó a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Forma part de la comarca de Montaña Oriental.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 205 | 181 | 139 | 138 |
# Frederic Lluís de Mecklenburg-Schwerin

Frederic Lluís, gran duc de Mecklenburg-Schwerin. Nascut a Ludwigslust el 13 de juny de 1778 i mort també a Ludwigslust el 29 de novembre de 1819. Era el fill gran de Frederic Francesc I de Mecklenburg-Schwerin (1756-1837) i de Lluïsa de Saxònia-Gotha (1756-1808). Era, per tant, el príncep hereu del Gran Ducat de Mecklenburg-Schwerin, un dels Estats integrants de la Confederació alemanya.

## Biografia

Quan les tropes franceses van envair Mecklenburg, el Gran Duc i la seva família foren expulsats i s'establiren a Hamburg. Frederic Lluís de Mecklenburg-Schwerin s'adreçà a Sant Petersburg on demanà a Alexandre I de Rússia el seu suport per a alliberar Mecklenburg de la dominació estrangera. Amb l'ajut del tsar, el juny de 1907, el ducat fou alliberat de l'ocupació francesa.
Frederic Lluís de Mecklenburg-Schwerin va morir el 19 de novembre de 1819 a Ludwigslust. Abans de morir, va declarar hereu del ducat el príncep Pau Frederic de Mecklenburg-Schwerin.
Es va casar en tres ocasions:
1. El 12 d'octubre de 1799 es va casar a Gátchina, prop de Sant Petersburg amb la gran duquessa Helena Pávlovna de Rússia, filla del tsar Pau I de Rússia. D'aquest matrimoni en van néixer:
* Pau Frederic, gran duc de Mecklenburg-Schwerin (1800-1842), casat amb Alexandrina de Prússia (1803-1892)
* Maria de Mecklenburg-Schwerin (1803-1862), casada amb Jordi I de Saxònia-Altenburg.
2. Havent enviudat, es va tornar a casar el 1810 amb Carolina de Saxònia-Weimar-Eisenach (1786-1816, filla de Carles August de Saxònia-Weimar-Eisenach (1757-1828) i de Lluïsa de Hessen-Darmstadt (1757-1830), amb la qual va tenir tres fills:
* Albert de Mecklenburg-Schwerin (1812-1834)
* Helena de Mecklenburg-Schwerin (1814-1858), casat amb Ferran Felip d'Orleans, fill del rei Lluís Felip I de França.
* Magnus de Mecklemburgo-Schwerin (1815-1816)
3. Novament vidu, es va casar el 1818 amb Augusta de Hessen-Homburg.

## Bibliografia

* Hélène de Mecklembourg-Schwerin; Madame la duchesse d'Orléans; Nouvelle édition. Paris: Michel Lévy, 1859. DC 269. O7 M34 1859
# Frederic Lloveras i Herrera

Frederic Lloveras i Herrera (Barcelona, 1912 - Tossa de Mar, 1983) fou un pintor, il·lustrador i aquarel·lista català. És considerat un dels millors representants de l'aquarel·la catalana de postguerra. Se'l relaciona estilísticament amb el postimpressionisme.
Va estudiar al Cercle Artístic de Sant Lluc i a l'Escola de Belles Arts de Sant Jordi. En els seus inicis, practicà la pintura a l'oli i durant la guerra civil es va dedicar al dibuix, que gradualment va anar omplint de colors i creant les seves primeres aquarel·les. Va participar en les Exposicions Nacionals de Belles Arts de 1942, 1944 i 1948. El 1971 va realitzar una exposició individual a la Sala Gaspar. Alguna de les seves obres més conegudes són la il·lustració d'un Romancero Gitano i el resultat d'un viatge artístic que va realitzar per Espanya.
Fou amic de Griera, Josep Cruañas, Josep Granyer i Emili Grau Sala, entre molts d'altres pintors contemporanis.

## Exposicions rellevants

* 1971 - Sala Gaspar
* 1975 - Galeria les voltes. Cadaqués.
* 1985 - Palau Reial de Pedralbes. II Biennal de l'Aquarel·la

## Referències

* ↑ «Frederic Lloveras i Herrera». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Tharrats, Joan Josep. Cent Anys de Pintura a Cadaqués. Barcelona: Parsifal Edicions, 2007, p. 208. ISBN 84-95554-27-5.

## Bibliografia

* Lloveras (en castellà). Bilbao: La Gran Enciclopedia Vasca, 1974 (Maestros actuales de la pintura y escultura catalanas, 32). ISBN 978-84-248-0157-1.
# Frontera entre Hongria i Sèrbia

La frontera entre Hongria i Sèrbia es la frontera internacional entre Hongria, estat membre de la Unió Europea i integrat en l'espai Schengen, de Sèrbia. Té una longitud total de 164 kilòmetres. Separa la regió autònoma sèrbia de Vojvodina (districtes de Banat del Nord, Bačka del Nord i Bačka de l'Oest) dels comtats hongaresos de Bács-Kiskun i Csongrád.

## Traçat

La frontera corre aproximadament d'oest a est, separant el sud d'Hongria i el nord de Sèrbia des del trifini entre ambdós estats i Croàcia fins al trifini entre ambdós estats i Romania al costat hongarès al sud i al costat serbi al nord. El riu Tisza separa els països un pocs quilòmetres del recorregut.

## Història

Aquesta frontera quedà establerta a la fi de la Primera Guerra Mundial (1918) quan es va dissoldre l'Imperi Austrohongarès i algunes de les seves províncies (Croàcia, Eslovènia i Bòsnia i Hercegovina) s'uniren al regne de Sèrbia per formar el Regne dels Serbis, Croats i Eslovens, després regne de Iugoslàvia segons els tractats de Saint-Germain (1919) i Trianon (1920). Després de la Segona Guerra Mundial Sèrbia fou una de les repúbliques constitutives de la República Federal Socialista de Iugoslàvia. Després de la dissolució de Iugoslàvia en 1991 Sèrbia va formar la República Federal de Iugoslàvia, des de 2003 Sèrbia i Montenegro, fins que en 2006, amb la independència de Montenegro, la frontera que la separa d'Hongria és únicament la frontera amb Sèrbia.
En juliol de 2015 Hongria va començar la construcció d'un mur a la frontera d'una longitud de la prova de 150 metres prop de Mórahalom, per tal de reduir el flux d'immigrants a la frontera externa de la zona Schengen. Aquesta construcció segueix al tancament de la frontera al juny de 2015. La realització del mur sobre els 164 kilòmetres de la frontera suposaria una despesa de 20 milions d'euros.

## Referències

* ↑ «Hongria». The World Factbook. Central Intelligence Agency.
* ↑ Fred M. Shelley Nation Shapes: The Story Behind the World's Borders, p. 124-127
* ↑ Serbia acepta el adiós de Montenegro y proclamará su propia independencia, El País, 24 de maig de 2006
* ↑ La Hongrie ferme sa frontière avec la Serbie et veut construire un mur anti-immigration, Le Monde, 17 juin 2015
* ↑ Hongrie: L'érection d'un mur pour stopper l'immigration illégale ne fait pas l'unanimité Arxivat 2015-07-22 a Wayback Machine., Céline Bayou, Regard sur l'Est, 14 juillet 2015
# Fresenius SE

Fresenius SE & Co. KGaA és una empresa del sector de la salut amb seu a Bad Homburg vor der Höhe, Alemanya. Proporciona productes i serveis per a diàlisi, en hospitals i atenció mèdica hospitalària i ambulatòria. Participa en la gestió hospitalària i en enginyeria i serveis per a centres mèdics i altres centres sanitaris. Forma part de l'índex DAX des del 23 de març de 2009.
El gener de 2017, Fresenius va adquirir el Grupo Hospitalario Quirónsalud, el principal grup hospitalari d'Espanya per 5.700 milions d'euros i el va fusionar amb el Grup Helios, establint el grup hospitalari més gran d'Europa.
L'empresa ocupa el lloc 240 de la llista Forbes Global 2000.

## Divisions

El grup té quatre divisions:
* Fresenius Medical Care. És una empresa cotitzada en borsa de la qual Fresenius té el 30,8%, se centra en pacients amb insuficiència renal crònica. Amb una seu nord-americana a Waltham (Massachusetts), té un 38% de quota de mercat del mercat de diàlisi als Estats Units.
* Fresenius Helios. És el major operador hospitalari i proveïdor de pacients hospitalitzats i ambulatoris d'Europa. Gestiona 86 hospitals a Alemanya, 52 hospitals a Espanya i 6 hospitals a Amèrica Llatina.
* Fresenius Kabi. És un proveïdor de medicaments essencials, productes de nutrició clínica i dispositius mèdics. Produeix versions genèriques de productes intravenosos d'oncologia com Paclitaxel, Irinotecan, Oxaliplatí, Gemcitabina, Citarabina, Carboplatí, Topotecan, Docetaxel i Epirubicina.
* Fresenius Vamed. És una empresa austríaca de serveis professionals especialitzada en estudis de viabilitat i gestió i manteniment d'equips mèdics i centres sanitaris.

## Estructura

* Fresenius SE & Co. KGaA
** Fresenius Medical Care
*** NxStage Medical, Inc.
** Fresenius Helios
*** Helios Kliniken GmbH
**** Humaine Kliniken
**** IDC Salud Holding S.L.U. (Quirónsalud)
**** Damp Group
** Fresenius Kabi AG
*** Labesfal SA
*** Fresenius Kabi Oncology Plc
*** Dabur Pharma Ltd
*** APP Pharmaceuticals, Inc
*** Fenwal Holdings, Inc.
** Fresenius Vamed

## Referències

* ↑ «Dax-Neulinge profitieren kaum» (en alemany). Financial Times Deutschland, 05-03-2009. Arxivat de l'original el 2012-06-30. [Consulta: 15 abril 2009].
* ↑ «Fresenius» (en anglès). Forbes. [Consulta: 19 0ctubre 2020].
* ↑ «Group overview» (en anglès). Fresenius. [Consulta: 19 octubre 2020].
* ↑ «Fresenius Helios» (en anglès). Fresenius. [Consulta: 19 octubre 2020].
# Frínic (actor)

Frínic (en llatí Phrynicus, en grec Φρύνιχος) va ser un actor tràgic grec fill de Corocles.
Encara que ha estat confós amb Frínic, el poeta tràgic (per exemple per Suides) són persones deferents, ja que ambdós són esmentats per un escoliasta d'Aristòfanes (on es mencionen Frínic, el poeta tràgic, Frínic el poeta còmic, Frínic l'actor tràgic i Frínic el general). El menciona també Andòcides.

## Referències

* ↑ Smith, William (editor). A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology (en anglès), 1870.
# Gao Song

Gao Song (xinès simplificat: 高颂, pinyin: Gāo Sòng; Daqing, Heilongjiang, 16 d'abril de 1992) és una jugadora de bàsquet de l'equip nacional de bàsquet femení de la Xina. Va formar part de la plantilla dels Jocs Olímpics d'estiu de 2012.

## Referències

* ↑ «黑龙江省体育局».
* ↑ «Song Gao». London 2012. Arxivat de l'original el 2013-05-25.
# Gephyrocharax melanocheir

Gephyrocharax melanocheir és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 4 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conques dels rius San Jorge, Magdalena i Cauca.

## Referències

* ↑ Eigenmann C. H. 1912. Some results from an ichthyological reconnaissance of Colombia, South America. Part I. (Contrib. Zool. Lab. Ind. Univ. Núm. 127.) Ind. Univ. Studies Núm. 16 (sic No. 8). 1-27.
* ↑ Eigenmann, C. H. 1912. Some results from an ichthyological reconnaissance of Colombia, South America. Part I. (Contrib. Zool. Lab. Ind. Univ. Núm. 127.). Ind. Univ. Studies Núm. 16 (sic Núm. 8): 1-27.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, Herbert Richard (1996): Exotic Tropical Fishes. T.F.H. Publications. ISBN 0-87666-543-1.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Lima, F. C. T.; Malabarba, L. R.; Buckup, P. A.; Pezzi da Silva, J. F.; Vari, R. P.; Harold, A.; Benine, R.; Oyakawa, O. T.; Pavanelli, C. S.; Menezes, N. A.; Lucena, C. A. S.; Malabarba, M. C. S. L.; Lucena, Z. M. S.; Reis, R. E.; Langeani, F.; Cassati, L.; Bertaco, V. A. «Genera Incertae sedis in Characidae». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003, p. 106–168. ISBN 9788574303611.
* Mills, D. i G. Vevers 1989. The Tetra encyclopedia of freshwater tropical aquarium fishes. Tetra Press, Nova Jersey. 208 p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319. ISBN 0471250317.
* Taphorn, D., R. Royero, A. Machado-Allison i F. Mago Leccia 1997. Lista actualizada de los peces de agua dulce de Venezuela. p.55-100. A E. La Marca (ed.) Catálogo zoológico de Venezuela. vol. 1. Vertebrados actuales y fósiles de Venezuela. Museo de Ciencia y Tecnología de Mérida, Veneçuela.
* Weitzman, S.H. 2003. Glandulocaudinae (Characins, tetras). p. 222-230. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.