OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Liberalització de l'energia

La liberalització de l'energia es refereix a la liberalització dels mercats energètics, amb referència específica als mercats de generació d'electricitat, fent arribar una major competència en els mercats d'electricitat i gas en interès de crear més mercats competitius i reduccions en el preu de la privatització. Com que el subministrament d'electricitat és un monopoli natural, això implica sistemes complexos i costosos de regulació per fer complir un sistema de competició.
Un fort impuls per a la liberalització es va produir en els mercats energètics de la Unió Europea en el canvi de mil·lenni, dirigit per les directives de la Comissió Europea afavorint la liberalització del mercat promulgada el 1996, 2003 i 2009. Aquests programes van ser recolzats amb l'interès d'incrementar la interconnexió dels mercats energètics europeus i construir un mercat comú. Iniciatives similars, en diferents graus, s'han perseguit a nacions de tot el món, com Argentina, Xile i els Estats Units.

## Vegeu també

* Mercat elèctric
* Dret de la competència europeu
* Privatització

## Referències

* 1 2 «Energy Liberalisation from Financial Times Lexicon». Arxivat de l'original el 2016-08-09. [Consulta: 28 octubre 2015].
* 1 2 Steve Thomas. «Electricity liberalisation: The beginning of the end». PRSIRU, 2004. Arxivat de l'original el 17 de juliol 2012. [Consulta: 27 octubre 2015].
* ↑ European Parliament. «DIRECTIVE 2009/72/EC OF THE EUROPEAN PARLIAMENT AND OF THE COUNCIL». Official Journal of the European Union, 13-07-2009.
* 1 2 «European Commission - Competition - Energy - Overview». [Consulta: 28 octubre 2015].
* ↑ «Lessons from Liberalised Electricity Markets». International Energy Agency, 2005. [Consulta: 28 octubre 2015].
# Limon (Cuneo)

Limon (italià: Limone Piemonte) és un municipi a la regió del Piemont (Itàlia). L'any 2007 tenia 1.564 habitants. Està situat a la Val Vermenanha, dins de les Valls Occitanes. Limita amb els municipis de Briga Alta, Entraigas, la Briga (Alps Marítims), Tenda (Alps Marítims), Vernante, Robilante, Roccavione i Borgo San Dalmazzo.
Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2004- | Domenico Clerico | Llista cívica |
# Limonha

Limonha de Carcin (en francès Limogne-en-Quercy) és un municipi situat al departament francès de l'Òlt i a la regió d'Occitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 584 | 591 | 616 | 637 | 618 | 724 | 788 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1989-2008 | Yves Lacam | |
| 2008- | Joel Massabie | |

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana», 2009. Arxivat de l'original el 2012-03-11. [Consulta: 17 octubre 2010].
# Lift Me Up

«Lift Me Up» té aquests significats:

## Música

* Lift Me Up (cançó de Christina Aguilera)
* Lift Me Up (cançó de David Guetta)
* Lift Me Up (cançó de Five Finger Death Punch)
* Lift Me Up (cançó de Geri Halliwell)
* Lift Me Up (cançó de Howard Jones)
* Lift Me Up (cançó de Kate Voegele)
* Lift Me Up (cançó de Lena Katina)
* Lift Me Up (cançó de Moby)
* Lift Me Up (cançó de Rihanna)
* Lift Me Up (cançó de Yes)
* Lift Me Up, cançó de The Afters en l'àlbum Light Up the Sky
* Lift Me Up, cançó de The Benjamin Gate
* Lift Me Up, cançó de Bruce Springsteen en l'àlbum The Essential Bruce Springsteen
* Lift Me Up, cançó de Dirty Heads en l'àlbum Super Moon
* Lift Me Up, cançó de Jay Rock en l'àlbum Follow Me Home
* Lift Me Up, cançó de Jeff Lynne en l'àlbum Armchair Theatre
* Lift Me Up, cançó de Kris Reen
* Lift Me Up, cançó de Lost Frequencies en l'àlbum Less Is More
* Lift Me Up, cançó d'Olivia Newton-John en l'àlbum 2
* Lift Me Up, cançó de OneRepublic en l'àlbum Oh My My
* Lift Me Up, cançó de Vince Staples en l'àlbum Summertime '06
* Lift Me Up, cançó de Zion I i The Grouch en l'àlbum Heroes in the City of Dope

## Cinema

* Lift Me Up (pel·lícula), pel·lícula de Mark Cartier del 2015
# Limusaure

El limusaure (Limusaurus) és un gènere de dinosaure teròpode herbívor sense dents del Juràssic (Oxfordià) que es trobà a la formació Shishugou a Zungària, a l'oest de la Xina. Limusaurus també és el primer ceratosaure conegut amb certesa de l'Àsia de l'est, incloent la Xina. El descobriment del limosaure també suggereix que hi podria haver hagut una connexió entre Àsia i molts altres continents permetent l'intercanvi de fauna.
L'espècie tipus és L. inextricabilis.

## Referències

* ↑ New dinosaur gives bird wing clue. BBC News, 17 de juny, 2009.
# Litosiderit

Un litosiderit, també conegut com a sideròlit o meteorit mixt, són un tipus de meteorit que tenen la mateixa proporció de metall de ferro (Fe) i níquel (Ni) i de roques silicatades. Representen un 1,5% dels meteorits que cauen a la Terra i un 1,8% de la massa total de meteorits. Es creu que els materials que es troben al límit entre el nucli i el mantell terrestre poden assemblar-se als litosiderits, encara que no hi ha proves directes que corroborin aquesta afirmació.
Hom els classifica d'acord amb les proporcions existents de ferro i silicats, i també tenint en compte la natura d'aquests darrers, que solen ésser principalment piroxens i olivina. N'hi ha de dos tipus:
* els mesosiderits, en què la fase silicatada és constituïda principalment per feldespats i piroxens;
* les pal·lasites, en què l'olivina és el component principal.
Tot i així, hi ha certs tipus de meteorits classificats dins dels meteorits fèrrics i dels meteorits rocosos que, per la proporció que presenten de metalls i silicats, podrien considerar-se litosiderits, com són els siderofirs, les lodranites i les bencubbinites.

## Referències

* ↑ «Stony-Iron Meteorites» (en anglès). Meteorite, 2009. [Consulta: 14 juny].
* ↑ «Stony-Iron Meteorites» (en anglès). Life in the Universe, 2009. Arxivat de l'original el 2012-02-03. [Consulta: 6 juny].
* ↑ «Litosiderit». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Geoffrey Notkin. «Stony-Iron Meteorites. The Best of both worlds» (en anglès), 2009. [Consulta: 6 juny].
* ↑ «Stony-Iron Meteorites» (en anglès). Haberer-Meteorites Gifts of the sky, 2009. Arxivat de l'original el 2009-04-10. [Consulta: 6 juny].
# Litotrícia

La litotrícia, litotrípsia és l'operació de polvorització o esmicolament, dins de les vies urinàries, el ronyó o la vesícula biliar, de les pedres o càlculs que allà hi hagi, per tal que puguin sortir per la uretra o les vies biliars segons el cas. La seva pràctica està contraindicada en dones gestants, persones portadores d'un aneurisma aòrtic, amb una infecció urinària associada a la litiasi, que prenen antiagregants plaquetaris o pateixen una coagulopatia i hipertenses no controlades.

## Tècniques

* Litotrísia extracorpòria per ones de xoc, la forma més habitual.
* Intracorporal (litotrícia endoscòpica)

## Referències

* ↑ «Litotrícia». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 29 abril 2013].
* ↑ Mear, JA; Hughes, SF; Shergill, I «A Mini-Review of Shock Wave Lithotripsy and Its Role in Urological Treatment of Kidney Stones» (en anglès). J Adv Med Med Res, 2017; 24 (7), pp: 1-9. ISSN 2456-8899. DOI: 10.9734/JAMMR/2017/37701 [Consulta: 17 setembre 2020].
* ↑ Reynolds, LF; Kroczak, T; Pace, KT «Indications and contraindications for shock wave lithotripsy and how to improve outcomes» (en anglès). Asian J Urol, 2018 Oct; 5 (4), pp: 256–263. PMID: 30364729. DOI: 10.1016/j.ajur.2018.08.006. PMC: 6197584 [Consulta: 17 setembre 2020].

## Enllaços externs

* Shockwave Lithotripsy (SWL) Boston Scientific Urology, 2017 Ag. (en anglès)
# Llac Bartogai

El llac Bartogai (en kazakh: Бартоғай бөгені) és un embassament que està situat a la Província d'Almati, al Kazakhstan.
Com que està lluny de qualsevol font de contaminació, s'ha mantingut relativament net. Va ser construït a principis dels vuitanta sobre el riu Xilik a la base de l'altiplà de Sogety (turons de Syugaty) com a part d'un projecte de reg. La presa es va completar el 1983 i el lloc va entrar en funcionament el 1985. Recull aigua durant l'hivern i la primavera i allibera aigua per regar de juny a setembre.
Es permet la pesca recreativa al llac i en el corrent de sortida en determinats moments de l'any. Els animals de la zona que s'inclouen són les marmotes.

## Referències

* ↑ «Development of renewable energy». Kazakh TV, 25-03-2014. Arxivat de l'original el 30 de març de 2014.
* ↑ «Lakes: Spring in Kazakhstan – 2014». World of Roads, 28-06-2014. Arxivat de l'original el 17 de març de 2016.
* ↑ Веселова, Л. К. «Эволюция флювиальных геоморфологических систем горных территорий» (en rus). Arxivat de l'original el 17 de març de 2016.
* 1 2 3 «Малая кругосветка: Алматы - Бартогай - Асы - Тургень - Алматы» (en rus). ТОО «Колёса». Arxivat de l'original el 22 de maig de 2015.
* ↑ «Бартогайское водохранилище» (en rus). Almaty-Info. Arxivat de l'original el 14 de gener de 2014.
# Llac Blau

* No s'ha de confondre amb El llac blau.
El llac blau geotermal (en islandès: Bláa lónið) és un llac d'aigües calentes d'origen geotèrmic amb funcions de spa que es troba a Islàndia i és una de les seves atraccions més visitades. Les aigües que desprenen vapor són part d'una formació de lava. El Llac blau es troba al camp de lava de Grindavík a la Península de Reykjanes, al sud-oest d'Islàndia. És a uns 13 km de l'aeroport de Keflavík i a 39 km de Reykjavík.

## Descripció

Les aigües calentes d'aquest llac són riques en minerals com el silici i el sofre i es creu que banyar-se en aquest llac pot ajudar a combatre malalties de la pell com la psoriasis. La temperatura de l'aigua en la zona dels banys es troba entre els 37–39 °C. També funciona com un centre de recerca científica per a buscar el guariment de malalties de la pell.
Aquest llac s'alimenta de la sortida de les aigües de la propera planta d'energia geotèrmica de Svartsengi i es renova cada dos dies.

## Referències

* ↑ "Iceland's Energy Lessons"Newsweek, 14 April 2008, link accessed 9 April 2008

## Enllaços externs

* Llac Blau - Lloc web oficial
* Pictures from www.islandsmyndir.is of Blue Lagoon Clinic
# Le Mesnil-Véneron

Le Mesnil-Véneron és un municipi francès situat al departament de la Manche i a la regió de Normandia. L'any 2007 tenia 89 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Le Mesnil-Véneron era de 89 persones. Hi havia 26 famílies de les quals 3 eren unipersonals (3 dones vivint soles i 3 dones vivint soles), 10 parelles sense fills, 10 parelles amb fills i 3 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 39 habitatges, 31 eren l'habitatge principal de la família, 6 eren segones residències i 2 estaven desocupats. Tots els 39 habitatges eren cases. Dels 31 habitatges principals, 27 estaven ocupats pels seus propietaris i 3 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 1 tenia una cambra, 1 en tenia dues, 2 en tenien tres, 3 en tenien quatre i 24 en tenien cinc o més. 27 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 14 habitatges hi havia un automòbil i a 17 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Le Mesnil-Véneron el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 4 | 70 a 74 | 0 |
| 4 | 65 a 69 | 0 |
| 4 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 4 |
| 8 | 50 a 54 | 12 |
| 8 | 45 a 49 | 8 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 4 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 4 |
| 4 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 24 | 10 a 14 | 0 |
| 8 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 56 persones, 41 eren actives i 15 eren inactives. De les 41 persones actives 35 estaven ocupades (17 homes i 18 dones) i 5 estaven aturades (3 homes i 2 dones). De les 15 persones inactives 8 estaven jubilades, 4 estaven estudiant i 3 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'any 2000 a Le Mesnil-Véneron hi havia 11 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 343 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Le Mesnil-Véneron a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Le Mesnil-Véneron a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Batarà de collar

El batarà de collar (Thamnophilus bernardi) és una espècie d'ocell de la família dels tamnofílids (Thamnophilidae).

## Hàbitat i distribució

Habita zones àrides amb matolls de les terres baixes de l'oest de l'Equador i nord-oest i nord de Perú.

## Taxonomia

Ha estat ubicat al gènere Sakesphorus fins que estudis mes recents el van classificar dins Thamnophilus. Algunes classificacions han considerat la població propera al riu Marañón, al nord de Perú, una espècie de ple dret:
* Thamnophilus shumbae - batarà del Marañón.

## Referències

* ↑ batarà de collar«Batarà de collar». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/05/2021(català)
* ↑ RT Brumfield et SV Edwards. 2007. Evolution into and out of the Andes: A Bayesian analysis of historical diversification in Thamnophilus antshrikes. Evolution 61(2): 346–367.
* ↑ J del Hoyo, NJ Collar, DA Christie, A Elliott, LDC Fishpool, P Boesman et GM Kirwan. 2016. HBW and BirdLife International Illustrated Checklist of the Birds of the World. Volum 2: Passerines. Lynx Edicions and BirdLife International, Barcelona i Cambridge.
* ↑ batarà del Marañón«Batarà de collar». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/05/2021(català)
# Josep Anton Gaudier i Parella

Josep Anton Gaudier i Parella (segle XVII). Va formar-se amb Ignasi Parella a Sant Esteve d'Olot, i va ser escolà entre 1/1/1828 i 15/10/1830. Va completar els seus estudis d'orgue a Barcelona, on va ser organista del convent de les monges jerònimes.
L'any 1833 va opositar a l'organistia de la Catedral de Lleida, on va obtenir 7 dels 8 vots.

## Referències

* ↑ Gregori i Cifré, Josep M.; Monells, Carme «Fons de l'Església parroquial de Sant Esteve d'Olot i Fons Teodoro Echegoyen de l'Arxiu Comarcal de la Garrotxa». Fons de l'Església parroquial de Sant Esteve d'Olot i Fons Teodoro Echegoyen de l'Arxiu Comarcal de la Garrotxa, 2012.
# Molí del Coll del Ram

El Molí del Coll del Ram és una obra d'Olost (Lluçanès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Molí fariner que pertanyia al mas del Coll del Ram. L'edifici principal té dos pisos, orientat a ponent, és de pedra amb morter i teulada a doble vessant. Aquest molí formaria part d'un sistema agrícola i productiu durant l'època moderna i contemporània.
En la prospecció entorn el molí i els camps adjacents es localitzaren en superfície fragments de ceràmica vidrada i blava catalana.

## Història

Amb motiu del projecte de "Millora General. Variant d'Olost. PK 18+000 de la carretera C-154 al PK 1+300 de la carretera BV-4405. Tram: Olost", en el mes d'agost de 2006 es dugué a terme una intervenció arqueològica preventiva consistent en la prospecció arqueològica dels terrenys afectats pel projecte.

## Referències

* 1 2 3 «Molí del Coll del Ram». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 17 agost 2021].
# Josep Arrau i Estrada

Josep Arrau i Estrada (Barcelona, 1774 - Barcelona, 1818) va ser un poeta, dramaturg i pintor neoclàssic català.

## Biografia

Va néixer a Barcelona el 1774. Es va dedicar a l'estudi de la pintura i, segons consta en la relació de premis que es van concedir en 1789 i 1793 als alumnes de l'Escola Superior de Disseny i Art Llotja de la seva ciutat natal, va obtenir dos premis per treballs pictòrics. En aquesta escola va exercir més tard la plaça sotsdirector a partir de 1803.
Es va dedicar també al conreu de la poesia i va publicar algunes odes al Diario de Barcelona. És autor del sainet popular L'avarícia castigada per l'astúcia d'en Tinyeta. També va escriure diverses poesies patriòtiques, tant en castellà com en català, que van aparèixer en els diaris de Barcelona, Tarragona, Reus i Manresa, durant la Guerra del Francès, com «Somni i realitat» o «La Ninfa catalana».
Va morir a Barcelona el 1818. Va ser pare del també pintor Josep Arrau i Barba.

## Referències

* ↑ «Josep Arrau i Estrada». Diccionari de la literatura catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Elias Molins, A. de. Diccionario biográfico y bibliográfico de escritores y artistas catalanes del siglo XIX (en castellà). Рипол Классик, 1889, p. 162. ISBN 978-5-87321-997-1.
* ↑ Actes del Quinzè Col·loqui Internacional de Llengua i Literatura Catalanes. Lleida, 2009. Vol. 2: Universitat de Lleida, 7-11 de setembre de 2009. L'Abadia de Montserrat, 2010-12-21, p. 156. ISBN 978-84-9883-351-5.
* ↑ Clarasó, Montserrat; Tres, Joan ««Passejada al castell de Bellesguard», un poema rococó de Josep Arrau i Estrada (1774-1818)» (PDF). Els Marges, 73, 2004.
* ↑ Cid Priego, Carlos; Riera i Mora, Anna. La vida y la obra del escultor neoclásico catalán Damià Campeny i Estrany (en castellà). Biblioteca de Catalunya, 1998, p. 39. ISBN 978-84-7845-129-6.
# Llau dels Pastors

La llau dels Pastors és una llau del terme de Conca de Dalt, al Pallars Jussà, dins de l'antic terme d'Hortoneda de la Conca, en territori del poble d'Hortoneda.
S'origina al sud-est del Roc de Torrent Pregon, al sud-oest d'Hortoneda, des d'on davalla cap al nord, travessa la Carretera d'Hortoneda, passa a ponent dels Trossos de la Font dels Malalts i tot seguit rep per la dreta la llau dels Malalts i passa a llevant de Boscarró i Boïgues de Mitges i a ponent de la Font de l'Era; més tard deixa a ponent el Planell de Motes i a llevant el Prat del Bedoll, i, finalment, la Cova a ponent i la Font de l'Escolà i la Masia a llevant, i acaba abocant-se en el Barranc de la Masia a prop i als sud-est de la casa de la Molina.
En ser una llau bastant plana a la seva zona de capçalera, acull una petita partida rural de 0,8531 hectàrees de secà i bosquina.

## Referències

* ↑ «Dades extretes de la Sede virtual del Catastro». Arxivat de l'original el 2012-03-15. [Consulta: 2 juliol 2010].

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya; cal fer dos passos d'aproximació
# Ratpenat de ferradura de les illes Natuna

El ratpenat de ferradura de les illes Natuna (Rhinolophus nereis) és una espècie de ratpenat endèmica d'Indonèsia.

## Referències

* ↑ Bates, P.; Bumrungsri, S.; Walston, J.; Csorba, G. Rhinolophus nereis. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 6 febrer 2015.
Espècies vivents de rinolofoïdeus :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera :
Família Hipposideridae :
Família Megadermatidae :
Família Nycteridae :
Família Rhinolophidae :
Família Rhinonycteridae :
# Josep Anguera i Bassedas

Josep Anguera i Bassedas (Falset, 20 de juliol de 1877 - Barcelona, 26 de gener de 1913), va ser advocat i poeta. Es dedicà també a la política.
Fill de Josep Anguera i Borràs, terratinent i procurador, i de Rosa Bassedas i Maseres, estudià a l'institut de Reus i es llicencià a la Universitat de Barcelona el 1901. Vinculat a cercles catalanistes, va ser secretari de l'Associació Catalanista de Falset cap al 1900. Participà en diversos certàmens dels Jocs Florals a Barcelona i a Mataró, on guanyà alguns premis. També col·laborà com a organitzador en algunes edicions. El 1896 va publicar el llibre de poesia Tañidos y pulsaciones: poesías originales, imprès a Reus per Hijos de A. Sanjuán, amb un pròleg de Cristóbal Litrán. A partir de 1899 havia publicat articles i poemes al periòdic reusenc La Autonomía, de tendència republicana federal, dirigit per Cristobal Litrán. El 1901 publicà a la segona època de la Revista del Centre de Lectura, també de Reus. Entre el 1905 i 1906 publicà a la revista cultural i artística barcelonina Art Jove, a la revista Llevor de Sant Feliu de Guíxols i a la revista nacionalista reusenca Pàtria Nova. Va estar present al Primer Congrés Internacional de la Llengua Catalana celebrat el 1906.
L'interès per la acció política el va fer presentar-se pel Partit Republicà Autonomista a les eleccions a la Diputació Provincial el 1909, on va sortir elegit. Participà en diverses comissions i proposà una amnistia pels presos de la Setmana Tràgica. El 1911 es va tornar a presentar a les eleccions, i tornà a ser elegit. Però a mitjans de 1912, emmalaltí i va morir a Barcelona a inicis de 1913.

## Referències

* 1 2 Sampé, Camil. «Anguera i Bassedas, Josep». Els Diputats de la Mancomunitat. Diputació de Tarragona. Arxivat de l'original el 2016-12-20. [Consulta: 3 desembre 2016].
* ↑ Olesti Trilles, Josep. Diccionari biogràfic de reusencs. Reus: l'Ajuntament, 1991, p. 51.
# Juan Luis Colino Salamanca

Juan Luis Colino Salamanca (Valladolid, 5 de maig de 1947) és un advocat i polític espanyol. Llicenciat en dret per la Universitat de Valladolid, ha treballat com a funcionari del Cos General Tècnic de l'Administració Civil de l'Estat, assolint el càrrec de Secretari Provincial de la Delegació d'Agricultura a Valladolid.
Militant del PSOE, fou elegit diputat per Valladolid a les eleccions generals espanyoles de 1977, 1979, 1982 i 1986. Durant aquests anys formà part de les Comissions d'Agricultura, Medi ambient, Justícia, Presidència i Comissió Mixta Corts-Parlamento Europeu del Congrés dels Diputats. El 5 de juliol de 1977 participà en l'Assemblea de parlamentaris socialistes de Castella i Lleó celebrada a Villalar de los Comuneros per tal de reclamar descentralització i que iniciaria el procés autonòmic.
Abandonà el seu escó al Congrés quan fou elegit diputat a les eleccions al Parlament Europeu de 1987, repetint l'escó a les eleccions de 1989 i eleccions de 1994

## Referències

* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)
* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)
* ↑ Fuerzas políticas en el proceso autonómico de Castilla y León 1975-1983 a www.cervantesvirtual.com
* ↑ Fitxa del Parlament Europeu