OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Hemiculterella soldatovi

Hemiculterella soldatovi és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Referències

* ↑ Warpachowski N. A. 1887. Über die Gattung Hemiculter Bleek. und über eine neue Gattung Hemiculterella. Bull. Imp. Acad. Sci. Sant Petersburg, 1887. 14-24.
* ↑ BioLib (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D.E., 1990. A working list of fishes of the world. Copies available from D.E. McAllister, Canadian Museum of Nature, P.O. Box 3443, Ottawa, Ontario K1P 6P4, Canadà. 2661 p. plus 1270 p. Index
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Henk Faanhof

Hendrikus Jacobus "Henk" Faanhof (Amsterdam, 29 d'agost de 1922 - Amsterdam, 25 de gener de 2015) va ser un ciclista neerlandès que fou professional entre 1950 i 1955.
Com a ciclista amateur aconseguí notables èxits esportius, sobretot en guanyar el Campionat del món de 1949, a Copenhaguen. Com a professional aconseguí 10 victòries, entre elles una etapa del Tour de França de 1954.

## Palmarès

* 1949
** Campió del món en ruta amateur
** 1r de la Volta a IJsselmeer
** 1r de l'Amsterdam-Arnhem-Amsterdam
* 1950
** Vencedor de 2 etapes de la Volta als Països Baixos
* 1951
** 1r del Gran Premi Courrier Picard
** Vencedor de 2 etapes de la Volta als Països Baixos
* 1952
** 1r a Hoensbroek
** Vencedor d'una etapa de la Volta als Països Baixos
** Vencedor de 2 etapes de la Volta a l'Argentina
* 1954
** Vencedor d'una etapa del Tour de França

### Resultats al Tour de França

* 1951. Abandona (10a etapa)
* 1952. 76è de la classificació general
* 1954. 47è de la classificació general. Vencedor d'una etapa

## Referències

* ↑ Oudste Nederlandse Tourrenner Faanhof (92) overleden a nu.nl (neerlandès)

## Enllaços externs

* Palmarès de Henk Faanhof (italià)
# Hopper (cràter)

Hopper és un cràter d'impacte en el planeta Mercuri de 36 km de diàmetre. Porta el nom del pintor estatunidenc Edward Hopper (1882-1967), i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 2012.

## Referències

* ↑ «Hopper». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey, 11-10-2016. [Consulta: 7 juny 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Mercuri
# Holohalaelurus favus

Holohalaelurus favus és una espècie de peix de la família dels esciliorrínids i de l'ordre dels carcariniformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 51,5 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix marí de clima subtropical que viu entre 200-1000m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-àfrica.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ Fowler H. W., 1934. Descriptions of new fishes obtained 1907 to 1910, chiefly in the Philippine Islands and adjacent seas. Proc. Acad. Nat. Sci. Phila. v. 85 (for 1933). 233-367.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Human, B. A., 2006. A taxonomic revision of the catshark genus Holohalaelurus Fowler 1934 (Chondrichthyes: Carcharhiniformes: Scyliorhinidae), with descriptions of two new species. Zootaxa Núm. 1315: 1-56.
* 1 2 3 «Holohalaelurus favus» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Compagno, L.J.V.: FAO species catalogue. Volum 4. Sharks of the world. An annotated and illustrated catalogue of shark species known to date. Part 2 - Carcharhiniformes. FAO Fish. Synop. 125(4/2):251-655. Any 1984.
* Compagno, L.J.V. i V.H. Niem, 1998. Scyliorhinidae. Catsharks. p. 1279-1292. A: K.E. Carpenter i V.H. Niem (eds.) FAO Identification Guide for Fishery Purposes. The Living Marine Resources of the Western Central Pacific. FAO, Roma, Itàlia.
* Compagno, L.J.V., D. Dando i S. Fowler, 2005. A field guide to the sharks of the world. Harper Collins Publishing Ltd., Londres, Gran Bretanya, 368 p.
* Coppola, S.R., W. Fischer, L. Garibaldi, N. Scialabba i K.E. Carpenter, 1994 SPECIESDAB: Global species database for fishery purposes. User's manual. FAO Computerized Information Series (Fisheries). Núm. 9. Roma, Itàlia, FAO. 103 p.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Holomicots

Els holomicots (Holomycota o Nucletmycea) són un clade de opistoconts que inclou els fongs i a tots els organismes eucariotes més estretament relacionats amb els fongs que amb els animals.

## Filogènia

S'han establert les següents relacions:
| Opisthokonta | Holomycota Fungi  Cristidiscoidea Nucleariida Fonticula  Holozoa  Mesomycetozoea Pluriformea  Filozoa  Filasterea Choanoflagellatea Animalia |

## Referències

* ↑ Adl, S.M. et al. 2012. The revised classification of eukaryotes. Journal of Eukaryotic Microbiology, 59(5), 429-514
* ↑ Sergey A. Karpov et al. 2014, Morphology, phylogeny, and ecology of the aphelids (Aphelidea, Opisthokonta) and proposal for the new superphylum Opisthosporidia Front Microbiol. 2014; 5: 112. doi: 10.3389/fmicb.2014.00112 PMCID: PMC3975115
# Hybognathus nuchalis

Hybognathus nuchalis és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 18 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Nord-amèrica.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Page, L. M.; Burr, B. M. A field guide to freshwater fishes: North America north of Mexico (en anglès). Houghton Mifflin Company, 1991. ISBN 0-395-35307-6.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Iakovlevo (Sóbinka)

* Per a altres significats, vegeu «Iakovlevo».
Iakovlevo (en rus: Яковлево) és un poble de l'óblast de Vladímir, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 3 habitants. Pertany al districte municipal de Sóbinka.

## Referències

* ↑ Серёгин А. П. Флора Владимирской области: конспект и атлас. — Тула: Гриф и К, 2012. — 620 с.
* ↑ «В.Г. Добронравов. Историко-статистическое описание церквей и приходов Владимирской епархии: Вып. 4: Меленковский, Муромский, Покровский и Судогодский уезды. - 1897». Arxivat de l'original el 2018-05-09.
# Ibn-i Yamin

Ibn-i Yamin (nom complet Amir Fakhr al-Din Mahmud ibn Amir Yamin al-Din Tughrai Mustawfi Faryumadi), fou un poeta persa, el principal autor de les anomenades kitas (fragments) és a dir els epigrames o poemes de circumstància.
Va néixer a Faryuman (modern Sabzavar) a la província de Bayhak. Va estar com a poeta a les corts ilkhànides successives fins a la de Togha Timur establerta a Gurgan del 1337 al 1341 quan es va posar al servei del sarbadars. El 1342 fou fet presoner pels karts d'Herat a la batalla de Zava (on els sarbardars foren derrotats) i va perdre els escrits amb tota la seva poesia fins aleshores; va retornar a Sabzavar el 1346, però per un conflicte intern fou exiliat el 1347; va retornar altre cop el 1348 i va morir al servei dels sarbadars el 1368.
El 1346 va reconstruir el seu primer diwan amb ajut de les notes, la memòria i els amics i fou ampliat el 1356. Hi ha diversos manuscrits amb poesia que li són atribuïts. Després de 1356 es va consagrar als epigrames amb diverses categories, en els que fou un mestre sense rival.

## Bibliografia

* I. Pizzi, Storia della poesia persana, Torí 1894.
* Rypka, J. " Ibn-i Yamīn". Encyclopaedia of Islam, segona edició. Brill Online, 2012. 7 de maig del 2012 <http://referenceworks.brillonline.com/entries/encyclopaedia-of-islam-2/ibn-i-yamin-SIM_3411>
* Ahmad Karimi-Hakkak, "EBN YAMĪN, AMĪR FAḴR-AL-DĪN MAḤMŪD" a Encyclopaedia Iranica
# Iblís

A l'islam, Iblís (àrab: إبليس, Iblīs) és el nom de l'àngel caigut, que es va negar a inclinar-se davant d'Adam i es va apartar de Déu. Literalment, el seu nom significa ‘privat de tota bondat’.
El personatge és més conegut, però, com a Xaitan (àrab: شيْطان, Xayṭān), emparentat amb el Satan o Satanàs, paraula aramea que significa ‘adversari’. Amb aquest últim nom apareix citat 87 vegades a l'Alcorà, mentre que el nom d'Iblís se cita únicament nou vegades. Se l'anomena també al-Waswàs (àrab: الوَسْوَاس, al-Waswās), és a dir, ‘el Murmurador’, perquè inocula amb les seves murmuracions la temptació al cor de la gent; al-Khannàs (àrab: الخَنَّاس, al-Ḫannās), ‘l'Esquerp’ i ar-Rajim (àrab: الرجيم, ar-Rajīm), ‘el Lapidat’.

## En la cultura popular

A la sèrie Battlestar Galactica (1978) apareix el personatge del Comte Iblis. També apareix citat a Les mil i una nits.

## Referències

* ↑ Al Asqar, Omar. The World of Jinns and Devils. International Islamic Publishing House, 2002. ISBN 9960-672-75-1.
# Ibn

Ibn (ibn = fill de; Ibn = descendent de) és una paraula àrab del radical bnw o bny (bana/yabni ala = aixecar una tenda amb seguretat, i per extensió "agafar esposa"). El femení és bint (la t indica femení) amb la varian ibnat.
Hi ha diverses variants de ibn: ben, bin (femení bint, banat). El plural és banun (variants banu, beni, i altres).

## Bibliografia

* Leone Caetani i Giuseppe Gabrieli, Onomasticon arabicum, ossia Repertorio alfabetico dei nomi di persona e di luogo contenuti nelle principali opere storiche, biografiche e geografiche, stampate e manoscritte, relative all'Islām, Roma, Casa editrice italiana, 1915-. (italià)
# Huanacuni

Huanacuni (possiblement de l'aimara, wanaku, wanaqu guanac) és una muntanya de la serralada d'Apolobamba, als Andes de Bolívia. Té una altura de 5.796 msnm. Es troba al Departament de La Paz, a l'est de la llacuna Cololo i al nord-oest del Qala Phusa.

## Referències

* ↑ «Huanacuni». andes.org.uk. Arxivat de l'original el 2013-01-15. [Consulta: 30 novembre 2012].
* ↑ «Nevado Huanacuni». mapcarta.com. [Consulta: 30 novembre 2012].
* ↑ Radio San Gabriel, "Instituto Radiofonico de Promoción Aymara" (IRPA) 1993, Republicat per Instituto de las Lenguas y Literaturas Andinas-Amazónicas (ILLLA-A) 2011, Transcripció del Vocabulari de la Llengua Aimara, P. Ludovico Bertonio, 1612
* ↑ John Biggar, The Andes: A Guide for Climbers, p. 130
# Huan Fan

    En aquest nom xinès, el cognom és Huan.
Huan Fan :
| Xinès tradicional: | Xinès tradicional: | 桓範 |
| Xinès simplificat: | Xinès simplificat: | 桓范 |
Huan Fan (mort el 249 EC), nom estilitzat Yuanze (元則), va ser un ministre de l'estat de Cao Wei durant el període dels Tres Regnes de la història xinesa. Huan Fan va arribar a ser molt proper a Cao Shuang i més tard es va guanyar el sobrenom de "Font de Saviesa". En una ocasió Huan Fan aconsellà a Cao Shuang de lluitar en lloc de rendir-se a Sima Yi. Això no obstant, per una clara lògica el consell de Huan Fan finalment no va ser tingut en compte.

## Nomenaments i títols en possessió

* Inspector de l'Esquerra de la Guàrdia Imperial del Bosc Emplomallat (羽林左監)
* Secretari de l'Exèrcit Central (中領軍尚書)
* General que Ataca els Bàrbars (征虜將軍)
* General de la Casa de l'Est (東中郎將)
* Ministre de Finances (大司農)

## Referències

* ↑ ([嘉平元年春正月]戊戌，有司奏収黃門張當付廷尉，考實其辭，爽與謀不軌。又尚書丁謐、鄧颺、何晏、司隷校尉畢軌、荊州刺史李勝、大司農桓範皆與爽通姦謀，夷三族。) Sanguozhi vol. 4.
* ↑ Luo, Guanzhong, approximatelyapproximately 1400. Three kingdoms : China's epic drama. 1st ed. Nova York: Pantheon Books, 1976. ISBN 0-394-40722-9.

## Vegeu també

* Llista de persones relacionades amb els Tres Regnes
# Il Farnace

«Il Farnace» té aquests significats:
* Il Farnace (Perez), òpera de Davide Perez.
* Il Farnace (Traetta), òpera de Tommaso Traetta.
* Il Farnace (Urbani), òpera de Pietro Urbani
* Farnace (Vivaldi), òpera d'Antonio Vivaldi.
# II Premis de Cinematografia de la Generalitat de Catalunya

Els II Premis de Cinematografia de la Generalitat de Catalunya foren convocats pel Departament de Cultura de la Generalitat de Catalunya el 1983. Aquests premis tenien la doble missió d'estimular la quantitat i abonar la normalització lingüística, a part dels ajuts institucionals que rebien totes les pel·lícules fetes per productores de cinema catalanes. Hi podien participar tots els films produïts a Catalunya i estrenats en català entre el 30 d'octubre de 1982 i el 30 de setembre de 1983. Es van concedir un total de 8 premis, tots amb dotació econòmica, per un total de 10.250.000 milions de pessetes. Tanmateix, com que el premi al millor llargmetratge va quedar desert, els 5.000.000 de pessetes foren destinats al Fons de Protecció de la Cinematografia.
La cerimònia d'entrega va tenir lloc a l'Hotel Ritz de Barcelona el 26 d'octubre de 1983, coincident amb la cerimònia de clausura de la Setmana del Cinema, fou presentada pels actors Sílvia Munt i Pep Torrents i va comptar amb la presència del conseller de cultura de la Generalitat Max Cahner, la directora general de Cinematografia Pilar Miró i el director general de Cinematografia de la Generalitat, Jordi Maluquer i Bonet.

## Guardons

| Categoria | Premiat | Premi |
| Premi al millor llargmetratge | desert | 5.000.000 ptes |
| Premi al millor curtmetratge | Idil·li xorc de Romà Guardiet i Bergé | 1.000.000 pts |
| Premi a la distribuïdora que més ha contribuït a la difusió del cinema en català | Distribucions Imatge | 1.000.000 pts |
| Premi a la millor sala exhibidora de l'àrea metropolitana de Barcelona que més ha contribuït a la promoció del cinema en català | Cinema Ars | 1.000.000 pts |
| Premi a la millor sala exhibidora de fora de l'àrea metropolitana de Barcelona que més ha contribuït a la promoció del cinema en català | Casal de l'Espluga de Francolí | 1.000.000 pts |
| Premi a la millor contribució personal o col·lectiva que incrementi el patrimoni cinematogràfic de Catalunya | Antoni Ribas i Piera | 500.000 pts |
| Premi a un tècnic, actor o actriu per la seva intervenció en pel·lícules catalanes | Llorenç Soler, director de fotografia de Com un adéu i El viatge a l'última estació | 500.000 pts |
| Premi al cine-club que s'hagi destacat en la seva tasca de formació | Cine Club Torroellenc | - |

## Referències

* ↑ Els Premis de Cinematografia de la Generalitat Arxivat 2021-11-23 a Wayback Machine. a la pàgina 113 la Memòria del Departament de Cultura de la Generalitat 1983
* ↑ Premio Para los mejores del cine, La Vanguardia, 19 d'octubre de 1982

## Vegeu també

* Fotogramas de Plata 1982
* Medalles del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics de 1982
* 27a edició dels Premis Sant Jordi de Cinematografia
# Huichapan (municipi)

Huichapan és un municipi de l'estat d'Hidalgo. Huichapan és el cap de municipi i principal centre de població d'aquesta municipalitat. Aquest municipi és a la part occidental de l'estat d'Hidalgo. Limita al nord amb el municipi de Tecozautla, al sud amb Nopala, l'oest i a l'est amb estat de Querétaro (municipis de tequisquiapan i Amanalco).

## Vegeu també

* Municipis d'Hidalgo

## Referències

* ↑ Monografia municipal de Huichapan Arxivat 2021-01-11 a Wayback Machine. (castellà)
# Illes insulars

Les Illes Insulars (en anglès: Insular Islands) van ser una cadena gegant d'illes volcàniques actives a l'oceà Pacífic durant el període Cretaci a dalt de l'anomenada Placa Insular, que va començar fa 130 milions d'anys. Les illes insulars estaven envoltades per dos oceans prehistòrics; Pantalassa i Oceà Bridge River. Fa uns 115 milions d'anys, aquestes illes van xocar amb el continent Nord-americà i tancant l'Oceà Bridge a mitjan Cretaci.
Com les anterior Illes Intermontanes, la seva gran mida va impedir que fossin empeses sota la Placa Nord-americana.

## Referències

* ↑ "The Coast Range Episode". The Burke Museum of Natural History and Culture. Retrieved 1 January 2010.
# Illes esporàdiques xilenes

Les illes esporàdiques xilenes, també anomenades illes oceàniques de Xile o Xile insular, són les illes que pertanyen a Xile, però allunyades del continent no es poden considerar illes litorals. Totes estan situades al Pacífic sud. Són:
* Illa de Pasqua
* Illa Sala i Gómez
* Illes Desventuradas:
** San Félix
** San Ambrosio
* Arxipèlag Juan Fernández:
** Robinson Crusoe
** Alejandro Selkirk
** Santa Clara
Només les illes de Pasqua i Robinson Crusoe són habitades. Tradicionalment l'illa de Pasqua, més allunyada del continent i culturalment polinèsia, es considera part d'Oceania i les illes Desventuradas i l'arxipèlag de Juan Fernández es consideren americanes. L'illa Sala i Gómez és dependent de l'illa de Pasqua.
Administrativament totes elles estan incloses a la V Regió de Valparaíso. Les illes de Pasqua i Sala i Gómez formen la província de Pasqua. Les illes Desventuradas i les Juan Fernández són de la província de Valparaíso. Actualment existeix una demanda política conjunta perquè es tingui en compte els seus problemes específics.
# Iezévets

Iezévets (en rus: Езевец) és un poble de l'óblast d'Arkhànguelsk, a Rússia, segons el cens del 2012 tenia 54 habitants.

## Referències

* ↑ «Схема территориального планирования Каргопольского района». Федеральная государственная информационная система территориального планирования (ФГИС ТП).
* ↑ Koriakov, I. B.. «База данных «Этно-языковой состав населённых пунктов России»». Arxivat de l'original el 2022-02-05. [Consulta: 2 maig 2022].
# Ines Doujak

Ines Doujak (Klagenfurt, 1959) és una artista austríaca.
La seva obra es caracteritza per la utilització de diferents suports visuals i sonors, fotografies i instal·lacions per tal de produir obres amb rerefons antropològic, com per exemple la performance Evviva il coltello! ("Visca el ganivet!") al Museu Nacional Centre d'Art Reina Sofia (2010), de la qual es pot visitar el conjunt d'elements escènics que la documenten al mateix museu. La performance, que va tenir lloc el 2 de setembre de 2010 al museu Reina Sofia, incloïa la presència d'un contratenor vestit amb un vestit rosa que recitava frases d'un llibre evangelitzador de l'Amèrica Llatina colonial. Així, l'artista feia referència a "la utilització de la música culta com a instrument "civilitzador" per associar-lo a la submissió dels pobles indígenes".
Certament, Ines Doujak treballa en la seva obra "les normes i com aquestes conformen les nostres societats". L'artista busca reflectir en la seva obra la possibilitat d'un món heterogeni no sotmès necessàriament a jerarquies a través de temes com el racisme, el colonialisme i l'homosexualitat. N'és un bon exemple la instal·lació Siegesgärten ("Jardins de la victòria") que es va muntar al Documenta 12 de la ciutat alemanya de Kassel del 16 de juny al 23 de setembre de 2007. La instal·lació comptava amb una catifa de gespa de 17 metres de llargada en què s'alçaven 70 paquets de llavors que denunciaven la darrera forma de colonialisme, la biopirateria. L'artista hi va conjugar motius i textos inspiradors per retractar temes com la "biopirateria, el dret a la propietat de teixits humans, el porc domèstic i les patents en lloc de bombes". Els visitants de la instal·lació van poder comprar reproduccions dels paquets de llavors a les botigues i llibreries de l'exposició Documenta 12 per 0,50 euros.
Al web de l'artista s'hi poden trobar les exposicions actuals.

## Vegeu també

* Haute couture 04 transport

## Referències

* 1 2 «Ines Doujak - Evviva il coltello!» (en castellà). [Consulta: 18 juny 2019].
* ↑ «documenta12 Ines Doujak» (en castellà). [Consulta: 18 juny 2019].
* 1 2 «"Siegesgaerten" by Ines Doujak (14.08.2007)» (en anglès). Documenta12.de. [Consulta: 18 juny 2019].
* ↑ «Ines Doubak» (en anglès). InesDoujak.net. [Consulta: 18 juny 2019].

## Enllaços externs

* Ines Doujak - Lloc web oficial
# Iorgos Kudas

Iorgos Kudas (grec: Γιώργος Κούδας) (23 de novembre de 1946) és un exfutbolista grec de la dècada de 1970.
Fou 43 cops internacional amb la selecció grega.
Pel que fa a clubs, defensà els colors de PAOK Salònica FC durant tota la seva carrera, més de vint temporades.

## Palmarès
### PAOK

* Lliga grega de futbol: 1975-76
* Copa grega de futbol: 1971-72, 1973-74

## Referències

* ↑ Mamrud, Roberto. «Greece - Record International Players». RSSSF, 15-12-2016.
* ↑ Courtney, Barrie. «European Championship 1980 - Final Tournament - Full Details». Rec.Sport.Soccer Statistics Foundation, 28-03-2007.
* ↑ «Ο Γιώργος Κούδας μέσα από διηγήσεις, Giorgos Koudas through narratives» (en greek). paokfc.gr, 23-11-2015.
* ↑ Mastrogiannopoulos, Alexander. «Greece 1983/84». RSSSF, 21-06-2003.
* ↑ «Το μεγάλο ρεκόρ του Κούδα, The great record of Koudas» (en greek). Proto Thema, 05-05-2017.
* ↑ Newman, Blair. «The incredible life and times of Greek hero Giorgios Koudas». These Football Times, 16-02-2015.
* ↑ Iorgos Kudas a National-Football-Teams.com (anglès)