OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Castell de Palau del Vidre

El Castell de Palau del Vidre és un castell medieval d'estil romànic del segle xi situat en el poble de Palau del Vidre, a la comarca del Rosselló, (Catalunya del Nord).
Està situat en el punt més alt del turonet on es troba el nucli vell del poble, tancant la cellera de la qual nasqué el poble de Palau del Vidre. És al bell mig de l'espai clos pel recinte fortificat de Palau del Vidre.

## Història

En un origen el poble era una vil·la romana, de la qual es conserva el nom: Securinianum (que hauria donat Surinyà). Aquest nom va conviure amb el de Palatium Rdegarium (Palau Rotger) al llarg del segle x, fins que, a partir del 1028 ja apareix només com a Palau o com a Palau Rotger, en diferents formes llatinomedievals: Palatium, Palad, Palaz. Palats, fins que el 1358 ja està documentada com a Palau.
L'església d'Elna hi posseïa diversos alous, però el comte de Rosselló Gausfred III infeudà Palau a Bernat de Montesquiu, cosí seu. El 1172 Palau consta com a castell, quan el comte Girard II, fill de Gausfred III, cedí Palau, el seu territori i tots els seus drets i jurisdiccions als templers de la Comanda del Mas Déu. En dissoldre's l'Orde del Temple, la possessió passà a mans dels hospitalers, i encara el 1789 en tenia la comanda l'Orde de Malta.
Al segle xv es desenvolupà a Palau una important indústria del vidre, l'amo de la qual era el 1465 el donzell Ramon de Vivers. Fou el moment en què es comença a ajuntar del Vidre al nom de la població, Palau.

## Les restes del castell

Del castell, pròpiament dit, en queda poca cosa. L'església de Santa Maria i Sant Sebastià de Palau del Vidre fou construïda aprofitant una sala del castell, i tot al seu entorn es conserven restes de la fortificació, en especial una paret sencera amb una finestra romànica que actualment és la paret sud del temple parroquial.

## Bibliografia

* Becat, Joan; Ponsich, Pere; Gual, Raimon. «Canet de Rosselló». A: El Rosselló i la Fenolleda. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 14). ISBN 84-85194-59-4.
* Ponsich, Pere; Badia i Homs, Joan; Adell i Gisbert, Joan-Albert. «Palau del Vidre: Recinte fortificat i castell de Palau del Vidre». A: El Rosselló. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1993 (Catalunya romànica, XIV). ISBN 84-7739-601-9.

## Referències

* ↑ «La cellera i el castell de Palau del Vidre, en els ortofotomapes de l'IGN». Arxivat de l'original el 2016-04-08. [Consulta: 28 març 2016].
# Ittiri

Ittiri és un municipi italià, situat a la regió de Sardenya i a la província de Sàsser. L'any 2004 tenia 8.976 habitants.
# Tàngara de Rieffer

La tàngara de Rieffer (Chlorornis riefferii) és una espècie d'ocell sud-americà de la família de les tàngares (Thraupidae), l'única del gènere Chlorornis. És autòcton dels boscos andins de Colòmbia,l'Equador, el Perú i Bolívia.

## Referències

* ↑ «Tàngara de Rieffer». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2023(català)
# Darkhei Moixé

El Darkhei Moixé (en hebreu: דרכי משה) és un comentari del Arba Turim i del Beit Yossef, el qual al seu torn és un comentari del Tur. El Darkhei Moixé va ser escrit pel Rabí polonès asquenazita Moisès Isserles (nascut a Cracòvia en 1530- mort a Cracòvia en 1572).
L'Arba Turim és una de les fonts que el Rabí Yossef Qaro va fer servir per escriure el Xulhan Arukh, el codi sobre la llei jueva (la halacà), un llibre acceptat i estudiat per la majoria de jueus ortodoxos del Món. Isserles inicialment volia que el seu llibre servís com a base per a posteriors decisions legals. La seva obra evalua les regulacions del Tur, un llibre que era àmpliament acceptat tant pels jueus asquenazites com pels sefardites, i va comparar aquelles regulacions amb les decisions de les autoritats rabíniques en matèria de halacà.
El Beit Yossef va ser publicat mentre Isserles estava treballant àdhuc en el Darkhei Moixé. Reconeixent que l'obra del Rabí Yossef Qaro havia aconseguit àmpliament els seus objectius, Isserles va publicar la seva obra en un nou format modificat. En publicar el seu llibre, el Rabí Isserles va oferir un gran servei als jueus asquenazites, ja que es va basar en els dictàmens de les seves autoritats rabíniques per redactar la seva obra. Un resum de l'obra original ha estat publicat conjuntament amb el Tur; la versió completa del Darkhei Moixé ha estat publicada per separat.

## Referències

* ↑ «www.sefaria.org/» (en anglès).
# Aleix Ildefons Civil i Castellví

Aleix Ildefons Civil i Castellví (Molins de Rei, Baix Llobregat, 1889 - Molins de Rei, Baix Llobregat, 1936) fou un músic i monjo de Montserrat. Víctima de la persecució religiosa de l'inici de la Guerra civil espanyola, se n'ha iniciat el procés de beatificació i ha estat proclamat servent de Déu i beatificat en 2013 com un dels 522 màrtirs de la Beatificació de Tarragona.
Fill del músic Miquel Civil i Bogunyà, germà de Francesc Civil i Castellví (1895-1990), músic i monjo de Montserrat, i de Josep Civil i Castellví (1876-1956), notable pianista i compositor de certa anomenada a París. Estudià a la Schola Cantorum de París (1906-1911) amb Armand Parent, l'escola de violí del qual introduí al monestir de Montserrat.

## Referències

* ↑ «Aleix Ildefons Civil i Castellví». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Acroneuria

Acroneuria és un gènere d'insectes plecòpters pertanyent a la família dels pèrlids que es troba a Nord-amèrica i Àsia.
Tenen tres ocels a la part superior del cap i pèls llargs i sedosos als segments basals dels cercs.
Són depredadors i es nodreixen d'altres insectes aquàtics (com ara, mosquits, tricòpters i efímeres).

## Taxonomia

* Acroneuria abnormis (Newman, 1838)
* Acroneuria apicalis Stark & Sivec, 2008
* Acroneuria arenosa (Pictet, F.J., 1841)
* Acroneuria arida (Hagen, 1861)
* Acroneuria azunensis Stark & Sivec, 2008
* Acroneuria bachma Cao & Bae, 2007
* Acroneuria carolinensis (Banks, 1905)
* Acroneuria covelli Grubbs & Stark, 2004
* Acroneuria distinguenda Zwick, 1977
* Acroneuria evoluta Klapálek, 1909
* Acroneuria filicis Frison, 1942
* Acroneuria flinti Stark & Gaufin, 1976
* Acroneuria frisoni Stark & Brown, 1991
* Acroneuria grahami Wu, C.F. & Claassen, 1934
* Acroneuria hainana Wu, C.F., 1938
* Acroneuria hitchcocki Kondratieff & Kirchner, 1988
* Acroneuria internata (Walker, 1852)
* Acroneuria kirchneri Stark & Kondratieff, 2004
* Acroneuria kosztarabi Kondratieff & Kirchner, 1993
* Acroneuria lycorias (Newman, 1839)
* Acroneuria magnifica Cao & Bae, 2007
* Acroneuria morsei Du, 2000
* Acroneuria multiconata Du, 2000
* Acroneuria nobiliata Enderlein, 1909
* Acroneuria omeiana Wu, C.F., 1948
* Acroneuria ozarkensis Poulton & Stewart, 1991
* Acroneuria perplexa Frison, 1937
* Acroneuria personata Harper, 1976
* Acroneuria petersi Stark & Gaufin, 1976
* Acroneuria prolonga Claassen, 1937
* Acroneuria scabrosa Klapálek, 1917
* Acroneuria sinica Yang, D. & C. Yang, 1998
* Acroneuria vn-a Stark & Sivec, 2008
* Acroneuria yuchi Stark & Kondratieff, 2004
* Acroneuria zhejiangensis Yang, D. & C. Yang, 1995

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ Stark, 2004. A: Stark & Armitage Dr. The stoneflies (Plecoptera) of eastern North America. Vol. II. Chloroperlidae, Perlidae, Perlodidae (Perlodinae). Ohio Biol. Surv. Bull. New Ser. 14(4).
* 1 2 Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ GBIF (anglès)
* 1 2 Wilfrid Laurier University Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Animal Diversity Web (anglès)
* ↑ ZipCodeZoo (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* Stonefly Genus Acroneuria (Golden Stones) (anglès)
* PBase (anglès)
* BugGuide (anglès)
# Chasteluç lo Marchès

Chasteluç lo Marchès (en francès Châtelus-le-Marcheix) és una localitat i comuna de França, a la regió de la Nova Aquitània, departament de la Cruesa. La seva població al cens de 1999 era de 356 habitants. Pertany a la Communauté de communes de Bénévent-Grand-Bourg.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 647 | 495 | 447 | 375 | 356 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | André Mavigner | |
| 2008- | Philippe Séraphin | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. a lemosin.net.
# Brasserie

Una brasserie és una mena de restaurant on se serveixen plats senzills o altres menjars. S'espera que hi hagi servei de taula professional i un menú imprès (a diferència de la cafeteria que no en té); tot i així es considera un lloc on se serveixen dinars de manera informal a l'hora de dinar. Per regla general una brasserie està oberta tot el dia i tots els dies de la setmana, servint el mateix menú tot el dia. Un plat de cuina tradicional clàssic que s'hi serveix és el steak-frites.

## Etimologia

"Brasserie" és el francès per a la "fàbrica de cervesa", del braser francès mitjà "per elaborar", des del vell francès bracier del llatí vulgar llatí, d'origen celta. En francès, la paraula cafeteria restaurant significa cerveseria, tant el lloc de fabricació de la cervesa com el de expenedoria de la mateixa; la paraula prové del arcaic verb brasser (bracejar), ja que per barrejar els malts cerveseres amb el llúpol en l'aigua que es transformaria en cervesa era menester (abans de la primera revolució industrial) que els operaris moguessin amb els seus braços la barreja cervesera.
L'origen de la paraula prové probablement del fet que la cervesa es va elaborar a les instal·lacions en lloc d'introduir-se: per tant, una posada elaboraria la seva pròpia cervesa i subministrava aliments i, de manera invariable, també l'allotjament. El 1901, el Diccionari de la Llengua Anglesa del segle XX de Chambers va definir la "brasserie" com "a França, qualsevol jardí de cervesa o saló". L'any 2000, el New English Penguin Dictionary incloïa aquesta definició de "brasserie": "un petit restaurant informal d'estil francès".

## Nord-est de França i Regne Unit

Al nord de França, particularment cap a la frontera belga (un sector que tradicionalment ha elaborat les cerveses d' estil francès), s'ha produït un ressorgiment de les antigues cerveseries que s'han convertit en restaurants i hotels, i es tornen a fer cerveses com a micro-cerveses .
Regne Unit; El terme s'usa sovint al Regne Unit aplicat a petits restaurants, generalment en centres urbans; no obstant això, generalment no té connexió amb la cervesa.
Québec; Segons l'OQLF, un restaurant de cuina és Établissement qui tient à la fois du restaurant et du bar, où l'on consomme principalement des repas simples et de la bière.

## Exemples de brasseries cèlebres

* La Coupole, París
* Le Grand Colbert, París
* Lipp, París

## Vegeu també

* Cafè
* Gastronomia de França

## Referències

* ↑ Bourdain, Anthony «Childhood Favorites». . A Cook's Tour (Food Network), Temporada:2 , episodi:9 Min:3"'", 29-01-2002. « "I'm looking for the authentic and the familiar, some classic brasserie chow: steak frite."»
* ↑ «Definition of BRASSERIE». [Consulta: 1r desembre 2018].
* ↑ Davidson, Thomas, comp. Chambers's Twentieth Century Dictionary of the English Language. London: W. & R. Chambers; p. 113
* ↑ The New Penguin English Dictionary ; consultant editor: Robert Allen. London: Penguin, 2000; p. 167
* ↑ «Le grand dictionnaire terminologique». Arxivat de l'original el 31 de març 2016. [Consulta: 1r desembre 2018].
# Castellammare di Stabia

Castellammare di Stabia (en català antic Castellamar) és un municipi italià, situat a la regió de Campània i a la Ciutat metropolitana de Nàpols. L'any 2004 tenia 66.413 habitants.
Es correspon amb l'antiga ciutat d'Estàbia.

## Fills il·lustres

* Maria Carbone (1908-2002) soprano.
* Vegeu també: Categoria:Persones de Castellammare di Stabia

## Personatges il·lustres

* Luigi Denza
* Ettore Tito, pintor

## Galeria

* El castell
* La catedral
* Pozzano
* Termes antigues
* Quiosc de música
* Església de l'Esperit Sant
* Santuari de la Verge della Libera
* Vista del Vesubi des del port
* Passeig marítim amb el Mont Faito al fons
* Monument als caiguts

## Vegeu també

* Excavacions arqueològiques d'Estàbia
# Jacqueline Kalimunda

Jacqueline Kalimunda (nascuda en 1974 a Kigali) és una productora de cinema, documentalista, directora i escriptora ruandesa.
El 2002, va escriure, dirigir i coproduir la seva primera pel·lícula, el curt de 23 minuts Histoire de tresses (About Braids), que va ser votat com a millor curtmetratge al Festival Internacional de Cinema de Zanzíbar de 2003. El curtmetratge també es va distribuir al Regne Unit pel British Film Institute i als EUA pel Festival de Cinema Africà de Nova York.
El documental Homeland és la conclusió d'un llarg projecte iniciat quan investigava imatges de Ruanda amb els historiadors Jean-Pierre Chrétien i Hélène d'Almeida-Topor. Per a aquest treball, Jacqueline Kalimunda va donar a conèixer 80 anys d'arxius de pel·lícules inèdites sobre Ruanda. La pel·lícula es va mostrar al Fespaco 2007 a Ouagadougou.
El 2007 i el 2008, Jacqueline Kalimunda va codirigir la primera i segona temporada de la sèrie de TV Imagine Afrika, transmesa en 35 països africans en canals de televisió públics en anglès, francès, suahili, zulu, portuguès i altres idiomes. Llavors va dirigir en coproducció amb Canal Plus Horizon el llargmetratge High Life emès el 2011.
Alumne del Campus de Talent de la Berlinale, Jacqueline Kalimunda va produir i va dirigir el 2012 Burning Down, un curtmetratge Focus Features Africa First amb Eriq Ebouaney (Femme fatale de Brian de Palma, Lumumba de Raoul Peck) i Cyril Guei.
El 2016 Kalimunda va escriure i va dirigir Floris, un documental en llengua kinyarwanda.

## Referències

* ↑ «"Homeland", una visión personal sobre el genocidio de Ruanda». Rebelión, 29-03-2007.
* ↑ «Le festival du film de Zanzibar a couronné "Histoire de tresses"». Africultures, 11-09-2003.
* ↑ «In pictures: Africa's Oscars» (select picture number 7). BBC News, 02-03-2007.
* ↑ «Floris (2016)». [Consulta: 5 abril 2018].

## Enllaços externs

* Jacqueline Kalimunda a africultures.com
# Tàngara de Stolzmann

La tàngara de Stolzmann (Urothraupis stolzmanni) és un ocell de la família dels tràupids (Thraupidae) i única espècie del gènere Urothraupis Taczanowski et Berlepsch, 18852.

## Hàbitat i distribució

Habita la selva pluvial dels Andes a Colòmbia i l'Equador.

## Referències

* ↑ «Tàngara de Stolzmann». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/10/2022(català)
# Darkman

«Darkman» té aquests significats:
* Darkman (pel·lícula), pel·lícula estatunidenca de 1990 dirigida per Sam Raimi i protagonitzada per Liam Neeson i Frances McDormand
* Darkman II: The Return of Durant, pel·lícula estatunidenca de 1995 dirigida per Bradford May i protagonitzada per Arnold Vosloo i Larry Drake
* Darkman III: Die Darkman Die, pel·lícula estatunidenca de 1996 dirigida per Bradford May i protagonitzada per Arnold Vosloo i Jeff Fahey
* Darkman (personatge), antiheroi de ficció i protagonista de la pel·lícula Darkman i les seves seqüeles
* Darkman (videojoc), videojoc desenvolupat per Ocean Software i basat vagament en la pel·lícula homònima
# Acromyrmex

Acromyrmex és un gènere de formigues de la subfamília dels mirmicins (Myrmicinae), pròpies del del Nou Món, conegudes popularment com a «formigues talladores de fulles» nom que comparteixen amb les formigues del gènere Atta.

## Característiques

L'exoesquelet de les espècies d'Acromyrmex està endurit, cosa que els atorga protecció en front la gran irradiació solar i la deshidratació. Tenen el pecíol dividit en dos nòduls.

## Reproducció

Els mascles i les femelles alades deixen el niu de forma massiva i copulen (situació coneguda en portuguès com la «revoada»).
Un cop a terra, les femelles perden les ales i funden una colònia subterrània, però només un 2,5% reieixen. Les femelles porten fongs a la boca que després serviran per cultivar-los sobre les fulles.

## Taxonomia

El gènere Acromyrmex conté 34 espècies:
* Acromyrmex ambiguus Emery, 1888
* Acromyrmex ameliae De Souza et al., 2007
* Acromyrmex aspersus F. Smith, 1858
* Acromyrmex balzani Emery, 1890
* Acromyrmex biscutatus Fabricius, 1775
* Acromyrmex charruanus Rabeling et al., 2015
* Acromyrmex coronatus Fabricius, 1804
* Acromyrmex crassispinus Forel, 1909
* Acromyrmex diasi Gonçalves, 1983
* Acromyrmex disciger Mayr, 1887
* Acromyrmex echinatior Forel, 1899
* Acromyrmex evenkul Bolton, 1995
* Acromyrmex fowleri Rabeling et al., 2019
* Acromyrmex fracticornis Forel, 1909
* Acromyrmex heyeri Forel, 1899
* Acromyrmex hispidus Santschi, 1925
* Acromyrmex hystrix Latreille, 1802
* Acromyrmex insinuator Schultz et al., 1998
* Acromyrmex landolti Forel, 1885
* Acromyrmex laticeps Emery, 1905
* Acromyrmex lobicornis Emery, 1888
* Acromyrmex lundii Guérin-Méneville, 1838
* Acromyrmex niger F. Smith, 1858
* Acromyrmex nigrosetosus Forel, 1908
* Acromyrmex nobilis Santschi, 1939
* Acromyrmex octospinosus Reich, 1793
* Acromyrmex pubescens Emery, 1905
* Acromyrmex pulvereus Santschi, 1919
* Acromyrmex rugosus F. Smith, 1858
* Acromyrmex silvestrii Emery, 1905
* Acromyrmex striatus Roger, 1863
* Acromyrmex subterraneus Forel, 1893
* Acromyrmex versicolor Pergande, 1894
* Acromyrmex volcanus Wheeler, 1937

## Referències

* ↑ Piper, Ross. Extraordinary Animals: An Encyclopedia of Curious and Unusual Animals. Greenwood Press, 2007, p. 298. ISBN 0-313-33922-8.
* ↑ «Acromyrmex - AntCat» (en anglès). [Consulta: 15 novembre 2023].
# Boleophthalmus dussumieri

Boleophthalmus dussumieri és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 18,7 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix de clima tropical i demersal.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Irak, el Pakistan, l'Índia i, potser també, Bangladesh.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Randall, J.E., 1995. Coastal fishes of Oman. University of Hawaii Press, Honolulu, Hawaii. 439 p.
* ↑ Day, F., 1958. Fishes of India, Volums 1-2. William Dawson and Sons Ltd., Londres.
* ↑ Kapoor, D., R. Dayal i A.G. Ponniah, 2002. Fish biodiversity of India. National Bureau of Fish Genetic Resources Lucknow, Índia. 775 p.
* ↑ Kharbhari, J.P., 1982. Marine Fisheries Information Services India. Central Marine Fisheries Research Institute: 18-23.
* ↑ Mirza, M.R., 2002. Checklist of freshwater fishes of Pakistan. Department of Zoology, Government College University, Lahore, Pakistan.
* ↑ Mirza, M.R., 2003. Checklist of freshwater fishes of Pakistan. Pakistan J. Zool. Suppl. Ser. (3): 1-30.
* ↑ Talwar, P.K. i A.G. Jhingran, 1991. Inland fishes of India and adjacent countries. Volum 2. A.A. Balkema, Rotterdam.

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Eschmeyer, William N.: Genera of Recent Fishes. California Academy of Sciences. San Francisco, Califòrnia, Estats Units. iii + 697. ISBN 0-940228-23-8. Any 1990.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The diversity of fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts, Estats Units, 1997.
* Hoese, D.F. 1986: Gobiidae. p. 774-807. A: M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín.
* Khuda Bukhsh, A.R. i A. Barat, 1984. Somatic and germinal chromosomes of a gobiid, Boleophthalmus dentatus. Life Sci. Adv. 3(2-3): 146-148.
* Martin, K.L.M. i C.R. Bridges, 1999. Respiration in water and air. p. 54-78. A: M.H. Horn, K.L.M. Martin i M.A. Chotkowski (eds.) Intertidal fishes. Life in two worlds. Academic Press. 399 p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Murdy, E.O., 1989. A taxonomic revision and cladistic analysis of the Oxudercine gobies (Gobiidae: Oxudercinae). Records of the Australian Museum Supplement 11:93 p.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Riede, K., 2004. Global register of migratory species - from global to regional scales. Final Report of the R&D-Projekt 808 05 081. Federal Agency for Nature Conservation, Bonn, Alemanya. 329 p.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
* 伍汉霖. 拉汉世界鱼类系统名典 (en xinès). 中国海洋大学出版社, 2017. ISBN 978-7-5670-1538-8.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Castella la Vella

Castella la Vella és una regió històrica espanyola que comprenia el territori que després va correspondre a les províncies de Santander (des de 1982 Cantàbria), Burgos, Logronyo (des de 1980 La Rioja), Sòria, Segòvia i Àvila, a la qual alguns tratadistes afegixen Valladolid i Palència.
Els seus orígens estan en la Castella històrica que es va formar en el segle ix en la zona compresa entre les actuals Cantàbria, Àlaba i Burgos. En el segle xviii, Carles III assignava a l'anomenat regne de Castella la Vella les províncies de Burgos, Sòria, Segòvia, Àvila, Valladolid i Palència. El reial decret del 30 de novembre de 1833, reforma de Javier de Burgos, va posar les bases de la divisió en províncies que amb algunes modificacions ha arribat fins als nostres dies; Logronyo i Santander que se sumen a Castella la Vella.
Un altre reial decret de 30 de novembre de 1855, que dividia Espanya en 49 províncies, assignava les províncies de Valladolid i Palencia a les províncies que conformaven l'antic Regne de Lleó, quedant a Castella la Vella únicament les de Santander, Burgos, Logronyo, Sòria, Segòvia i Àvila. Aquesta divisió, que va sofrir altres intents de reforma durant el XIX, és la qual ha perdurat en els llibres i enciclopèdies des de mitjans del segle xix fins a superada la segona meitat del segle xx. Per exemple les primeres edicions de l'Espasa, les primeres de l'Enciclopèdia Britànica i la popular enciclopèdia escolar Álvarez establien aquesta divisió de províncies entre Castella la Vella i Lleó.
Amb l'Estatut d'Autonomia de Castella i Lleó de 1983, Castella la Vella va perdre bona part de la seva identitat, en, per una banda, integrar-se políticament juntament amb la regió de Lleó en un ens superior, i d'una altra, en perdre en favor d'autonomies provincials dues dels seus components: Santander i Logronyo, que van passar a constituir les comunitats autònomes de Cantàbria i La Rioja, respectivament.

## Referències

* ↑ «Castella la Vella | enciclopèdia.cat». [Consulta: 8 gener 2019].
* ↑ «Old Castile | historical region, Spain» (en anglès). [Consulta: 30 juny 2019].
# Tàngara de Grenada

La tàngara de Grenada (Stilpnia cucullata) és un ocell de la família dels tràupids (Thraupidae).

## Hàbitat i distribució

Habita boscos, clars, vegetació secundària i matolls a les Petites Antilles, a Saint Vincent i Grenada.

## Taxonomia

Alguns autors la inclouen al gènere Tangara i consideren que la població de Saint Vincent és en realitat una espècie de ple dret:
* Stilpnia versicolor (Lawrence, 1878) - tàngara de Saint Vincent

## Referències

* ↑ tàngara de Grenada «Tàngara de Grenada». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2023(català)
* ↑ tàngara de Saint Vincent «Tàngara de Grenada». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/01/2023(català)