OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Charles Pisot

Charles Pisot (Obernai, 2 de març de 1910 - Chevilly-Larue, 8 de març de 1984) va ser un matemàtic francès, conegut per haver estudiat els nombres de Pisot.

## Vida

Nascut a Obernai (Alsàcia), va estudiar en aquesta ciutat fins a l'ensenyament secundari. El 1929 va ingressar a l'ENS on es va graduar en matemàtiques el 1932. El 1938 va obtenir el doctorat amb una tesi titulada La répartition modulo 1 et les nombres algébriques, dirigida per Arnaud Denjoy. Durant aquest temps va col·laborar amb N. Bourbaki.
El 1946 és professor associat a la Universitat de Bordeus i el 1955 obté una plaça de professor a la Universitat de París, en la que es jubilarà el 1979 i que combinarà amb classes a l'École polytechnique.
La seva activitat es va centrar al seminari DPP (Delange-Pisot-Poitou) en el que es van formar la majoria de matemàtics francesos experts en Teoria de nombres dels anys 60.
El 1966 va rebre el Gran Premi de la Ville de París concedit per l'Acadèmia Francesa de les Ciències.

## Principals Obres

A part del seu cèlebre llibre Mathèmatiques Générales (1956) escrit en col·laboració amb Marc Zamanski que es va convertir en la bíblia dels estudiants de matemàtiques dels anys 60 i 70's, va escriure nombrosos articles en Teoria de nombres, dels quals val la pena destacar:
* 1938. La répartition modulo un et les nombres algébriques
* 1953. Traité de théorie des fonctions
* 1958. Techniques mathématiques de la physique
* 1960. Les Nombres entiers, leurs problèmes et leurs mystères
* 1963. Quelques aspects de la théorie des entiers algébriques
* 1967. Analyse p-adique et ensembles remarquables d'adèles algébriques

## Referències

* ↑ Mashaal, pàgina 18.
* ↑ Amice et al., 1988, p. 2.

## Bibliografia

* Amice, A.; Bertin, M.; Bertrandias, F.; Decomps; Dress, F.; Grandet, M.; Mendès France, M.; Rauzy, G. «Charles Pisot» (en francès). Acta Arithmetica, Vol. 51, Num. 1, 1988, pàg. 1-7. DOI: 10.4064/aa-51-1-1-4. ISSN: 0065-1036.
* Mashaal, Maurice. Bourbaki A Secret Society of Mathematicians. American Mathematical Society, 2006. ISBN 0-8218-3967-5. (anglès)

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Charles Pisot» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland.
* «The Mathematics Genealogy Project – Charles Pisot». [Consulta: 15 desembre 2012]. (anglès)
* Charles Pisot a ChronoMath. (francès)
# Alphonse Antoine

Alphonse Antoine (Corny, 19 d'agost de 1915 — Metz, 11 de novembre de 1999) va ser un ciclista francès que fou professional entre 1935 i 1942 i 1946 i 1948. Durant la seva carrera professional destaca una victòria d'etapa al Tour de França de 1937.

## Palmarès

* 1935
** 1r al GP de Lorena
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Luxemburg
* 1936
** 1r a Mulhouse
** 1r a la Nancy - Estrasburg
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Luxemburg
* 1937
** 1r al GP de Lorena
** Vencedor d'una etapa al Tour de França
* 1938
** 1r al GP de Lorena
* 1939
** 1r al GP de Metz
** 1r al Tour del Doubs
* 1941
** 1r al Tour de Corrèze

### Resultats al Tour de França

* 1936. 27è de la classificació general
* 1937. Abandona (15a etapa). Vencedor d'una etapa

## Enllaços externs

* Palmarès a www.memoire-du-cyclisme.eu (francès)
# Chminianska Nová Ves

Chminianska Nová Ves és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Prešov, al nord del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1248.
# Amadeu Pagès

Amadeu Pagès, també conegut com a Amédée Pagès (Estagell, 24 d'octubre del 1865- Le Grand-Pressigny, 22 d'abril del 1952), va ser un escriptor nord-català en llengua catalana. El 1888 anà a Barcelona i el 1889 a Londres per a estudiar l'obra d'Ausiàs March. Es doctorà en Literatura el 1912 a la Universitat de la Sorbona. La seva tesi doctoral, ampliada, sobre Ausiàs March va ser publicada per l'Institut d'Estudis Catalans (1912-1914). Va ser membre corresponent de l'Institut d'Estudis Catalans des del 1945. I des del 1949 va ser membre corresponent estranger de l'Acadèmia de Bones Lletres de Barcelona.

## Referències

* Jordi Rubió i Balaguer, Mestres companys i amics Google Books
* Sessió de la sessió històrico-arqueològica a Perpinyà (2004) Google Books
* «Amadeu Pagès». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Chris Geddes

Chris Geddes (nascut el 15 d'octubre de 1975, a Stroud, Anglaterra) és el teclista i un dels membres fundadors de la banda escocesa de twee pop Belle and Sebastian. A més de confessar-se partidari del comunisme, és vegetarià, el que ha fet que la resta de la banda li doni el sobrenom de «Beans». Va anar a la Universitat de Glasgow o visita regularment el pub de Glasgow Tchai-Ovna.

## Referències

* ↑ «The 2008 World's Sexiest Vegetarians Are… // Out There // peta2». Arxivat de l'original el 2012-07-01. [Consulta: 6 agost 2009].
# Chris Gunter

Christopher Ross Gunter (Newport, Gal·les, 21 de juliol de 1989), és un futbolista gal·lès. Juga de defensa i el seu actual equip és el Reading FC actualment descendit a la Football League Championship d'Anglaterra.

## Internacional

Ha estat internacional amb la Selecció de futbol de Gal·les. Ha jugat 69 partits internacionals.

## Referències

Chris Gunter amb la selecció gal·lesa - plantilles de navegació :
Selecció de futbol de Gal·les – Eurocopa 2016
1 Hennessey •
2 Gunter •
3 Taylor •
4 Davies •
5 Chester •
6 A. Williams (c) •
7 Allen •
8 King •
9 Robson-Kanu •
10 Ramsey •
11 Bale •
12 Fôn Williams •
13 G. Williams •
14 Edwards •
15 Richards •
16 Ledley •
17 Cotterill •
18 Vokes •
19 Collins •
20 J. Williams •
21 Ward •
22 Vaughan •
23 Church •
Seleccionador: Coleman
Selecció de futbol de Gal·les – Eurocopa 2020
1 Hennessey •
2 Gunter •
3 N. Williams •
4 Davies •
5 Lockyer •
6 Rodon •
7 Allen •
8 Wilson •
9 T. Roberts •
10 Ramsey •
11 Bale (c) •
12 Ward •
13 Moore •
14 C. Roberts •
15 Ampadu •
16 Morrell •
17 Norrington-Davies •
18 J. Williams •
19 Brooks •
20 James •
21 A. Davies •
22 Mepham •
23 Levitt •
24 Cabango •
25 Colwill •
26 Smith •
Seleccionador: Page
Selecció de futbol de Gal·les – Copa del Món de Futbol de 2022
1 Hennessey •
2 Gunter •
3 N. Williams •
4 B. Davies •
5 Mepham •
6 Rodon •
7 Allen •
8 Wilson •
9 Johnson •
10 Ramsey •
11 Bale (c) •
12 Ward •
13 Moore •
14 Roberts •
15 Ampadu •
16 Morrell •
17 Lockyer •
18 J. Williams •
19 Harris •
20 James •
21 A. Davies •
22 Thomas •
23 Levitt •
24 Cabango •
25 Colwill •
26 Smith •
Seleccionador: Page :
# Chiny

Chiny (en való Tchini) és un municipi belga de la província de Luxemburg a la regió valona. Comprèn les viles d'Izel, Jamoigne, Les Bulles, Moyen, Prouvy, Suxy, Termes, Romponcelle, Valansart, Pin, Lamouline, La Haïlleule, i Le Pont Charreau

## Enllaços externs

* Web municipal
* El Festival del Conte de Chiny
# Cesiocenopiroclor

El cesiocenopiroclor és un mineral de la classe dels òxids que pertany al grup del piroclor.

## Característiques

El cesiocenopiroclor és un òxid de fórmula química □Nb₂(O,OH)₆Cs$_1$−x (x ∼ 0.20). Presenta una combinació única d'element, sent l'únic mineral conegut amb cesi i niobi com a elements essencials. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2016. Cristal·litza en el sistema isomètric.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a les col·leccions del Museu Mineralògic Fersmann, de l'Acadèmia de Ciències de Rússia, a Moscú (Rússia), amb el número de registre: 4954/1.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a les pegmatites de Tetezantsio, al camp de pegmatites de Tetezantsio-Andoabatokely, a Betafo (Vakinankaratra, Madagascar). Es tracta de l'únic indret de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Cesiokenopyrochlore» (en anglès). Mindat. [Consulta: 4 juny 2020].
# Christian Gottlob Wilke

* Per a altres significats, vegeu «Christian Gottlob Friedrich Wilke».
Christian Gottlob Wilke (Zeitz, 13 de maig de 1786 - Würzburg, 10 de novembre de 1854) fou un teòleg protestant alemany. Pertany a el corrent de l'antiga recerca del Jesús històric iniciada per Hermann Samuel Reimarus. La tradició cristiana havia establert que l'evangeli més antic era el de Mateu. Fins i tot s'havia afirmat que l'evangeli segons Marc era un resum dels evangelis de Mateu i Lluc. Weisse i Wilke, de manera independent, en el 1838 van esbrinar que l'evangeli de Marc no era un resum de Mateu i Lluc, sinó que era anterior a ells i els va servir de font. A més, Weisse va establir la teoria de què existia una font comuna a Mateu i Lluc. Johannes Weiss, en 1890, anomenà amb la lletra Q a aquesta font (de Quelle que significa font en alemany). sorgeix així la teoria de les dues fonts: La Font Q i l'Evangeli segons Marc.

## Obres

* Der Evangelist, oder exegetische-kritische Untersuchung über das Verwandtsverhältnis der drei ersten Evangelien, Dresden/Leipzig 1838
* Die neutestamentliche Rhetorik : ein Seitenstück zur Grammatik des neutestamentlichen Sprachidioms.- Dresden (usw.): Arnold, 1843
* Die dreiköpfige Schlange, die nach der Kirche sticht : eine ernste Warnung an die Freunde und Feinde der Kirche mit Hinsicht auf das Votum des Hrn ... K. G. Bretschneider in Gotha. Leipzig: Jackowitz, 1845
* Die Frage: Kann ein protestantischer Christ mit gutem Gewissen zur römischkatholischen Kirche übertreten? : Freimüthig und gewissenhaft beantwortet von einem protestantischen Theologen. Regensburg: Manz, 1845
* Anleitung die Schriften des neuen Testaments auszulegen und zu erklären, etc. Dresden & Leipzig, 1845
* Clavis Novi Testamenti philologica : usibus scholarum et iuvenum theologiae studiosorum accommodata. Dresden 1841 (Arnold), 2 Bde.
* Biblische Hermeneutik : nach kath. Grundsätzen in streng systemat., ed. Romae 1844. Würzburg: Stahel, 1853
* Lexicon graeco-latinum in libros Novi Testamenti : usibus scholarum et iuvenum s. theologiae catholicae studiosorum accommodatum. Regensburg 1858
# Alberuela de Tubo

Alberuela de Tubo (en aragonès: Albargüela de Tubo) és un municipi aragonès situat a la província d'Osca i enquadrat a la comarca dels Monegres.
# Alberó I de Lovaina

Alberó I de Lovaina (nascut el 1070 - Lieja, 1 de gener de 1128) fou príncep-bisbe del principat de Lieja de 1123 a 1128.
Alberó era el tercer fill del comte Enric II de Lovaina i d'Adela de Tweisterbant. Son germà Godofreu va ser duc de Baixa i Alta Lorena, comte de Lovaina i marcgravi de Tuscía. Després de la mort de Frederic de Namur, la seu va quedar vacant durant gairebé dos anys nel marc de la lluita de les investidures. Va caldre esperar el Concordat de Worms del 1122 entre l'emperador Enric V i Calixt II fins que pogués nomenar-se Alberó, elegit pel capítol de la Sant Lambert.
Va fundar l'abadia de Gil l'Eremita fora les muralles de Lieja, a l'església de la qual va ser sebollit.

## Referències

* ↑ Alberdingk Thijm, Allgemeine Deutsche Biographie, Adalbero (Bischof von Lüttich), Múnic, Historische Kommission bei der Bayerischen Akademie der Wissenschaften, 1875, pàgina 179

## Vegeu també

* Llista dels bisbes de Tongeren, Maastricht i Lieja
# Ciclisme als Jocs Olímpics d'estiu de 1920 - Persecució per equips

La persecució per equips masculina fou una de les quatre proves del programa olímpic de ciclisme en pista dels Jocs Olímpics d'Anvers de 1920. La competició es va disputar entre el 9 i el 10 d'agost de 1920, amb la presència de 32 ciclistes procedents de 8 nacions.

## Medallistes

| Or | Plata | Bronze |
| ItàliaPrimo Magnani Arnaldo Carli Ruggerio Ferrario Franco Giorgetti | Regne UnitAlbert White Cyril Alden Horace Johnson William Stewart | Sud-àfricaJames Walker Sammy Goosen Henry Kaltenbrun William Smith |

## Resultats
### Quarts de final

Sèrie 1
| Posició | Ciclistes | Temps | Qual. |
| 1 | Itàlia, Arnaldo Carli, Ruggero Ferrario, Franco Giorgetti, Primo Magnani | 6:20.0 | Q |
| 2 | França, Enguerrand, Henri Habent, Courder, Lucien Faucheux | | |
Sèrie 2
| Posició | Ciclistes | Temps | Qual. |
| 1 | Bèlgica, Jean Janssens, Albert De Bunné, Charles Van Doorselaer, Gustave De Schryver | 6:18.4 | Q |
| 2 | Estats Units, Christopher Dotterweich, Anthony Young, Willie Beck, Fred Taylor | | |
Sèrie 3
| Posició | Ciclistes | Temps | Qual. |
| 1 | Regne Unit, Cyril Alden, Horace Johnson, William Stewart, Albert White | 5:23.8 | Q |
| 2 | Països Baixos, Maurice Peeters, Frans de Vreng, Pieter Beets, Piet Ikelaar | | |
Sèrie 4
| Posició | Ciclistes | Temps | Qual. |
| 1 | Sud-àfrica, Sammy Goosen, Henry Kaltenbrun, William Smith, James Walker | 5:21.0 | Q |
| 2 | Canadà, Herbert McDonald, Harold Bounsall, Norman Webster, William Taylor | | |

### Semifinals

Semifinal 1
| Posició | Ciclistes | Temps | Qual. |
| 1 | Regne Unit, Cyril Alden, Horace Johnson, William Stewart, Albert White | 5:14.0 | Q |
| 2 | Bèlgica, Jean Janssens, Albert De Bunné, Charles Van Doorselaer, Gustave De Schryver | 5:20.2 | |
Semifinal 2
| Posició | Ciclistes | Temps | Qual. |
| 1 | Itàlia, Arnaldo Carli, Ruggero Ferrario, Franco Giorgetti, Primo Magnani | 5:10.8 | Q |
| 2 | Sud-àfrica, Sammy Goosen, Henry Kaltenbrun, William Smith, James Walker | 5:17.8 | |

### Final

Itàlia va guanyar la cursa després d'una protesta pels resultats de la final. No es va celebrar cap enfrontament per la tercera posició entre Sud-àfrica i Bèlgica, ja que es van fer servir els temps de les semifinals per determinar les posicions finals.
| Posició | Ciclistes | Temps |
| 1 | Itàlia, Arnaldo Carli, Ruggero Ferrario, Franco Giorgetti, Primo Magnani | 5:14.2 |
| 2 | Regne Unit, Cyril Alden, Horace Johnson, William Stewart, Albert White | 5:13.8 |

## Referències

* Comitè Olímpic Belga. Olympic Games Antwerp 1920: Official Report (en francès), 1957.
* Wudarski, Pawel. «Wyniki Igrzysk Olimpijskich» (en polonès), 1999. Arxivat de l'original el 2008-10-14. [Consulta: 20 desembre 2009].
# Almansa (vi)

Almansa és una denominació d'origen (D.O.) de la qual la zona de producció està situada al sud-est de la província d'Albacete, en la comunitat autònoma de Castella-la Manxa . La componen 8 termes municipals (Almansa, Alpera, Bonete, Corral-Rubio, Higueruela, Foia-Gonzalo, Pétrola i la pedania de Villar de Chinchilla) tenint com a centre de la denominació al municipi d'Almansa. La denominació d'origen limita amb les províncies d'Alacant i València i amb la Regió de Múrcia.
Va obtenir la qualificació de denominació d'origen en 1964.
El 20% dels vins es venen a Espanya i el 80% s'exporten a més de 25 països.
La viticultura a la zona es remunta al segle xvi.

## L'entorn

L'altitud mitjana dels vinyers oscil·la entre els 700 i els 1.000 msnm, els sòls són calcàris, amb carbonats sota una terra vegetal fèrtil.
Els vinyers solen assentar-se sobre terres planes caracteritzades per sòls permeables, calizos i pobres en nutrients, condicions ideals per a l'elaboració de vins de qualitat.
El clima és mediterrani continentalitzat, amb una temperatura de 38º de màxima a l'estiu i 6º sota zero a l'hivern.
Les precipitacions són escasses. Durant 2016 van caure a Almansa 392,8 mm.

## Característiques dels vins

* Negres: vins de 12% volum mínim.
* Rosats: vins de 12,5% volum mínim.
* Blancs: vins d'11,5% a 13,5% volum.

## Raïms

* Garnacha tintorera (tinta).
* Cencibel (negra).
* Monastrell (negra).
* Syrah (negra).
* Forcallat (blanca).
* Macabeu (blanca).

## Cellers

* Cellers Piqueras, S.A. (Almansa).
* Cellers Almanseñas (Almansa).
* Cellers Verge de Belén (Almansa). Arxivat 2018-12-27 a Wayback Machine.
* Agrícola Santa Rosa (Almansa).
* Hisenda "L'Espino", S.L. (Almansa).
* Cellers Talaia. (Almansa).
* Agrícola Almanseña Soc. Coop. Limitada (Almansa).
* Cellers El Tanino (Foia-Gonzalo).
* Tintoralba (Higueruela).
* Cellers Cano, S.L. (Higueruela).
* Cooperativa del Camp Santa Creu (Alpera).
* Celler Devesa El Carrascal (Bonete).

## Referències

* ↑ SIAR, Servicio Integral de Asesoramiento al Regante de la Junta de Comunidades de Castilla-La Mancha.

## Vegeu també

* Llista de vins d'Espanya

## Enllaços externs

* Almansa - Lloc web oficial
* Vinos de Castilla La Mancha (castellà)
# Anacroneuria tabatae

Anacroneuria tabatae és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids.

## Hàbitat

En el seu estadi immadur és aquàtic i viu a l'aigua dolça, mentre que com a adult és terrestre i volador.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: l'estat de São Paulo (el Brasil).

## Referències

* ↑ Klapálek, 1909. Wien. ent. Ztg. 28(7/8):228.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Froehlich, 2010. Zootaxa 2365:63.
* 1 2 Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)

## Bibliografia

* Baumann, R.W., 1982. Plecoptera. A: Parker, S.P., Synopsis and Classification of Living Organisms, vol. 2. McGraw-Hill. Nova York: 389-393.
* Grimaldi, D.; Engel, M. S. Evolution of the Insects (en anglès). Cambridge University Press, 2005. ISBN 9780521821490.
* Zwick, P. Insecta: Plecoptera: phylogenetisches System und Katalog (en alemany). Walter de Gruyter, 1973. ISBN 9783110045512.
* Zwick, P., 2000: Phylogenetic System and Zoogeography of the Plecoptera. Annual Review of Entomology. Vol. 45: 709-746. «Enllaç». Arxivat de l'original el 2022-10-17. [Consulta: 21 novembre 2011].
# Anacroneuria stanjewetti

Anacroneuria stanjewetti és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids.

## Descripció

* Els adults presenten el cap de color marró i ocraci o groc, les antenes marrons, els palps marrons clars, el pronot marró, les potes marrons, les ales i llur nervadura marrons i els cercs marrons (més clars a la part basal).
* Els mascles tenen els ganxos uniformement corbats i entre 8 i 9,5 mm de llargària a les ales anteriors (entre 12,3 i 13,5 a les femelles).
* La placa subgenital de les femelles té quatre lòbuls i és de color marró clar.

## Hàbitat

En el seu estadi immadur és aquàtic i viu a l'aigua dolça, mentre que com a adult és terrestre i volador.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: el Brasil (São Paulo i Santa Catarina) i l'Argentina (les províncies de Misiones i Entre Ríos).

## Referències

* ↑ Klapálek, 1909. Wien. ent. Ztg. 28(7/8):228.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Froehlich, 2002. Proc.Biol.Soc.Wash. 115(1):93.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Estudo da fauna de Anacroneuria (Plecoptera:Perlidae) na Bacia Hidrográfica do Rio dos Sinos, Estado do Rio Grande do Sul, com dados sobre a fecundidade de Anacroneuria trimacula (portuguès)
* ↑ Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ Checklist dos Plecoptera (Insecta) do Estado de São Paulo, Brasil (portuguès)
* ↑ Perlidae Species Listing (anglès)
* ↑ Encyclopedia of South American Aquatic Insects: Illustrated Keys to Known Families, Genera, and Species in South America. Plecoptera (anglès)
* ↑ Checklist dos Plecoptera (Insecta) do Estado de São Paulo, Brasil Arxivat 2010-12-17 a Wayback Machine. (portuguès)

## Bibliografia

* Baumann, R.W., 1982. Plecoptera. A: Parker, S.P., Synopsis and Classification of Living Organisms, vol. 2. McGraw-Hill. Nova York: 389-393.
* Froehlich, 2008. A: Jin, Y., Kishimoto & Bae. Systematic Review of the Wingless Stoneflies, Scopuridae. A: Hauer, Stanford & Newell (Ed.). International Advances in the Ecology, Zoogeography, and Systematics of Mayflies and Stoneflies 130.
* Froehlich, 2010. Illiesia 6(12):171.
* Grimaldi, D.; Engel, M. S. Evolution of the Insects (en anglès). Cambridge University Press, 2005. ISBN 9780521821490.
* Zwick, P. Insecta: Plecoptera: phylogenetisches System und Katalog (en alemany). Walter de Gruyter, 1973. ISBN 9783110045512.
* Zwick, P., 2000: Phylogenetic System and Zoogeography of the Plecoptera. Annual Review of Entomology. Vol. 45: 709-746. «Enllaç». Arxivat de l'original el 2022-10-17. [Consulta: 1r desembre 2011].

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
# Cirialera vera

La cirialera vera (Salicornia fruticosa) és un arbust del gènere Salicornia dins la subfamília de les Salicornioideae de la família de les amarantàcies (Amaranthaceae).
És una planta d'entre 30 cm i 1 metre d'alçada. Té les tiges llenyoses i dretes i branques verdes i carnoses, d'uns 6 mm de gruix, dividides en articles. Les fulles són perennes, petites, carnoses, disposades a les tiges. Surten oposades i soldades formant una espècie de beina que tapa els entrenusos. Les flors són de color verdós. Són hermafrodites i molt petites, amb el periant carnós. A cada article de la part superior de les tiges ho ha 3 flors. Floreix entre els mesos de juliol i octubre. Els fruits surten tancats dins del periant, 3 a cada un dels segments florífers.
Es distribueix per tota la costa de la regió mediterrània i una part de la costa atlàntica de la península Ibèrica i de França. Habita en llocs molt salins a prop del litoral, entre els 0 i els 200 metres d'altitud. Acostuma a viure en llocs inundats per l'aigua del mar.

## Referències

* ↑ Pascual, Ramon. Guia dels arbustos dels Països Catalans. Barcelona: Pòrtic, 1990, p. 165-166. ISBN 84-7306-407-0.
* ↑ «Salicornia fruticosa» (en anglès). Plants of the World Online. Royal Botanic Gardens. Kew. [Consulta: 9 febrer 2024].
* ↑ «Banc de dades de biodiversitat de Catalunya» (en català). [Consulta: 29 gener 2016].
* ↑ «FloraCatalana.net - Arthrocnemum fruticosum». Arxivat de l'original el 2016-02-02. [Consulta: 29 gener 2016].
# Ciriaco del Llano

Ciriaco del Llano va ser un marí i militar espanyol que va lluitar amb les tropes espanyoles a la Guerra d'Independència de Mèxic.
Era capità de fragata al començar la revolució per a la independència mexicana i en agost de 1811 va participar en la seva primera campanya contra els insurgents, als que va derrotar a los Llanos de Apan, i per la qual va ser nomenat coronel. Va ser derrotat a Izúcar per Mariano Matamoros, però es va distingir en el setge de Cuautla i va ascendir a brigadier.
Va estar al càrrec de la intendència de Puebla i a la batalla de Puruarán va tornar a derrotar els insurrectes i va fer presoner a Mariano Matamoros, a qui va afusellar pocs dies després.
En 1815, com general en cap, va dirigir les tropes expedicionàries al Cerro de Cóporo, d'on es va haver de retirar després d'un atac infructuós. Va ser assetjar a Puebla per Nicolás Bravo en juliol de 1821 i finalment va fer un conveni de capitulació amb Iturbide, pel qual les seves tropes havien de ser traslladades a l'Havana, poc després va embarcar cap a Espanya.

## Referències

El contingut d'aquest article incorpora material traduït del tomo 31 de l'Enciclopedia Universal Ilustrada Europeo-Americana (Espasa), publicada abans de 1933, i per la qual cosa es troba en el domini públic.