OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Vint-i-quatre hores en la vida d'una dona

Vint-i-quatre hores en la vida d'una dona (Vierundzwanzig Stunden aus dem Leben einer Frau en alemany) és una novel·la escrita el 1927 per l'escriptor austríac Stefan Zweig. Va ser portada a la pantalla gran els anys 1944 (versió argentina), 1952 (versió anglesa), 1968 (versió francesa) i 2002 (versió francesa).

## Argument

La novel·la descriu una dona durant un únic dia de la seva vida, un dia que és, a la vegada, el més vivament meravellós i finalment el més terrible de la seva vida. La protagonista és una vídua anglesa que s'enamora del joc gairebé suïcida i imprudent d'un fracassat diplomàtic polonès, una nit a Monte Carlo. D'aquesta primera guspira d'interès en endavant, es veu immersa en la seva inestable vida plena de problemes.(Bookslut.com)

## Traduccions

* Vint-i-quatre hores de la vida d'una dona. Traducció d'Ernest Martínez Ferrando. Badalona: Edicions Proa, 1929.
* Vint-i-quatre hores en la vida d'una dona. Traducció de Jaume Vallcorba. Barcelona: Quaderns Crema, 1996.

## Vegeu també

* Literatura austríaca

## Referències

* ↑ Nicholas Lezard. «Review: Twenty-Four Hours in the Life of a Woman by Stefan Zweig | Books». The Guardian, 20-09-2003. [Consulta: 6 abril 2014].
* ↑ «Ving-quatre heures de la vie d'une femme (1968)». Film & TV Database. British Film Institute. Arxivat de l'original el 2012-10-18. [Consulta: 30 abril 2012].
* ↑ McCarthy, Todd. «24 Hours in the Life of a Woman». Variety, 21-11-2002. [Consulta: 30 abril 2012].
* ↑ James Morrison. «Stefan Zweig». Bookslut, 10-03-2014. Arxivat de l'original el 2014-07-06. [Consulta: 6 abril 2014].
# Vint-i-quatrena de cort

La Vint-i-quatrena de cort era una comissió de vint-i-quatre ciutadans elegida pel Consell de Cent barceloní per a assessorar els síndics i representants del braç reial a les Corts Catalanes. La componien vuit ciutadans, sis mercaders, cinc artistes i cinc menestrals. Sovint significava un fre a l'arbitrarietat reial tot fent valer els privilegis de viles i ciutats.

## Referències

* ↑ Referència a la composició de la Vint-i-quatrena
# Vint-i-quatrena esmena de la Constitució dels Estats Units

La Vint-i-quatrena esmena (en anglès Twenty-fourth Amendment) de la Constitució dels Estats Units prohibeix, tant al Congrés com als estats, condicionar el dret al vot en les eleccions federals al pagament d'un impost de capitació o de qualsevol altre tipus d'impost. L'esmena va ser proposada pel Congrés als estats el 29 d'agost del 1962 i va ser ratificada pels estats el 23 de gener del 1964.
Els imposts de capitació havien estat instaurats en onze estats del Sud del país, després de la denominada Reconstrucció, en el període que discorre en finalitzar la Guerra Civil Nord-americana, entre 1865 i 1877, amb la finalitat d'impedir el vot dels ciutadans d'ètnia negra. La Cort Suprema va sentenciar que les capitacions violaven la Constitució. Al temps de la ratificació de l'esmena, només cinc estats tenien una capitació encara: Virgínia, Alabama, Texas, Arkansas, i Mississipi. No obstant això, la Cort Suprema va dictaminar 6-3 en Harper v. Virginia Board of Elections (1966) que la capitació violava la Constitució per la clàusula sobre protecció igualitària.

## Text

El text de la Vint-i-quatrena esmena a la Constitució dels Estats Units diu així:
| « | (català) Secció 1. El dret dels ciutadans dels Estats Units a votar en qualsevol elecció primària o una altra elecció per a president o vicepresident, per electors per a president o vicepresident, o per a senador o representant davant el Congrés, no serà negat o coartat pels Estats Units ni cap estat per motiu de no haver pagat un impost electoral o qualsevol altre impost. Secció 2. El Congrés queda facultat per a posar en vigor aquest article mitjançant la legislació adequada. | (anglès) Section 1. The right of citizens of the United States to vote in any primary or other election for President or Vice President, for electors for President or Vice President, or for Senator or Representative in Congress, shall not be denied or abridged by the United States or any State by reason of failure to pay any poll tax or other tax. Section 2. The Congress shall have power to enforce this article by appropriate legislation. | » |

## Vegeu també

* Constitució dels Estats Units.
* Esmenes a la Constitució dels Estats Units.

## Referències

* ↑ United States Government Printing Office. «TWENTY- FOURTH AMENDMENT TO THE CONSTITUTION». gpo.gov.

## Enllaços externs

* Constitució dels Estats Units d'Amèrica (castellà).
# Vinton

«Vinton» té aquests significats:
* Vinton (Iowa)
* Vinton (Louisiana)
* Vinton (Ohio)
* Vinton (Virgínia)
* Chilcoot-Vinton, població dels Estats Units a l'estat de Califòrnia.
* Vinton Cerf, enginyer i tecnòleg nord-americà considerat un dels pares d'Internet.
# Videojoc d'acció

Un videjoc d'acció (o també joc d'acció) és un gènere de videojoc la jugabilitat del qual està centrada al voltant d'enfrontaments violents que es plasmen per cops físics, i es recorre a armes blanques o de foc. El videojoc d'acció pot ser considerat com l'equivalent al gènere de les pel·lícules d'acció i de guerra. El principal element interactiu dels videojocs d'acció és l'acte de disparar i/o també colpejar a algú. Dins d'aquest tipus de videojoc també hi ha subgèneres com el Beat 'em up, Shoot 'em up i els videojoc de plataformes, ja que tenen unes pinzellades de la jugabulitat que fan que entre gèneres i subgèneres no siguin molt diferents. Tot i que també estan a dins d'aquest gènere els videojocs d'acció en primera persona.

## Paraules i definicions clau d'un videojoc d'acció

El terme "videojoc d'acció" és sovint utilitzat pels mitjans de masses, encara que en la literatura del joc el terme ha estat apareixent en una proporció constantment creixent. El terme designa una jugabilitat molt ampla i es referix en molts subgèneres individuals, això no obstant, els videojocs d'acció solen tenir els element de:
* Violència física o en combat; pot ser combat cos a cos, armes (també amb vehicles).
* Una corba de dificultat directament es referia a la velocitat de reacció
física del jugador.
* Inclou molts desafiaments realitzats sota un límit de temps, en el qual el jugador ha de completar una tasca de pressa o pot perdre una vida o el nivell.
* El jugador controla un sol personatge en tot el joc, o un petit 'grup' de personatge que el jugador ha de dirigir en tot moment.
* Es caracteritzen en trets visuals com l'estil gràfic del joc i efectes visuals
* Una intel·ligència artificial enemiga sofisticada.
Altres elements considerats importants en els videojocs d'acció, són:
* Una desenvolupada història en què el personatge que es controla té un paper important.
* Interacció amb altres personatge dins de la trama de manera que afecten el personatge del jugador
* Elements d'estratègia i/o per torns, com controlar un grup de personatges alhora

## Subgèneres dels videojocs d'acció

La següent llista s'inclouen subgèneres que tenen una relació amb els videojocs d'acció:
* Arcade - no és un gènere però els videojocs d'acció es basen en màquines recreatives, ja que alguns dels antics són dels que posen insert coin(s).
* Acció i aventura
* Beat 'em up
* Conducció
* Acció en primera persona o Acció en tercera persona
* Shoot 'em up
* Pinball
* Plataformes
* Infiltració

## Vegeu també

* Màquina recreativa
* Videojoc d'acció i aventura
* Shoot 'em up
* Beat 'em up

## Referències

* ↑ «The Next Generation 1996 Lexicon A to Z». Next Generation (15) (Imagine Media). Mar 1996: 28–42. «Action game - A game characterized by simple action and response gameplay. ... the defining characteristic is that enemies and obstacles are overcome by 'physical' means, rather than involved intellectual problem solving.»
* ↑ Rollings, Andrew; Ernest Adams. Fundamentals of Game Design. Prentice Hall, 2006. Arxivat 2009-02-17 a Wayback Machine.
# Volta a Bèlgica femenina

La Volta a Bèlgica femenina, coneguda com a Lotto Belgium Tour, és una cursa ciclista femenina per etapes que es disputa anualment a Bèlgica des del 2012.

## Palmarès

| Any | Vencedora | Segona | Tercera |
| 2012 | Ellen van Dijk | Liesbet De Vocht | Lisa Brennauer |
| 2013 | Ellen van Dijk | Lisa Brennauer | Emma Johansson |
| 2014 | Annemiek van Vleuten | Anna van der Breggen | Thalita de Jong |
| 2015 | Emma Johansson | Amalie Dideriksen | Anna van der Breggen |
| 2016 | Annemiek van Vleuten | Marianne Vos | Lucinda Brand |
| 2017 | Anouska Koster | Ruth Winder | Marianne Vos |
| 2018 | Liane Lippert | Aude Biannic | Lotte Kopecky |
| 2019 | Mieke Kröger | Lotte Kopecky | Audrey Cordon-Ragot |
| 2020 | suspesa | suspesa | suspesa |
| 2021 | Lotte Kopecky | Ellen van Dijk | Lorena Wiebes |
| 2022 | Agnieszka Skalniak-Sójka | Shari Bossuyt | Ally Wollaston |
| 2023 | suspesa | suspesa | suspesa |

## Vegeu també

* Volta a Bèlgica

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2018-05-27 a Wayback Machine.
* Palmarès a cyclebase.nl
* Palmarès a procyclingstats.com
# Vàlvula proporcional

Una vàlvula proporcional (en anglès: proportioning valve o P-valve) és un mecanisme que es basa en un efecte estàtic per reduir la pressió d'un fluid a la seva sortida. Un exemple senzill és quan la càrrega del moll aplica una força que redueix la pressió de sortida.
Les vàlvules proporcionals s'utilitzaven freqüentment en automòbils abans de la generalització de l'ABS com a distribuïdor de frens. Es van utilitzar per reduir la pressió del líquid de frens als frens posteriors per evitar que les rodes posteriors es bloquegessin durant la frenada intensa. Els distribuïdors electrònics de força de fre s’utilitzen ara juntament amb l’ABS.
Tot i que no és un component molt costós i complex de produir, requereix, però, màquines d'alta precisió per garantir la fiabilitat i la longevitat essencials d'un sistema de frenada.

## Referències

* ↑ Fundamentals of Automotive Technology: Principles and Practice (en anglais). Jones & Bartlett Publishers, 1er août 2013.
* ↑ «À quoi sert un répartiteur de freinage ?». auto-moto.com, 29-03-2018. [Consulta: 25 maig 2019].
* ↑ Toshihiro Nishiguchi; Alexandre Beaudet «The Toyota Group and the Aisin Fire» (en anglais). MIT Sloan Management Review, Automne 1998.

## Vegeu també

* Distribució electrònica de la força del fre
# Vittabotys

Vittabotys és un gènere d'arnes de la família Crambidae. Conté només una espècie, Vittabotys mediomaculalis, que es troba a la Xina.

## Referències

* ↑ «GlobIZ search». [Consulta: 30 desembre 2018].
# Pieter Neefs el Vell

Pieter Neefs el Vell (Anvers, 1576-1656/1661) fou un pintor i dibuixant flamenc, cap de la família de pintors del mateix cognom.

## Biografia

Com els seus dos fills, Pieter Neefs el Jove i Ludovicus Neefs, es va especialitzar en la representació d'interiors d'edificis, particularment esglésies. De Pieter el Vell hi ha poques dades corroborades, tot i que se li suposa nascut l'any 1576 a Anvers, on residia la família. La influència de Hendrick van Steenwijck en la seua obra permet conjecturar que es va formar amb aquest artista, a través del qual devia conèixer els estudis de perspectiva de Hans Vredeman de Vries que tant havien impressionat al mestre. Cap al 1609 o 1610 va ingressar al Gremi de Pintors de Sant Lluc i, de llavors ençà, va manifestar el seu interès per la representació d'interiors d'esglésies gòtiques, emprant models estereotipats. Algunes d'aquestes esglésies no han pogut ésser identificades (com les de la pinacoteca Gemäldegalerie Alte Meister de Dresden) per ésser imaginàries, però en molts casos es tracta de l'interior de l'Església de Sant Pau a Anvers (Rijksmuseum d'Amsterdam). Les tonalitats suaus i les sofisticades transicions entre els espais de llum i ombra són les principals característiques del seu estil. No es coneix amb exactitud la data de la seua mort (que s'ha de situar entre el 1656 -darrer any en què hi ha dades seues- i el 1661, quan Cornelis de Bie en parla en la seua Het gulden ­cabinet -Anvers, 1661-).

## Obres destacades

* Interior d'una església a Flandes, oli, 48 x 33 cm.
* Interior d'una església flamenca, oli, 72 x 84 cm.
* El viàtic a l'interior d'una església, oli, 80 x 51 cm.
* Interior d'una església: l'ofrena, pintura sobre taula, 25 x 34 cm.
* Interior d'una església: L'ofrena, oli, 34 x 25 cm.
* Església de Flandes: la missa, pintura sobre taula, 58 x 98 cm.
* Església a Flandes o La Missa, oli, 98 x 58 cm.

## Referències

* 1 2 3 Neefs el Viejo - Museu del Prado (castellà)
* ↑ Vlieghe, Hans, 1999. Arte y arquitectura flamenca 1585-1700, Madrid, Cátedra, p. 315.

## Bibliografia

* Baudouin, Frans, «Vier afbeeldingen van net interine ver derdwenen Sint Walburgiskerk te Antwerpen», Bulletin des Musées Royaux des Beaux-Arts de Belgique, vols. xxiv-xxxvii, núms. 1-3, Brussel·les, 1985-1986, pp. 181-194.
* Branden, Frans Jozef Peter van den, Geschiedenis der Antwerpsche Schilderschool, Anvers, 1883, p. 126.
* Díaz Padrón, Matías, El siglo de Rubens en el Museo del Prado. Catálogo razonado de pintura flamenca del siglo XVII, Barcelona, Editorial Prensa Ibérica i Madrid, Museu del Prado, 1995, p. 773.

## Enllaços externs

* BBC - Your Paintings - Peeter Neeffs the Elder (anglès)
* Pieter Neeffs the Elder - National Gallery (anglès)
* Pieter Neefs the Elder - Artworks - The Athenaeum (anglès)
# Gui de Chaulhac

Gui(u) de Chaulhac nascut a Chaulhac (Losera) l'any 1298, mort prop d'Avinyó el 1368, fou un dels pares de la cirurgia. La seva obra més important fou Chirurgia Magna, la qual va ésser una obra de referència en la medicina dels darrers segles medievals.

## La seva vida

Nascut a la Marjarida, al poble de Chaulhac, va aprendre el llatí amb el rector de la parròquia. Després se n'anà a estudiar medicina a les facultats de Tolosa i de Montpeller. Havent esdevingut Magister de medicina, se n'anà a les universitats de Bolonya i de París. En aquesta etapa de la seva vida va descobrir els treballs d'anatomia dels metges grecs, jueus i àrabs. Així mateix, va perfeccionar els seus coneixements a Bolonya, mercès als mètodes de dissecció de Mondino dei Luzzi. L'any 1340, el papa Climent VI autoritzà les autòpsies públiques a Montpeller, fet que va permetre que Gui de Chaulhac pogués fer progressar els seus treballs de dissecció.
El 1344, partí a Lió, on va exercir la medicina com a canonge al monestir de Sant Just.
L'any 1348, es començà a estendre l'epidèmia de Pesta Negra a Europa. Gui de Chaulhac anà a Avinyó per a tractar la població i ésser el metge del papa Climent VI. Escapà de la malaltia i la va poder descriure d'una manera ben precisa.
A la mort de Climent VI, esdevingué el metge dels papes Innocenci VI i després Urbà V.

## Vegeu també

* Chirurgia Magna
* Josep Trueta
* Història de la Medicina
* Tibulle Desbarreaux-Bernard

## Referències

* ↑ També escrit Gui(u) de Caulh(i)ac, Gui(u) de Cauliac(h), Gui(u) de Chauliac(h), etc.)
* ↑ Guy de Chauliac; Juan Calvo ((Cirujano)) Cirurgia de Guido de Cauliaco con la glosa de Falco: Agora nueuamente corregida y emendada y muy añadida... Con un Tratado de los simples. en casa de Pedro Patricio [Mey], 1596.
# Grinevka

Grinevka - Гриневка (rus) - és un poble (un khútor) de l'óblast de Bélgorod, a Rússia. El 2010 tenia 56 habitants. Pertany al districte (raion) de Stari Oskol.

## Referències

* ↑ Летопись населённых пунктов Белгородской области: Село Котово Старооскольского городского округа Белгородской области: история [села Котово, села Терехово] / Котовская библиотека; сост. Рудакова Тамара Ивановна. — Котово: Котовская библиотека, 1996. — 75 с.
* ↑ «Храм в честь Покрова Пресвятой Богородицы (с. Федосеевка)». ИМЦ «Православное Осколье», 11-10-2012. Arxivat de l'original el 2018-06-12. [Consulta: 9 juny 2018].
# Watrange

Watrange (en luxemburguès: Walter; en alemany: Walter) és una vila i centre administratiu de la comuna de Lac de la Haute-Sûre situada al districte de Diekirch del cantó de Wiltz. Està a uns 45 km de distància de la ciutat de Luxemburg.

## Referències

* ↑ «Watrange». [Consulta: 3 octubre 2015].
# Adriers

Adriers és un municipi francès, situat al departament de la Viena i a la regió de la Nova Aquitània.
# Mareas vivas

Mareas vivas fou una sèrie de televisió emesa per la TVG a Galícia entre 1998 i 2002, creada per Antón Reixa i produïda per Voz Audiovisual i Zopilote.
Va ser el major èxit de la Televisión de Galicia i els seus personatges es van fer molt populars tant a Galícia com a Espanya, com és el cas de Luis Tosar. La sèrie va fer història per emprar una llengua popular, dialectalment pròpia del gallec de la Costa da Morte. Es va gravar principalment a Laxe, que a la sèrie pren el nom fictici de Portozás.
La sèrie es va emetre també a Telemadrid (només 9 episiodis) i a l'ETB.

## Argument

La sèrie reflecteix la realitat de Portozás, una vila marinera gallega situada a la Costa da Morte. Les trames estan relacionades amb temes de caràcter costumista, com naufragis mariners, disputes per les propietats de les terres, llegendes religioses i històriques o enfrontaments amb la vila més propera.

## Personatges

* Luís Tosar és Andrés Domínguez, jutge de Portozás.
* Isabel Blanco és María Ares, caixera del supermercat.
* Luís Zahera és Celso Álvarez Puga "Petróleo", amo del bar de la confraria de pescadors.
* Camila Bossa és Belinda Romero, immigrant dominicana.
* Sonia Castelo és Berta Díaz, metgessa.
* Mela Casal és Celia Rei, alcaldessa.
* Tuto Vázquez és Ramón Couto, constructor i cacic de la vila.
* Carlos Blanco és Ladislao Couto, advocat i fill de Ramón.
* María Louro és Paula Couto, filla de Ramón.
* Xosé Manuel Olveira "Pico" és Don Amancio, mossèn.
* Martiño Rivas és Dani.

## Enllaços externs

* Pàgina web oficial
# Jean Audran

Jean Audran (Lió, 1667- París, 1756) fou un pintor francès, germà de Benoît Audran el Vell, i tercer fill de Germain Audran. Havent après la tècnica pictòrica amb el seu pare, va ser posat sota la cura del seu oncle, el famós Gérard Audran, a París. Abans de complir la vintena ja havia esdevingut un important i reconegut gravador a causa d'una habilitat poc comú. El 1706 va ser nomenat gravador del rei, amb una pensió i apartaments als Gobelins. Fou un dels gravadors més perfeccionistes de l'època, imitant l'estil del seu oncle. Va morir el 1756. Al Museu Nacional d'Art de Catalunya es pot veure una obra seva, Entrada d'Alexandre el Gran a Babilònia, realitzada conjuntament amb Charles Le Brun. Al Museu Romàntic Can Papiol de Vilanova i la Geltrú s'hi pot veure la seva obra Le Couronnement de la Reine, realitzada conjuntament amb Jean Nattier.

## Referències

* ↑ Referència 016604-G, Catàleg online del MNAC
* ↑ Museus en línia. Catàleg online
# Villaquejida

Villaquejida és un municipi de la província de Lleó, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 1.176 | 1.110 | 1.084 | 1.040 |

## Referències

* ↑ «Provincia de León (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 2 març 2021].
# Villaquirán de la Puebla

Villaquirán de la Puebla és un municipi de la província de Burgos a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Forma part de la comarca d'Odra-Pisuerga.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 79 | 78 | 65 | 57 |
# Vorontsovo (Nijni Nóvgorod)

* Per a altres significats, vegeu «Vorontsovo».
Vorontsovo (en rus: Воронцово) és un poble de l'óblast de Nijni Nóvgorod, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 63 habitants, pertany al municipi de Iúrievski.

## Referències

* ↑ «Населённые пункты Гагинского района».
# Vulgrí III d'Angulema

Vulgrí IIII Tallaferro (+ 1181) fou comte d'Angulema de la casa dels Tallaferro. Era el fill primogènit del comte Guillem V d'Angulema tingut amb Margarida de Turena (filla del vescomte Ramon I de Turena).
Vulgrí va donar suport al seu pare a l'any el 1176 en la insurrecció contra el duc Ricard Cor de Lleó i va dirigir una banda armada que va saquejar el Poitou. Ricard Cor de Lleó va passar a l'ofensiva i els dos contingents es van trobar a finals de maig de 1176 entre Saint-Maigrin i Bouteville; el duc Ricar va aconseguir una victòria decisiva; els senyors rebels es van haver de sotmetre de manera incondicional.
El seu pare va marxar a Terra Santa el 1178 i la va confiar el comtat. Va succeir formalment al seu pare quan aquest va morir l'agost del 1179, però va governar poc temps i va morir el 1181.
Del seu matrimoni amb Elisabet, una filla d'Hug II d'Amboise (senyor d'Amboise), tenia al morir una filla de poca edat de nom Matilde (+ després de 1233). Ricard Cor de Lleó es va declarar el seu tutor, però, tanmateix, els germans, Guillem VI d'Angulema i Aimar Tallaferro, van disputar la successió. Matilde es va casar al voltant de 1189/1190 amb Hug IX de Lusignan.

## Bibliografia

* Dieter Berg: Richard Löwenherz. Wiss. Buchgesellschaft, Darmstadt 2007, ISBN 978-3-534-14511-9.

## Referències

* ↑ . William Stubbs: Gesta regis Henrici Secundi Benedictis Abbatis. a: Rolls Series 49 (1867), Volum 1, pàg. 120-121. Dieter Berg, pàg. 90
* ↑ . Ex Chronico Gaufredi Vosiensis. §72, a: Recueil des Historiens des Gaules et de la France, 12 (1867), pàg. 448, Dieter Berg, pàg. 99
# Villaró de la Torre

Villaró de la Torre és una masia situada al municipi de Riner, a la comarca catalana del Solsonès.

## Referències

* ↑ «Riner». Nomenclàtor oficial de toponímia major de Catalunya p. 742, 2003.
# Vincent Clerc

Vincent Clerc (Échirolles, 7 de maig de 1981) és un ex-jugador francès de rugbi que s'exercia com wing. És el màxim anotador de tries de la Copa de Campions amb 37.

## Selecció nacional

Va ser convocat per Les Bleus (selecció francesa) per primera vegada el novembre de 2002 per afrontar als Springboks (selecció sud-africana) i va jugar el seu últim partit en Torneig de les Sis Nacions de 2013 contra la Selecció escocesa.
En total va jugar 67 partits i va marcar 170 punts, producte de 34 tries. És el segon màxim anotador de tries en la història de la selecció francesa, només per darrere de la llegenda Serge Blanco.

### Participacions en Copes del Món

A França 2007 Les Blues eren els favorits però van caure derrotats amb l'Argentina per 12-17 i van acabar segons en el grup. En un partit memorable, van guanyar als All Blacks 20-18 (aquest va ser el pitjor mundial de Nova Zelanda). En les semifinals van enfrontar-se als vigents campions del món: els Anglesos, sent vençuts 9-14 i novament van perdre davant els Pumas 10-34 pel tercer lloc.
A Nova Zelanda 2011 els francesos van avançar a la fase final de miracle, ja que van perdre dos partits en el seu grup, van derrotar els Dracs vermells en les semifinals i van ser vençuts en la final pels amfitrions (All Blacks). Clerc va marcar 6 tries i va ser el màxim anotador del torneig, junt amb Chris Ashton.
| Mundial | Seu | Resultat | PJ | Tries |
| Copa del Món de Rugbi de 2007 | França | Quart lloc | 6 | 5 |
| Copa del Món de Rugbi de 2011 | Nova Zelanda | subcampió | 7 | 6 |

## Palmarès

* Campió del Torneig de les Sis Nacions de 2004, 2007 i 2010.
* Campió de la Copes de Campions de 2002-03, 2004-05 i 2009-10.
* Campió del Top 14 de 2007-08, 2010-11 i 2011-12.

## Referències

* ↑ Estadísticas de It's rugby (en francés)
* ↑ Perfil del jugador, L'Equipe (en francés)
* ↑ Vincent Clerc, datos y estadísticas de ESPN Scrum
* ↑ Sporting-heroes (en inglés)
# Vincent Connare

Vincent Connare (Boston, 1960) és un ex-membre de Microsoft que treballava al departament de disseny de fonts. Entre les seves creacions hi ha la font Comic Sans, i la font Trebuchet MS, tots dos insígnies de les versions actuals de Microsoft Windows i Mac OS. A més de realitzar aquests dos tipus de fonts, va crear la font Marlett, que s'ha utilitzat com a Interfície d'usuari per les icones a Microsoft Windows des de l'any 1995, i part de la creació de la font Webdings, que va ser utilitzada per primera vegada amb Internet Explorer.

## Referències

Vincent Connare, creador del Comic Sans, Trebuchet MS, Marlett i Webdings (anglès)