OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Schaurteïta

La schaurteïta és un mineral de la classe dels sulfats, que pertany al grup de la fleischerita. Anomenada així pel química alemany Werner T. Shaurte. El mineral tipus es conserva a la Universitat Tècnica de Berlin (Alemanya), a l'Escola Nacional de Mines de França així com al Museu Nacional d'Història Natural de Washington DC (EUA).

## Classificació

Segons la classificació de Nickel-Strunz, la schaurteïta pertany a «07.DF - Sulfats (selenats, etc.) amb anions addicionals, amb H₂O, amb cations de mida mitjana i grans» juntament amb els següents minerals: uklonskovita, caïnita, natrocalcita, metasideronatrita, sideronatrita, vlodavetsita, fleischerita, despujolsita, mallestigita, slavikita, metavoltina, peretaïta, lannonita, gordaïta, clairita, arzrunita, elyita, yecoraïta, riomarinaïta, dukeïta i xocolatlita.

## Característiques

La schaurteïta és un sulfat de fórmula química Ca₃Ge(SO₄)₂(OH)₆·4H₂O. Cristal·litza en el sistema hexagonal. La seva duresa a l'escala de Mohs és 2,5. Forma cristalls aciculars.

## Formació i jaciments

Es forma com a mineral secundari en les zones d'oxidació de dolomies hostes de mineralització hidrotermal polimetàl·lica. A la seva localitat tipus ha estat trobada associada a la germanita. Ha estat descrit només a la seva localitat tipus al Tsumeb, Namíbia.

## Referències

* ↑ «Schaurteite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
# Scirocco-Powell

Scirocco-Powell va ser un equip britànic de cotxes de competició que va arribar a disputar curses a la Fórmula 1.
L'escuderia va prendre part en 2 temporades diferents (1963 i 1964) disputant 7 Grans Premis amb un total de 9 presències de monoplaces a la graella de sortida.
Va debutar a la primera cursa de la temporada 1963, el GP de Mònaco.
Els vehicles van ser pilotats pels pilots Ian Burgess (en 2 ocasions), Tony Settember (en 5 ocasions) i André Pilette (en dues ocasions), no aconseguint cap d'ells finalitzar cap cursa i no assolint cap punt pel campionat del món de la F1.

## Resum

* Curses disputades: 7
* Victòries: 0
* Podiums: 0
* Punts: 0
# Scirpus

Scirpus és un gènere de plantes que consisteix en unes 120 espècies aquàtiques i herbàcies de la família de les ciperàcies. És un gènere amb distribució cosmopolita, que creix en aiguamolls i sòls humits. Algunes espècies es troben adaptades a salinitat, mitjans pantanosos, algunes prefereixen vores de canals, llacs i jaços de rius. Tenen fulles tipus gramínees, i inflorescències en espigues, freqüentment marrons. Algunes espècies (per exemple, S. lacustris) aconsegueixen altures de fins a 3 m. Unes altres, com Scirpus supinus, són molt més petites, amb sol 20 a 30 cm d'altura. Les espècies del gènere solen usar-se per combatre l'erosió del sòl. També són usades en fitoteràpia; els seus rizomes es recol·lecten a la tardor i hivern i s'assequen al sol abans de l'ús.

## Taxonomia

És un gènere de taxonomia complexa. Alguns estudis recents han determinat la creació de nous gèneres, tals com Schoenoplectus i Bolboschoenus. Les espècies de Scirpus són aliment de les larves d'algunes espècies de Lepidoptera incloent a Batrachedra cuniculata.
Algunes de les espècies són
* Scirpus acicularis Zanard. ex Parl.
* Scirpus ancistrochaetus Schuyler
* Scirpus argenteus Rottb.
* Scirpus arvensis Roxb.
* Scirpus atrocinctus Fernald
* Scirpus atrovirens Muhl.
* Scirpus campestris
* Scirpus cespitosus
* Scirpus californicus
* Scirpus cernuus
* Scirpus congdonii
* Scirpus cyperinus
* Scirpus diffusus
* Scirpus divaricatus
* Scirpus expansus
* Scirpus flaccidifolius
* Scirpus fluitans
* Scirpus georgianus
* Scirpus hattorianus
* Scirpus inundatus
* Scirpus lineatus
* Scirpus longii
* Scirpus mariqueter
* Scirpus microcarpus
* Scirpus mucronatus
* Scirpus nevadensis
* Scirpus olneyi
* Scirpus pacificus
* Scirpus pallidus
* Scirpus paludosus
* Scirpus pedicellatus
* Scirpus pendulus
* Scirpus polyphyllus
* Scirpus pumilus
* Scirpus pungens
* Scirpus radicans
* Scirpus robustus
* Scirpus supinus
* Scirpus sylvaticus
* Scirpus tabernaemontani
* Scirpus triqueter
Algunes de les espècies reassignades a altres gèneres són:
* Scirpus cernuus (sin. Isolepis cernua)
* Scirpus holoschoenus (sin. Scirpoides holoschoenus) - jonc
* Scirpus hudsonianus (sin. Schoenoplectus hudsonianus)
* Scirpus lacustris (sin. Schoenoplectus lacustris)
* Scirpus maritimus (sin. Bolboschoenus maritimus)
* Scirpus setaceus (sin. Isolepis setaceus)

## Referències

* ↑ Henry Ibbotson. A Catalogue of the Phaenogamous Plants of Great Britain: Arranged According to the Natural Orders, 1848, p. 137–.
* ↑ Irma Vila. Macrófitas y vertebrados de los sistemas límnicos de Chile. Editorial Universitaria, 2006, p. 51–. ISBN 978-956-11-1851-5.
* ↑ Gonzalo Mateo Sanz. Los nombres comunes de las plantas: Propuesta de unificación de los nombres comunes de la flora vascular del Sistema Ibérico y su entorno. Jolube Consultor Botánico y Editor, 15 gener 2017, p. 65–. ISBN 978-84-945880-2-0.
* ↑ Hong Qian; K. Klinka Plants of British Columbia: Scientific and Common Names of Vascular Plants, Bryophytes, and Lichens. UBC Press, 1998, p. 58–. ISBN 978-0-7748-0652-7.
# Sant Jaume de la Mata

Sant Jaume de la Mata és una obra del municipi de Mura (Bages) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'una construcció d'una única nau amb petits cambrils, orientada cap al mas de la Mata. De planta rectangular i coberta a doble vessant, amb un carener refet al construir-se la sagristia. La porta és emmantellada, al seu damunt s'obre un petit ull de bou i remata la façana un campanar d'espadanya ambrat amb totxo. Aquesta part frontal és arrebossada. L'aparell és força irregular tot i que les fileres de la base estan molt ben col·locades.

## Història

Està ubicada dins la propietat del mas de la Mata, encarada cap al turó de Montcau. L'historiador Ferrando i Roig situa els seus orígens entre els segles xv i xvi. Apareix citada a mitjans del segle xviii, concretament el 1755, en un document en que el bisbe de Vic concedeix indulgències a qui la visite. Pocs anys després és el Papa Climent XIII qui concedeix una butlla d'indulgència plenària (1761). Destruïda durant les Guerres Carlines, fou refeta totalment a mitjans del segle xix.
Actualment s'hi manté el culte.

## Vegeu també

* La Mata

## Referències

* 1 2 «Sant Jaume de la Mata». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 9 novembre 2015].
# Secretària Ofèlia

La Secretària Ofelia Michelínez és un personatge de ficció creat per Francisco Ibáñez en 1978 per a la seua sèrie de còmic Mortadel·lo i Filemó. La seua primera aparició va tenir lloc a la historieta Los gamberros.
És la secretària particular del Superintendent Vicent, és una dona grassa de cabells rossos i arrissats, que vesteix amb un vestit vermell molt escotat i ajustat i botes negres.
Sol ser protagonista d'una sèrie de gags recurrents:
* Sempre intenta posar-se bonica per festejar amb Mortadel·lo (i a Filemó, però a aquest en menor mesura).
* Mortadelo, tanmateix, intenta evitar-la fugint, menyspreant-la o insultant-la amb comentaris sarcàstics.
* Davant d'aquests fets, Ofèlia respon amb violència.
És freqüent que el Professor Bacteri provi algun dels seus invents amb ella, generalment amb funestos resultats.
Ofèlia també té enfrontaments amb Bacteri o el Súper.

## Referències

* ↑ Casas, Narciso. Historia y Análisis de los Personajes en el Cómic (en castellà). Bubok, 2015, p. 200. ISBN 8468661562.

## Enllaços externs

* El diccionari de Mortadelo y Filemón per Raúl Tárraga, Carlos Capacete i Víctor Martínez.
# Sant Pere de Viella

Sant Pere de Viella és una església romànica de Vilademuls (Pla de l'Estany) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Capella amb l'absis orientat a llevant. Només s'aprecien restes d'un antic absis semicircular i, a l'entrada, restes de la volta lleugerament apuntada que cobria l'única nau de l'edifici. El frontis conserva la portalada de doble arcada i una finestra de mig punt. Es conserva el campanar d'espadanya, amb dos finestrals. Tot l'edifici esta molt cobert per la vegetació. A l'arrencada de la volta per la part interior hi ha una cornisa, i en una de les pedres de la cornisa hi ha esculpides unes imatges.
Motllura esculpida: es traca d'un relleu escultòric gravat sobre un dels elements de pedra que formen la cornisa interior lateral de l'església de Sant Pere de Viella, des d'on arrancava la volta que cobria la nau. En l'escultura es poden apreciar dos rostres humans perfectament definits. La peça on estan gravats presenta símptomes clars d'haver estat forçada i excavada lateralment a fi de la seva extracció.

## Història

Capella d'origen romànic del segle xiii. Antigament hi havia hagut una graonada d'accés a l'església, avui desapareguda. Al costat sud de la capella hi havia hagut també un antic cementiri. Al costat de l'entrada es fa palesa l'existència d'una llosa sepulcral.
La capella es trobava situada a la banda meridional d'altres dues edificacions del veïnat de Viella actualment desaparegudes, i la primera notícia que se'n té data de 1276. Les persones més grans del poble no recorden que mai s'hi hagués oficiat missa, però sí que els veïns s'hi haurien reunit algunes vegades per resar el rosari. La darrera propietària de l'immoble, l'hereva del baró de Quadras, va fer-la enderrocar l'any 1991 i en va vendre les pedres de més valor. Les altres resten encara cobertes per la vegetació.

## Referències

* 1 2 3 4 «Sant Pere de Viella». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 setembre 2017].
# Asellus balcanicus

Asellus balcanicus és una espècie de crustaci isòpode pertanyent a la família dels asèl·lids.

## Distribució geogràfica

Es troba a Europa, més concretament a Macedònia del Nord.

## Referències

* ↑ Geoffroy, E. L., 1762. Histoire abrégée des insectes qui se trouvent aux environs de Paris; dans laquelle ces animaux sont rangés suivant un ordre méthodique. Tome seconde. Imprimerie de J. Durand, París, 690 pp., 22 pls. «Enllaç». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 6 juliol 2012].
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ World Marine, Freshwater and Terrestrial Isopod Crustaceans Database (anglès)
* ↑ World Register of Marine Species (anglès)

## Bibliografia

* Schotte, M., B.F. Kensley i S. Shilling, de 1995 en endavant. World list of Marine, Freshwater and Terrestrial Crustacea Isopoda. National Museum of Natural History Smithsonian Institution: Washington DC, els Estats Units.
# Chondrostoma variabile

Chondrostoma variabile és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.
Els mascles poden assolir els 35 cm de longitud total.
Es troba als rius Volga i Ural.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Berg, L.S., 1964. Freshwater fishes of the U.S.S.R. and adjacent countries. volume 2, 4a edició. Israel Program for Scientific Translations Ltd, Jerusalem, Israel.
# Barranc de Russirera

El Barranc de Russirera, és un barranc de l'antic terme de Sapeira, actualment inclòs en el terme municipal de Tremp, al Pallars Jussà.
Es forma a 908 m. alt., a la partida de Russirera, al nord-est del Mas de Gravat, per la unió dels barrancs de la Font de les Aigües, que procedeix del nord-est, i de l'Obaga Negra, que ho fa des de l'est.
Davalla cap al sud-oest deixant al sud el Mas del Gravat i el Mas dels Prats, i poc després rep per l'esquerra el barranc del Roure Sol, moment en què passa a anomenar-se barranc dels Masets.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Barranc de Sangrà

El Barranc de Sangrà, escrit també Barranc de Santgrà i que fins a la seva confluència amb la Rasa de l'Obaga de la Castellana rep també el nom de Rasa de l'Avellana, és un torrent afluent per l'esquerra de la Riera de Madrona que neix a poc menys de 200 m. al nord-est de la masia de les Petges. De direcció predominant cap a les 11 del rellotge, desguassa al seu col·lector sota el Castell de Madrona per la banda de ponent després d'haver deixat a la seva dreta les masies de l'Avellana i de Sangrà. Fa tot el seu curs pel terme municipal de Pinell de Solsonès.

## Xarxa hidrogràfica

La seva xarxa hidrogràfica, que també transcorre íntegrament pel terme municipal de Pinell de Solsonès, està constituïda per 28 cursos fluvials la longitud total dels quals suma 16.470 m.

### Afluents destacables

   * La Rasa de l'Obaga de la Castellana

## Referències

* 1 2 Institut Cartogràfic de Catalunya. Edició digital del mapa de Catalunya de l'Institut Cartogràfic de Catalunya.
* ↑ Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». www.gencat.cat. Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 01-01-2015.
* ↑ «Xarxa de rius de les conques principals de Catalunya». Arxivat de l'original el 2010-09-22. [Consulta: 13 febrer 2011].
* ↑ Les coordenades del lloc on neix, segons el web de la XRCC, són 41° 56′ 53.33″ N, 1° 21′ 14.87″ E﻿ / ﻿41.9481472°N,1.3541306°E﻿ / 41.9481472; 1.3541306
# Barranc de Roer

El Barranc de Roer és un barranc del Baix Ebre que desemboca a l'Ebre.

## Referències

* Institut Cartogràfic de Catalunya. Edició digital del mapa de Catalunya de l'Institut Cartogràfic de Catalunya.
# Avon

«Avon» té aquests significats:
* Topònims (rius). Hi ha molts rius anomenats "Avon" (Afon és "riu" en gal·lès, sovint anglesitzat en Avon), com ara:
** Riu Avon (Devon) a Anglaterra, Gran Bretanya
** Riu Avon (Hampshire) a Anglaterra, Gran Bretanya
** Riu Avon (Warwickshire) a Anglaterra, Gran Bretanya
* Topònims (altres):
** Austràlia
*** Avon (Austràlia Meridional)
** Canadà
*** Avon (Nova Brunswick)
*** Avon (Ontario)
** Estats Units
*** Avon (Alabama)
*** Avon (Carolina del Nord)
*** Avon (Colorado)
*** Avon (Connecticut)
*** Avon (Dakota del Sud)
*** Avon (Illinois)
*** Avon (Indiana)
*** Avon (Maine)
*** Avon (Massachusetts)
*** Avon (Minesota)
*** Avon (Montana)
*** Avon (Nova York)
*** Avon (Ohio)
*** Avon (Pennsilvània)
*** Avon (Utah)
*** Avon (Wisconsin)
** França
*** Avon (Deux-Sèvres), municipi del departament de Deux-Sèvres
*** Avon (Sena i Marne), municipi del departament de Sena i Marne
** Regne Unit
*** Comtat d'Avon, antic comtat d'Anglaterra
* Empreses i productes
** Avon Products, empresa de cosmètics.
** Rolls-Royce Avon, motor d'avió.
# BET

«BET» té aquests significats:
* la lletra bēt, és la segona lletra de l'alfabet fenici;
* la lletra bet, és la segona letra del alfabet hebreu
* BET fou l'acrònim de Borkou-Ennedi-Tibesti, una divisió administrativa del Txad abolida el 2008, que ocupava un terç del país.
# Barranc de la Canal (Conca de Barberà)

El barranc de la Canal és un curs d'aigua de la Conca de Barberà, de breu recorregut, que neix a uns 730 m d'altura, a uns 2 km a l'est de Conesa. Es dirigeix a l'oest vers aquesta població, i, poc abans d'arribar-hi, travessa la carretera T-243 (Conesa - província de Lleida). Un cop a Conesa, recull les aigües de la riera de les Hortes i del barranc de les Codines, perdent el seu nom i formant el riu Seniol, afluent del riu Corb, a uns 690 m d'altitud.

## Referències

* ↑ «Barranc de la Canal (Conca de Barberà)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Badr al-Jamalí

Badr al-Jamalí (àrab: بدر الجمالي, Badr al-Jamālī) (vers 1012-1094) fou un general i visir fatimita.
Era un esclau armeni de l'emir sirià Jamal-ad-Dawla ibn Ammar. Va ocupar diversos càrrecs a Síria i per dues vegades fou governador de Damasc però la severitat del seu govern fou rebutjat per les tropes acostumades a governants menys exigents. Després fou comandant d'Acre i va combatre a les tropes de Màlik-Xah. S'havia creat una guàrdia d'armenis i les tropes li eren absolutament lleials.
En un moment de greu crisi de l'estat, Badr al-Jamalí fou cridat al Caire pel califa fatimita Al-Mústansir (1073) amb l'objectiu inicial d'apartar als generals turcs del control que exercien al govern. Badr al-Jamalí va matar en un parany a tots els generals turcs i llavors fou nomenat generalíssim (amir al-juyuix), jutge i predicador suprem i finalment visir.
Badr al-Jamalí va pacificar la capital, va restablir l'orde a la zona del delta fluvial primer a la part oriental i després a la part occidental; Alexandria va haver de ser ocupada per assalt; llavors es va dirigir a l'Alt Egipte, on les tribus àrabs tenien el control i encara que amb dificultats va restablir el poder de l'estat. A Síria, en canvi, la situació ja era molt difícil i no la va poder capgirar; Damasc fou ocupada pels seljúcides el 1076 i a l'any següent el general seljúcida Atsiz va aparèixer fins a la rodalia del Caire on finalment fou rebutjat per Badr.
Va atacar Damasc tres vegades (1078/1079, 1083/1084 i 1089/1090). Va haver de sufocar diverses revoltes a Egipte, fins i tot una organitzada pel seu propi fill.
Va morir el març/abril del 1094 amb més de 80 anys. Ja només conservava un reduït nombre de ciutats de Síria, a la part sud. El va succeir en tots els seus càrrecs i honors el seu fill al-Àfdal ibn Badr al-Jamalí.

## Bibliografia

Encyclopaedia of Islam, Brill Publishers, Leiden, s.v. «Badr al-Djamālī».
# Barranc de les Cases

«Barranc de les Cases» té aquests significats:
# Balhae

Balhae (698–926) (en alfabet hangul: 발해, en xinès: 渤海, en rus: Бохай o Пархэ) va ser un regne multiètnic format pels Goguryeo i la tribu Mohe que ocupà Manxúria i el nord de la península de Corea, posteriorment a la caiguda de Goguryeo. Va existir durant el Període dels estats del Nord i del Sud amb el període Silla Unificat.
En el seu màxim, Balhae ocupà parts de Manxúria, el territori actualment rus de krai de Primórie i el nord de Corea. Balhae el va destruir l'exèrcit Kitan el 926 i la majoria del seu domini el va absobir la Dinastia Liao i la dinastía Goryeo.
El primer registre sobre Balhae apareix al Llibre de Tang que tracta de la seva història des de 941 fins al 945.
El regne de Balhae va ser el darrer estat de la història de Corea en tenir un territori important dins Manxúria, per això, les dinasties coreanes continuaven considerant que eren les successores dels Goguryo i de Balhae.

## Referències

* ↑ Compendium of the Five Dynasties 五代會要(Wudai Huiyao): ... 高麗別種大舍利乞乞仲象
# Balgach

Balgach és un municipi del cantó de Sankt Gallen (Suïssa), situat al districte de Rheintal.

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
# Banda Scotts Valley

La banda Scotts Valley d'indis pomo de California, també coneguts com a Banda Scott's Valley d'indis pomo de la ranxeria Sugar Bowl és una tribu reconeguda federalment de pomo i wailaki al comtat de Lake (Califòrnia).

## Estatut tribal

El govern federal dels Estats Units va terminar les relacions amb els pomo de Scotts Valley, però la tribu va recuperar el seu reconeixement federal el 1991. Els aproximadament 96 membres inscrits viuen al comtat de Lake. Porten a terme negocis des de Kelseyville i Lakeport (Califòrnia).

## Reserva

L'antiga reserva de la tribu pomo Scotts Valley, la ranxeria Sugar Bowl, fou eliminada pel govern dels Estats Units, de manera que actualment la tribu està tractant de reconstruir la seva base de terra. Han comprat terra en un fideïcomís federal a North Richmond (Califòrnia) on han aconseguit l'aprovació per a construir el Casino Sugar Bowl.
Actualment la tribu està intentant aconseguir sis parcel de terra amb un total de 29,87 acres (120.900 m²) en fideïcomís federal.

## Referències

* 1 2 3 California Indians and Their Reservations. Arxivat 2009-03-11 a Wayback Machine. San Diego State University Library and Information Access. 2009 (consultat 27 juliol 2009)
* ↑ Reynolds, Jerry. "Pombo rides again against off-reservation gaming." Indian Country Today. 10 setembre 2008 (consultat 27 juliol 2009)
* ↑ Scotts Valley Band of Pomo Indians Fee-To-Trust and Gaming Development Project Environmental Impact Statement. (consultat 27 juliol 2009)
# Baltasar Esteller i Ferran

Baltasar Esteller i Ferran (Vinaròs, 9 de novembre de 1755 - 6 de març de 1819) fou un polític valencià. Membre de la petita noblesa urbana, fou comandant de la milícia honrada de Vinaròs i membre de la junta governativa de la ciutat quan esclatà la Guerra del Francès. Tot i haver tingut una conducta sospitosa en no fugir de casa seva quan els francesos ocuparen la ciutat, el 1810 fou elegit diputat a les Corts de Cadis. A les Corts Espanyoles fou membre de la comissió d'agricultura i en la d'Hisenda en substitució de Juan Polo y Catalina. També figura com un dels signants de la Constitució espanyola de 1812.
El seu ideari s'aproxima al liberalisme moderat i fou escollit novament diputat suplent a les Corts de 1813. El 1815 fou escollit síndic de l'ajuntament de Vinaròs i el 1818 regidor municipal.

## Enllaços externs

* Biografies de polítics valencians Arxivat 2006-02-14 a Wayback Machine.
* Biografia Arxivat 2012-06-28 a Wayback Machine. a cadiz2012.es
* Diputats valencians a Cadis Arxivat 2013-07-13 a Wayback Machine.
# Ballerbek

El Ballerbek (en baix alemany Ballerbeek) és un petit riu de l'estat de Slesvig-Holstein a Alemanya. Més amunt, després de desaparèixer en tubs sota terra, canvia de nom i es diu Burbek.
Neix a Halstenbek prop del carrer Bahnhofstraße i desemboca al Düpenau a la frontera amb el barri Thesdorf de Pinnbarg. Via el Düpenau, el Mühlenau i el Pinnau desguassa a l'Elba i al mar del Nord. El 2008, el regidor de medi ambient d'Halstenbek va anunciar un projecte d'excavar les parts entubades i de renaturalitzar les ribes fins a la desembocadura al Düpenau. També es parla de restaurar la connexió natural amb el llac Krupunder See, la qual va ser tallada al segle passat.
* El riu prop dels ferrocarrils S3, R60 i R70
* Estany al Ballerbek
* Resclosa al Ballerbek

## Referències i enllaços

* ↑ Earthtools
* ↑ Flussgebietsgemeinschaft Elbe (FGG Elbe), Arbeitsgemeinschaft für die Reinhaltung der Elbe, Fließgewässer im Elbeeinzugsgebiet Arxivat 2012-01-31 a Wayback Machine.
* ↑ Rainer Burmeister, Vitalkur für Ballerbek und Bürbek al diari Hamburger Abendblatt del 20 de març de 2008 (Traducció: Cura vital pels rius Ballerbek i Burbek)
* ↑ Rainer Burmeister, Biotope geplant: Halstenbek will zurück zur Natur al diari Hamburger Abendblatt del 3 de febrer de 2009 (Traducció: Es planeja un biòtop, Halstenbek vol tornar cap a la natura)