OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cartaginès

«Cartaginès» té aquests significats:
* Cartaginès, gentilici de la ciutat de Cartago
* Imperi Cartaginès, antic imperi dominat per la ciutat de Cartago
* Cartaginesos o púnics, poble semita del qual formaven part els habitants de Cartago
# Castell d'Alfàndec

El castell d'Alfàndec o castell de Marinyén està situat al terme municipal de Benifairó de la Valldigna (la Safor, País Valencià). Conegut a la Valldigna com a «castell de la Reina Mora» per una llegenda que diu que des d'aquest es va tirar al precipici una reina mora. De construcció àrab, la seua situació al cim d'un inaccessible turó el feia inaccessible fins fa uns anys, quan es va habilitar un sender que permet arribar-hi amb relativa facilitat.
El lloc on es troba el castell va ser habitat des de l'edat de bronze. Descrit ja en temps del Cid Campeador com un «castrum sarracenum in monte magno», era el centre protector i recaptador dels impostos dels habitants de la vall d'Alfàndec (avui anomenada Valldigna). Del castell depenien les alqueries habitades per camperols lliures i propietaris de les seues terres, amb una forta organització tribal, per tindre un origen de parentiu comú tots els que les habitaven. Aquestes alqueries eren Massalalí, Alcudiola, Ràfol, Alfulell, l'Ombria, la Xara, Simat, Benifairó i Tavernes, de les quals només perviuen les tres últimes.
Sota les construccions medievals, es conserven restes d'un poblat de l'edat del bronze. Els vestigis principals d'aquest castell són la porta de l'albacar, la torre de l'homenatge i la finestra per on diu la llegenda que es va llançar la reina mora. En aquestes restes predomina l'arquitectura dels segles xiii i xiv. Entre aquestes ruïnes s'han trobat monedes romanes i un petit tresor de monedes de Jaume I. També hi romanen alguns llenços i una capella gòtica dels segles xiv-xv.
El març del 2020 entra a la llista roja del Patrimoni Valencià, pel seu alt risc d'esfondrament. El 2022 es finalitzen unes obres d'emergència.

## Enllaços externs

* Documentació del castell segons la Conselleria de Cultura.
* Imatge del castell Arxivat 2007-01-27 a Wayback Machine..
* El castell de la Reina Mora.
* Els castells de la Safor... en l'oblit.
* Llista roja del patrimonio

## Referències

* ↑ «Inventari General del Patrimoni Cultural Valencià».
* ↑ Monumenta Comunitat Valenciana : anuario de patrimonio cultural.-- N. 1 (dic. 2008), p. 335, Paterna (Valencia) : Anuarios Culturales, D.L. 2008. ISSN 1889-1853
* ↑ «El Castell de la Reina Mora entra en la 'lista roja' de Patrimonio por peligro de derrumbe». Las Provincias, 27-03-2020 [Consulta: 28 març 2020].
* ↑ «El Consell denegó a Benifairó el permiso para limpiar la maleza del Castell de la Reina Mora». Las Provincias, 28-03-2020 [Consulta: 28 març 2020].
* ↑ «Benifairó culmina las obras de emergencia en el castillo de Marinyén». Safor Guía, 28-01-2022 [Consulta: 31 gener 2022].
# Casa del Firal, 23 (Olot)

La Casa del Firal, 23 és una obra d'Olot (Garrotxa) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Casa entre mitgeres situada al Passeig d'en Blay. Disposa de planta baixa i dos pisos superiors. El primer té una àmplia balconada amb dos portes d'accés emmarcades per quatre pilastres amb pronunciades volutes. El segon pis presenta balcons decorats amb flors i petxines. Les baranes de la casa varen ser fetes de fosa.

## Història

Els inicis i primera configuració del Firal (Passeig d'en Blay) daten de finals de segle xv i principis del segle xvi, coincidint amb l'expansió de la ciutat cap al Nord-est. L'any 1842 es realitza el primer projecte de remodelació realitzat per J. Massanés. L'any 1848 s'urbanitza el passeig, essent aquest un dels primers projectes d'enjardinament de la ciutat. L'any 1878 foren trets els dos rengles d'arbres per tal de substituir-los pels quatre rengles actuals. Avui és el centre principal de relació cívica i popular de la vila.

## Referències

* 1 2 3 «Casa del Firal, 23». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 23 setembre 2016].
# Castell de Sant Blai

El castell de Sant Blai és un castell de Tivissa (Ribera d'Ebre) declarat bé cultural d'interès nacional.

## Descripció

Al cim del Coll del Ventall s'hi conserven restes de murs que es corresponen amb les ruïnes d'un castell àrab. Només queda en peu la base, feta de pedra irregular lligada amb morter. Estan construïts entre la roca del turó, sota el qual hi ha l'ermita de Sant Blai.

## Història

Castell termenat documentat el 1174. Té un ampli domini visual sobre Prades, Siurana, el Priorat i la Ribera d'Ebre des de Garcia a Miravet, i la Terra Alta.
Mr. Peter Scales, arabista i historiador anglès, testimonia: "Són restes àrabs. El primer pis de la torre té forma rectangular de 9 m. x 5 m.; la muralla té 2 m de gruix."

## Referències

* 1 2 3 «Castell de Sant Blai». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r setembre 2015].

## Enllaços externs

* «Castell de Sant Blai». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# .info

.info és un domini de primer nivell genèric d'Internet que forma part del sistema de dominis d'Internet i està previst per a les pàgines web informatives, encara que el seu ús no està restringit. Va ser part de l'anunci de l'ICANN el 2000, amb el qual es van llançar set nous dominis de nivell superior (gTLD). Els set nous gTLDs, seleccionats d'entre més de 180 propostes, van ser creats per treure pressió al molt saturat domini .com.

## Referències

* ↑ «Top-Level Domains (gTLDs)». [Consulta: 18 desembre 2014].
* ↑ «ICANN | Archives | Top-Level Domains (gTLDs)». [Consulta: 10 novembre 2018].
Domini de primer nivell genèric :
Actuals :
Proposats :
Llista de dominis de primer nivell territorial :
# ...Y el demonio creó a los hombres

... y el Demonio creó a los hombres és una pel·lícula en blanc i negre coproducció de l'Uruguai i l'Argentina dirigida per Armando Bó sobre el seu propi guió que es va estrenar el 10 de novembre de 1960 i que va tenir com a protagonistes a Isabel Sarli, Armando Bo, Horacio Priani i Maruja Roig. En aquesta pel·lícula Isabel Sarli diu la seva famosa frase: "¿Qué pretende de mí?".

## Sinopsi

Una bella dona es refugia en una illa i és assetjada constantment per homes de diversos tipus.

## Repartiment

* Isabel Sarli
* Armando Bo
* Horacio Priani
* Maruja Roig
* Mario Casado
* Aníbal Pardeiro
* Alejandro del Castillo
* Pablo Moret
* Ana Moreno
* Brenda Trillo
* María Esther Corán
* Santiago Pedemonte
* Marcel Chanet
* Coco Martínez
* Miguel Paparelli
* Ana Moreno
* Alberto Weschelberger
* Sancho García
* Claudia Lapacó
* Victor Bo

## Comentaris

Rolando Rivieri va comentar a revista Platea:
| « | ”Aquest film és, sens dubte, el primer intent filosòfic seriós de la pantalla nacional. Una espècie de neoexistencialismo angoixant que parteix des de diferents i desconcertants angles per a cristal·litzar una tesi…Magdalena queda prestament en roba interior, i dansa felina i sensual mentre el seu espòs procura parar esment a Sartre..” | » |
Clarín dijo:
| « | ”Fals escàndol. Film primari. Ritme desmaiat.” | » |
Per la seva part Manrupe i Portela escriuen:
| « | ”Fulletó amb pretensions bíbliques de la primera etapa Bó-Sarli, interessant en la seva realització rudimentària i avançament de l'estil definitiu del director.” | » |

## Referències

* Manrupe, Raúl. Un diccionario de films argentinos (1930-1995) pàg. 631)2. Buenos Aires, Editorial Corregidor, 2001. ISBN 950-05-0896-6.

## Enllaços externs

* Informació sobre ...Y el demonio creó a los hombres a cinenacional.com
* ...Y el demonio creó a los hombres a YouTube
# 1145

El 1145 (MCXLV) fou un any comú començat en dilluns del calendari julià.

## Esdeveniments

* Invasió de la península Ibèrica pels almohades.

## Naixements

* València: Ibn Jubayr, escriptor andalusí.
# 1148
## Esdeveniments

* 31 de desembre - Tortosa (el Baix Ebre): Ramon Berenguer IV culmina la conquesta de la ciutat al califa almoràvit al-Muzaffar.

## Naixements

* El Papa Honori III

## Referències

* ↑ Virgili, Antoni «Els aragonesos en la conquesta del Baix Ebre (1148-1212)*». Recerques, 62, 2011, pàg. 37. ISSN: 0210-380X.
# Carnisser cendrós

El carnisser cendrós (Strepera versicolor) és una espècie d'ocell de la família dels artàmids.

## Hàbitat i distribució

Habita boscos i zones amb arbres del sud d'Austràlia Occidental, Austràlia Meridional, Nova Gal·les del Sud, Victòria, extrem nord-oest de Victòria, Tasmània i illes a l'estret de Bass.

## Referències

* ↑ «Carnisser cendrós». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/02/2021(català)
# Symphurus civitatium

Symphurus civitatium és un peix teleosti de la família dels cinoglòssids i de l'ordre dels pleuronectiformes que viu a l'Atlàntic occidental (des de Carolina del Nord fins a Texas) en bàdies i aigües poc pregones.

## Referències

* ↑ Froese, Rainer; Torres, Armi G. «Symphurus civitatiu Ginsburg, 1951 Offshore tonguefish» (en anglès). Fishbase. [Consulta: 2 febrer 2020].
# Bande noire

La Bande noire (Banda negra) va ser un grup de pintors francesos de la dècada de 1890 que van utilitzar una paleta més fosca i més rica que la majoria dels seus contemporanis impressionistes, apuntant a una fusió estilística de l'impressionisme amb el realisme cru o malenconiós associat amb pintors com Gustave Courbet. També es coneixien com els Nubians per diferenciar-los del grup conegut com el Moviment nabí.
La Bande noire va rebre el seu nom després que el pintor Charles Cottet exhibís una pintura anomenada The Burial al Saló de París de 1894. A més de Cottet, els artistes més significatius d'aquest grup van ser Lucien Simon, Émile-René Ménard, René-Xavier Prinet, i André Dauchez. Altres artistes afins van ser Walter Gay, Gaston La Touche, i Constantin Meunier.

## Referències

* 1 2 Turner (ed.), Jane. The Grove Dictionary of Art: From the Renaissance to Impressionism. Macmillan, 2000, p. 32.
* ↑ Van Santvoort, Linda, Jan De Maeyer, and Tom Verschaffel. Sources of regionalism in the nineteenth century: Architecture, art, and literature. Vol. 9. Leuven University Press, 2008, p. 170.
# Clarias nebulosus

Clarias nebulosus és una espècie de peix de la família dels clàrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sri Lanka.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Scopoli J. A. 1777. Introductio ad historiam naturalem, sistens genera lapidum, plantarum et animalium hactenus detecta, caracteribus essentialibus donata, in tribus divisa, subinde ad leges naturae. Prague. Introd. Hist. Nat. . i-x + 1-506.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Teugels, G.G. 1992. Clariidae, p. 468-495. A C. Levêque, D. Paugy, i G.G. Teugels (eds.) Faune des poissons d'eaux douces et saumâtres d'Afrique de l'Ouest Tom 2. Coll. Faune Tropicale núm 28. Musée Royal de l'Afrique Centrale, Tervuren, Bèlgica i O.R.S.T.O.M., París, França.
# Harald Blåtand

Harald I o Harald Blåtand ("Gran Home Bru", mal interpret com "Dent Blava"), mort en 986, va ser rei de Dinamarca aproximadament des de 958 fins a la seva mort, i rei de Noruega al voltant de 970. Promotor de la difusió del cristianisme a Dinamarca, és venerat com a sant per diverses confessions cristianes.

## Biografia

Va succeir els seus pares, Gorm el Vell (rei de Jutlàndia), i Thyra Danebod (suposada esposa de Harold Klak, jarl de Jutlàndia). A principis del segle x els vikings dominaven el nord d'Europa establint regnes governats per clans familiars amb un rei al capdavant; el d'Harald va ser el primer cas conegut d'un rei escandinau que traspassava el poder al seu fill, ja que anteriorment a la mort d'un rei, altres grans homes lluitaven entre si pel poder. El seu nom va ser aviat conegut a tota Escandinàvia i va esdevenir un important personatge del nord d'Europa. Fou anomenat ‘Blåtand', ‘Blå’ per la seva pell bruna i pèl fosc, i ‘tand' que significa gran home; no obstant això en traduir el malnom a l'anglès, ‘Blåtand' es va interpretar com a Bluetooth ("dent blava"), encara que també conten que aquest nom se li va atribuir per haver patit eritroblatosi fetal, malaltia que hauria fet que alguna de les seves dents tingués un color blavós.
Va establir el leidang, un sistema de defensa costanera, l'any 955. La gran fita de Harald va ser la conversió al cristianisme d'aquests països nòrdics. En l'any 960, el rei Harald va rebre la visita d'un sacerdot enviat pel poble germànic per a convèncer-lo que únicament existia un sol Déu que vivia en el cel i era cristià i no nou com creien els vikings. Harald ‘Blåtand' va desconfiar del sacerdot i li va dir que si aquest Déu existia podria protegir-lo quan ell li posés un ferro roent a la mà. Miraculosament el sacerdot no va sofrir cap mal i des d'aquest instant Harald va ser batejat i convertit al cristianisme, obligant tot el seu regne a abraçar la fe cristiana. La majoria dels súbdits no van abandonar les seves anteriors creences. Harald Bluetooth va morir cap al 986, presumiblement a les mans del seu fill Sven Tveskæg, que conqueriria Anglaterra l'any 1013.
Diverses sagues nòrdiques l'identifiquen com fundador de la germandat de mercenaris coneguda com a Jomsvikings.

## Ús del malnom a la telefonia

Onze segles després, la companyia Ericsson anomenà Bluetooth a una nova tecnologia en memòria d'Harald, que va unificar Dinamarca i Noruega i va posar fi a l'era vikinga després d'haver llegit el llibre The long ships, de Frans G. Bengtsson. A l'inici de l'any 2000, el ‘Bluetooth Special Interest Group (SIG)’, format per importants empreses com Nokia, Ericsson, 3Com, Lucent, Microsoft, Motorola, To-shiba, IBM i Intel va llançar un logotip que juga amb la «H» i la «B», les inicials del rei Harald Bluetooth.

## Referències

* ↑ Jones, Gwyn. A History of the Vikings (en anglès). Oxford University Press, 2001, p. 121. ISBN 9780192801340.
# La Adrada

La Adrada és un municipi de la província d'Àvila, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. El 2023 tenia 2.739 habitants.

## Referències

* ↑ «Castilla y León (Spain): Municipalities in Provinces» (en anglès), 3 gener 2024. [Consulta: 14 juliol 2024].
# La Industrial Alicantina

La Industrial Alicantina fou una empresa valenciana del sector de l'alimentació que es va desenvolupar a la ciutat d'Alacant en el segon quart del segle xix.
Va ser fundada al barri de Sant Blai en la dècada de 1870 pels germans Ribera Guarner i Román Bono Guarner com a fàbrica de xocolataa unes cases construïdes deu anys abans davant l'estació d'Alacant per José María Tato per tal d'allotjar els treballadors del ferrocarril, raó per la qual el carrer s'anomenà carrer de Tato. En acabar-se el segle xix es va fer càrrec de la fàbrica Román Bono Guarner i va ampliar el negoci a la salaó i altres productes alimentaris, alhora que va tenir un paper actiu en portar l'enllumenat elèctric al barri de Sant Blai.
A la mort de Román Bono es van fer càrrec de l'empresa els seus fills Román i Antonio Bono Luque (aquest darrer futur alcalde d'Alacant). Des de 1928 l'empresa es va dedicar al sector dels transports. Es va consolidar en el transport de productes petroliers i canvià el nom pel d'«Hijos de Román Bono Guarner», alhora que canviava la seu social al carrer Rioja. La fàbrica se'ls va quedar petita i la varen enderrocar. A la mort d'Antonio Bono Luque el nou propietari fou seu el fill Román Bono Marín.

## Referències

* ↑ Vidal Olivares, Javier; Usó i Arnal, Joan-Carles «Datos básicos para la reconstrucción histórica de la burguesía de Alicante durante la Restauración (1875-1900)» (en castellà). Anals de la Universitat d'Alacant. Historia Contemporánea, 1986, pàg. 195. DOI: 10.14198/AnContemp.1986.5.08. ISSN: 0212-5080.
* ↑ Vidal Tur, Gonzalo. Alicante, sus calles antiguas y modernas (en castellà). Alacant: Gráficas Vidal-Leuka, 1974. ISBN 84-400-7275-9.
* ↑ La histórica firma de los Bono Guarner, ante el cierre de cuatro de sus cooperativas de transportes, alicanteplaza.es, 9 de maig de 2019

## Enllaços externs

* Cromos de la Industrial Alicantina a todocoleccion.net
* La calle (del) Tato a alicantevivo.org
# Abdulaziz Al-Anberi

Abdulaziz Al-Anberi (àrab: عبد العزيز العنبري) (Kuwait, 3 de gener de 1954) és un exfutbolista kuwaitià de la dècada de 1980.
Fou internacional amb la selecció de futbol de Kuwait amb la qual participà a la Copa del Món de futbol de 1982.
Pel que fa a clubs, destacà a Kuwait SC.

## Referències

* ↑ Abdul Al Anbari Fitxa i estadístiques a la FIFA
* ↑ 1982 FIFA World Cup Spain Arxivat 2011-10-07 a Wayback Machine.
* ↑ Abdulaziz Al-Anberi a National-Football-Teams.com (anglès)
# Teodor Cantacuzè

Teodor Cantacuzè és el nom dels següents personatges:
* Teodor Cantacuzè (segle XII)
* Teodor Cantacuzè (segles XIV i XV)
# Tele2 Arena

El Tele2 Arena (també anomenat Stockholmsarenan) és un estadi multiusos amb sostre retràctil situat a la ciutat d'Estocolm, Suècia És utilitzat habitualment per a la pràctica de futbol i esdeveniments artístics i té una capacitat de 28.000 espectadors per a partits de futbol. És l'estadi local dels clubs Djurgårdens IF i Hammarby IF, que actualment juguen a la primera divisió sueca Allsvenskan.

## Referències

* ↑ (anglès) Tele2 Arena, Facts about the arena
# Talp oriental

El talp oriental (Talpa levantis) és una espècie de mamífer de la família dels tàlpids. Viu a Bulgària, Rússia i Turquia.

## Referències

Espècies vivents de la família dels tàlpids :
Regne Animalia · Embrancament Chordata · Classe Mammalia · Infraclasse Eutheria · Superordre Laurasiatheria · Ordre Eulipotifles :
Subfamília Scalopinae :
Subfamília Talpinae :
Subfamília Uropsilinae :
Categoria :
# Tariel Dadiani

Tariel Dadiani fou mtavari de Mingrèlia del 1794 al 1794 i després el 1802. El 1793 va deposar el seu germà Mamuka II Dadiani, però al cap d'un any va ser deposat per l'hereu legítim Grigol Dadiani. Es va rebel·lar el 1802 i va enderrocar Grigol, però en el contraatac va ser derrotat i mort. Es va casar amb una filla de Simó II Gurieli, mtavari de Gúria.

## Referències

* Assiatiani, Nodar; Bendianachvili, Alexandre. Histoire de la Géorgie. París: Harmattan, 1997. ISBN 2-7384-6186-7.

## Enllaços externs

* Dinastia Dadiani Arxivat 2011-08-11 a Wayback Machine..
* Genealogia
# Tarik Chaoufi

Tarik Chaoufi (Azrou, 26 de febrer de 1986) és un ciclista marroquí. Del seu palmarès destaca la victòria a l'UCI Àfrica Tour de 2012, així com un campionat nacional en ruta.

## Palmarès

* 2009
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Egipte
** Vencedor d'una etapa al Tour dels Aeroports
* 2010
** 1r al Challenge de la Marxa Verda-Gran Premi Al Massira
** Vencedor d'una etapa al Tour de Mali
** Vencedor d'una etapa al Tour de Ruanda
* 2011
** Vencedor d'una etapa a la Volta al Marroc
* 2012
** 1r a l'UCI Àfrica Tour
** Campió del Marroc en ruta
** 1r al Challenge de la Marxa Verda-Gran Premi Sakia El Hamra
** 1r s les Les Challenges Phosphatiers-Challenge Khouribga
** 1r al Challenge del Príncep-Trofeu del Príncep
** Vencedor d'una etapa a la Volta al Marroc
** Vencedor d'una etapa a la Tropicale Amissa Bongo
* 2014
** 1r al Challenge del Príncep-Trofeu de la Casa Reial

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Teatre Arniches

«Teatre Arniches» té aquests significats:
* Teatre Arniches (Alacant), encara en actiu. Es troba a l'Avinguda de Aguilera,1 d'Alacant.
* Teatro Arniches (Madrid), ja tancat. Posteriorment Cine Bogart, ja clausurat també.
# The Fan

The Fan és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Otto Preminger, inspirada en la comèdia homònima d'Oscar Wilde, creada el 1892. Estrenada el 1949, el film de Preminger és, d'altra banda, un remake del film L'Éventail de Lady Windermere (mut d'Ernst Lubitsch, de 1925.

## Argument

En un Londres devastat pels bombardejos de la postguerra, una vella senyora, Mrs. Erlynne, ajuda a la subhasta d'un ventall que li havia pertangut. Desitjaria recuperar-lo: el subhastador li atorga un termini de vint-i-quatre hores per establir la prova de les seves al·legacions. Mrs. Erlynne va doncs al domicili d'una de les seves antigues relacions, Lord Darlington. Amb l'ajuda de quatre flash-back, la pel·lícula reconstitueix el passat dels esposos Windermere, de Lord Darlington, de Lord Lorton i de Mrs. Erlynne i de les seves complexes relacions. En el transcurs de la seva entrevista amb Lord Darlington, Mrs. Erlynne li revela que és la mare de Lady Margaret Windermere. Havia salvat la seva filla d'una situació molesta en el transcurs de la qual aquesta arriscava ser compromesa. En senyal de gratitud, Lady Windermere li va llegar el seu ventall. Extremadament trastornat per allò de què s'assabenta, Darlington convida Mrs. Erlynne a sopar.

## Repartiment

* Jeanne Crain: Lady Margaret Windermere
* Madeleine Carroll: Sra. Erlynne
* George Sanders: Lord Darlington
* Richard Greene: Lord Windermere
* Martita Hunt: duquessa de Berwick
* John Sutton: Cecil Graham
* Hugh Dempster: Lord Augustus Lorton
* Richard Ney: James Hopper
* Virginia Mc Dowall: Lady Agatha
I, entre els actors que no surten als crèdits :
* George Beranger: L'ajudant de Philippe
* Tempe Pigott: Sra. Rudge

## Referències

* ↑ «The Fan». The New York Times.
# The Dirty Mac

The Dirty Mac va ser un grup format per John Lennon, Eric Clapton, Keith Richards i Mitch Mitchell que en Lennon va reunir únicament per l'enregistrament de l'especial de televisió dels The Rolling Stones anomenat The Rolling Stones Rock and Roll Circus. Van enregistrar-lo l'11 de desembre del 1968, sent la primera vegada des que es van crear els Beatles, en què Lennon, encara al grup, va tocar en públic sense ells. El nom, una invenció de Lennon, era un joc a partir de Fleetwood Mac, llavors molt populars al Regne Unit.

## Membres

* John Lennon – veu, guitarra (The Beatles)
* Eric Clapton – guitarra (Cream)
* Mitch Mitchell – bateria (The Jimi Hendrix Experience)
* Keith Richards – baix (The Rolling Stones)

### Músics addicionals

* Ivry Gitlis – violí
* Yoko Ono – veu a "Whole Lotta Yoko"

## Referències

* ↑ Mike Segretto. The Who FAQ: All That's Left to Know About Fifty Years of Maximum R&B. Backbeat, 1 març 2014, p. 304–. ISBN 978-1-4803-9253-3.
* ↑ Robin Bell. The History of British Rock and Roll: The Psychedelic Years 1967 - 1969. Robin Bell, 20 juny 2017, p. 291–. ISBN 978-91-981916-8-4.
# Teatre Victòria

«Teatre Victòria o Teatro Victoria» té aquests significats:
* Teatre Victòria (Barcelona), teatre a l'Avinguda del Paral·lel de Barcelona
* Teatro Victoria (Blanca) a Blanca (Múrcia)
* Teatro Victoria (Madrid) de Madrid
* Teatro Victoria (Montsó) de Montsó (província d'Osca)
* Teatro Victoria (Talavera de la Reina) a la província de Toledo
* Teatro Victoria (Santa Cruz de Tenerife) a Santa Cruz de Tenerife