OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Magnó

El magnó és una quasipartícula generada per una excitació col·lectiva de l'estructura d'espín dels electrons en un cristall. Des del punt de vista ondulatori en mecànica quàntica, un magnó pot ser considerat com una ona d'espín quantitzada. Els magnons porten una quantitat fixa d'energia i de quantitat de moviment de l'estructura cristal·lina, i tenen espín-1 és a dir són bosons (vectorials).
El concepte de magnó va ser introduït el 1930 per Felix Bloch per tal d'explicar la reducció de la magnetització espontània en un imant de ferro. A una temperatura de zero absolut, un imant de Heisenberg assoleix l'estat d'energia més baixa, en el qual tot els espíns atòmics (i per tant, tots els moments magnètics) estan alineats en la mateixa direcció. Quan augmenta la temperatura, més i més espins comencen a girar aleatòriament augmentant l'energia interna i reduint la magnetització neta. Si hom considera l'estat perfectament imantat a zero temperatura com l'estat de buit de l'imant, l'estat de temperatura baixa amb uns quants espíns desalineats pot ser considerat com un gas de quasipartícules, en aquest cas de magnons. Cada magnó redueix l'espín total al llarg de la direcció de magnetització d'una unitat de ħ (constant de Planck) i la magnetització d'un valor γħ, on γ és la fracció giromagnètica. Aquest fet portà a Bloch a derivar la llei de dependència de la temperatura de magnetització espontània:
$M(T)=M_{0}(1-(T/T_{C})^{3/2})$.
La teoria quantitativa dels magnons, com a ones d'espín quantitzades, va ser desenvolupada per Theodore Holstein, Henry Primakoff (1940), i Freeman Dyson (1956). Utilitzant el segon formalisme de quantització van demostrar que els magnons es comporten com a quasiparticles feblement interactuants, obeint l'estadística de Bose–Einstein (bosons).
La detecció experimental directa dels magnons, via difusió inelàstica de neutrons dins la ferrita, fou aconseguida el 1957 per Bertram Brockhouse. D'aleshores ençà, els magnons han estat detectats en ferromagnets, ferrimagnets, i antiferromagnets. El comportament dels magnons pot ser estudiat amb una varietat de tècniques de difusió. Els magnons es comporten com un gas de Bose amb potencial químic nul. Les ones d'espín poden ser excitades amb microones tot creant magnons addicionals, fora de l'equilibri, que termalitzen en fonons. A una densitat crítica donada, es forma un condensat, evidenciat per l'emissió de microones monocromàtiques. Aquesta font de microones pot ser controlada amb un camp magnètic aplicat.

## Vegeu també

* Fonó

## Referències

* C. Kittel, Introducció a la Física de l'Estat Sòlid, 7a edició (Wiley, 1995). ISBN 0-471-11181-3.
* F. Bloch, Z. Physik 61, 206 (1930).
* T. Holstein, H. Primakoff, Phys. Rev. 58, 1098 (1940). En línia
* F. J. Dyson, Phys. Rev. 102, 1217 (1956). En línia
* B. N. Brockhouse, Phys. Rev. 106, 859 (1957). En línia
* J. van Kranendonk, J. H. van Vleck, Rev. Mod. Phys. 30, 1 (1958). En línia
* T. Nikuni, M. Oshikawa, A. Oosawa, H. Tanaka, Phys. Rev. Lett. 84, 5868 (1999). En línia
* A.V. Kimel, Un. Kirilyuk, T.H. Rasing, Laser & Photon Rev. 1, No. 3, 275–287 (2007). En línia Arxivat 2013-01-05 at Archive.is
# Mainstream Rock Tracks

Mainstream Rock Tracks és una llista de Billboard de les cançons més reproduïdes en les ràdios mainstream, una categoria que inclou emissores que radien principalment música rock però que no són de rock modern (o alternatiu), que són explicades en Modern Rock Tracks.

## Història

La llista va començar el 21 de març de 1981, com a part de Billboard. Originalment es deia Rock Tracks, i anava acompanyada dels Rock Albums, que va desaparèixer el 1984 (tot i que una nova llista va ser introduïda recentment amb el mateix nom). Abans d'això, Billboard no comptabilitzava en una llista específica les cançons de rock. El més semblant a això era l'Album Radio Action que esmentava alguns àlbums (però no cançons) que rebien molta difusió en emissores d'Album Oriented Rock. El Rock Tracks llistava originalment 60 cançons. La primera cançó número u va ser «I Can't Stand It», d'Eric Clapton.

## Referències

* ↑ «Billboard Rock Albums». Arxivat de l'original el 2007-08-09. [Consulta: 21 novembre 2015].
# Loud and Dangerous: Live from Hollywood

Loud and Dangerous: Live from Hollywood és un àlbum de música en directe de L.A. Guns.

## Cançons

* No Mercy
* Sex Action
* Never Enough
* Over The Edge
* Rock N' Roll Outlaw (Coberta de Rose Tattoo)
* Nothing Better To Do
* Hellraisers Ball
* One More Reason
* Electric Gypsy
* Ballad Of Jayne
* Rip And Tear
* Don't Look At Me That Way
DVD:
* Hollywood's Burning
* It Don't Mean Nothing

## Formació

* Phil Lewis: Veus
* Stacey Blades: Guitarra
* Adam Hamilton: Baix
* Steve Riley: Bateria
# Loudaya

Loudaya (en àrab الوداية, al-Wudāya; en amazic ⵍⵓⴷⴰⵢⴰ) és una comuna rural de la prefectura de Marràqueix, a la regió de Marràqueix-Safi, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 33.767 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Maimac

Maimac o Maismac (en francès Meymac) és un municipi francès del departament de la Corresa, a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 2.411 | 2.410 | 2.434 | 2.523 | 2.796 | 2.623 | 2.643 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Serge Vialle | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana a lemosin.net i toponímia de la Corresa.
# Maimaga

Maimaga (en rus: Маймага) és un poble de la república de Sakhà, a Rússia, que el 2018 tenia 136 habitants, pertany al districte de Namtsi.

## Referències

* ↑ «Село Воин - карта, подробное описание - СахаГИС». Arxivat de l'original el 2019-11-07. [Consulta: 7 ноября 2019].
# Manuel Antonio Cange

Manuel Antonio Cange (Luanda, 25 de desembre de 1984), anomenat Locó, és un exfutbolista angolès de la dècada de 2000.
Fou internacional amb la selecció de futbol d'Angola.
Pel que fa a clubs, destacà a Primeiro de Agosto i Petro Atlético.

## Partits internacionals

Selecció de futbol d'Angola :
| Any | Partits | Gols |
| 2003 | 1 | 0 |
| 2005 | 5 | 0 |
| 2006 | 14 | 1 |
| 2007 | 9 | 0 |
| 2008 | 8 | 1 |
| 2009 | 3 | 0 |
| Total | 40 | 2 |

## Referències

* ↑ Manuel Armindo Morais Cange "Locó" - International Appearances
* ↑ Manuel Antonio Cange a National-Football-Teams.com (anglès)
# Manuel Andreu Tarragó

Manuel Andreu Tarragó (Barcelona, 1944 - 26 de desembre de 2016) fou un militant obrer i veïnal. Format en la Joventut Obrera Catòlica (JOC), Manuel Andreu ha estat com membre del comitè d'empresa d'Indo, empresa on treballa com a delineant, i ha presidit l'Associació de Veïns del Poblenou en dues ocasions (1994-1998 i 2004), i la Federació de l'Associació de Veïns de Barcelona entre el 1998 i el 2004. És també militant d'Acció Catòlica Obrera- -ACO-CR-.

## Referències

* ↑ DDAA. Enciclopèdia, El Poblenou en 135 veus. Arxiu Històric del Poblenou, 2005, p. 14.
# Luc d'Aude

Luc d'Aude o Luc és una vila a la regió d'Occitània i al departament de l'Aude, districte (o arrondissement) de Limós, i cantó de Coisan, a la vora del riu Aude. Té uns 200 habitants. Està a 235 metres d'altitud. El terme té unes 750 hectàrees. L'església parroquial és dedicada a Santa Leocàdia. Queden les restes d'una antiga via romana i una torre anomenada de Castilló, del segle xiii, que fou la residència dels bisbes-comtes d'Alet. Prop del riu Aude hi ha les grutes de Cascabel.
La vila s'esmenta com a Luco el segle ix, i més tard Lucho, Lhaco o encara Luco. El nom occità Luc d'Aude va durar fins al 1781 en què va prendre la forma francesa de Luc sur Aude.
# Luixutsid

Luixutsid (també xwəlšucid, dxwləšúcid, Puget Salish, Puget Sound Salish, Skagit-Nisqually) és un idioma o continu dialectal de diversos grups amerindis Salixà de l'actual estat de Washington. Luixutsid és un membre de dues divisions principals del grup de l'Idioma Salixà, Salixà Costaner i Salixà de l'Interior.
Luixutsid, com el seu veí Twana, està en el subgrup de la Salixà de la Costa Sud de la família de llenguatges Salishan. L'idioma va ser parlat per moltes persones de la regió del Puget Sound, incloent als Duwamish, Suquamish, Tribu de l'Illa Squaxin, Nisqually, i Puyallup en el sud i els Snohomish, Skagit, i els Swinomish en el nord.

## Subdivisions

Luixutsid consisteix en dos grups dialectals que poden dividir-se en subdialectes:
* Luixutsid septentrional
** Snohomish (en Tulalip)
** Skagit-Swinomish (en el riu Skagit i l'illa de Whidbey)
** Sauk-Suiattle (en els rius Sauk i Suiattle)
* Luixutsid Meridional
** Skykomish
** Snoqualmie
** Suquamish
** Duwamish
** Muckleshoot (en els rius Green i White)
** Puyallup
** Nisqually
** Sahewamish
La divisió en els grups Septentrional i Meridional està basada en el vocabulari i en els patrons d'entonació. De forma més precisa, els dialectes formen una clina.

## Una mica de vocabulari
### Vocabulari sobre el Salmó del Luixutsid Meridional
#### ačədádxʷ

    una paraula que cobreix tots els salmons del Pacífic i algunes espècies de truita.

#### sác’əb

    Chinook o Rei

#### x̌ʔəwádxʷ

    Salmó Rojo

#### sq’ə́čqs

    Salmó Platejat

#### ƛ’xʷáy

    Salmó Chum

#### hədúʔ

    Salmó Rosat

#### qíw’x̌

    dipterodones de cap platejat

#### pədkʷəxʷic

    la temporada del Salmó Platejat

#### sc’áy’t

    brànquies

#### ɬičáʔa

    xarxes

#### ɬičaʔalikʷ

    xarxa de pescar

#### ʔálil tiʔíɬ ƛ’usq’íl

    temporada de fresi

#### skʷəlúb

    grassa corporal

#### sč’ət’šáds

    aleta dorsal

#### t’áltəd

    ganivet de filetejar

#### sq’wəlús

    peix assecat per emmagatzemar

#### səlúsqid

    caps de peix

#### qəlx̌

    freses seques de salmó

#### ƛ’ə́bƛ’əbqʷ

    freses fresques

#### sɬúʔb

    Salmó Chum sec

#### sxʷúd$^z$əʔdaliɬəd

    pescat amb una gran quantitat de greix corporal

#### xʷšábús

    lleugerament fumat

## Enllaços externs

* Lushootseed.net Arxivat 2017-09-12 a Wayback Machine.
* Ethnologue report for language code: LUT
# Marc Livi Drus Libó

Marc Livi Drus Libó (en llatí: Marcus Livius Drusus Libo) va ser un magistrat romà del segle i aC que va ser cònsol l'any 15 aC.
Sembla que era fill de Luci Escriboni Libó, però va ser adoptat per Marc Livi Drus Claudià i a partir de llavors adoptà el seu nom, incorporant el seu cognom de naixement. Com a conseqüència, Lívia Drusil·la, emperadriu i esposa d'August, era la seva adoptiva. D'altra banda, la seva tia Escribònia, germana del seu pare, era la primera esposa d'August, de manera que les seves connexions familiars eren privilegiades.
Va ser edil curul probablement el 28 aC, poc abans de l'acabament del Panteó, i segurament és la persona que Plini el Vell diu que va organitzar uns jocs a Roma quan l'arquitecte Valeri d'Òstia va construir un teatre cobert. Va ser cònsol l'any 15 aC.
Hi ha una moneda de plata rara de Drus Libó que conté a l'anvers un cap nu, suposadament el seu cap, que per altres seria el del seu pare adoptiu. Al revers hi ha una cadira curul, entre cornucòpies i branques d'oliver, amb la llegenda «M. LIVI DRUSUS LIBO, L. F.», encapçalada per les paraules «Ex. S.C.».
El seu fill Luci Escriboni Libó Drus va ser un dels conspiradors contra Tiberi.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Londres: Walton and Maberly, 1841, p. 1082-1083.
# Lymphad

Una lymphad, també anomenada galera, és una figura que s'utilitza principalment en l'heràldica escocesa. La paraula prové del gaèlic escocès long fhada, que significa un vaixell llarg.
Es tracta de la representació d'un vaixell d'un sol pal amb una vela i propulsat per rems, col·locat navegant. A més del pal i els rems, consta de tres penons i una cistella. El color de les veles i els penons es poden esmaltar per separat. A més, la cistella pot estar cremant o s'hi pot representar una tripulació.
Aquesta figura però no es limita només a les armes escoceses, exemples destacats en són l'escut d'armes de Nova Zelanda o la bandera de Nova Brunswick entre d'altres.

## Banderes

* Bandera del Consell de les Hèbrides Exteriors, Escòcia
* Bandera de Nova Brunswick, Canadà
* Bandera de Gżira, Malta
* Bandera de Dunedin, Nova Zelanda
* Bandera de Wellington, Nova Zelanda
* Bandera de Lisboa, Portugal

## Escuts d'armes

* Escut d'armes dels comtes feudals d'Arran, Escòcia
* Comtat històric d'Inverness, Escòcia
* Escut d'armes del ducat d'Argyll, Escòcia
* Escut del clan MacDonell of Glengarry, Escòcia
* Escut de Sir Lachlan Maclean, Escòcia
* Escut d'armes de Somerville-McAlester of Loup and Kennox, Escòcia
* Escut d'armes del clan MacDougall (a partir de 1737)
* Escut d'armes del comtat feudal d'Orkney, Escòcia
* Divisa heràldica del Bute Pursuivant of Arms, Escòcia
* Escut d'armes del duc d'Abercorn, Irlanda
* Escut de Nova Zelanda
* Escut de Lisboa, Portugal

## Referències

* ↑ Boutell, Aveling, Charles; Steven, Thomas. Heraldry: ancient and modern. Including Boutell's Heraldry, ed. and revised, with additions (en anglès). Oxford University, 1873 [Consulta: 24 febrer 2023].
* ↑ «Lymphad» (en anglès). Book Of Traceable Heraldic Art. [Consulta: 24 febrer 2023].
# Lyme

«Lyme» té aquests significats:
* Lyme Regis, població del West Dorset a Anglaterra
* Lyme (Nova Hampshire)
* East Lyme, població dels Estats Units a l'estat de Connecticut
* Old Lyme, població dels Estats Units a l'estat de Connecticut
# Madame Bovary (pel·lícula de 1949)

Madame Bovary és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Vincente Minnelli i estrenada el 1949, adaptació de la novel·la homònima de Gustave Flaubert de 1857. El 1950, la pel·lícula va rebre una nominació a l'Oscar a la millor direcció artística per a Cedric Gibbons, Jack Martin Smith, Edwin B. Willis i Richard Pefferle.

## Argument

Gustave Flaubert passa a disposició judicial per haver escrit Madame Bovary, una obra jutjada immoral. Explica la seva novel·la davant el tribunal i es converteix en l'advocat de la seva heroina.

## Repartiment

* Jennifer Jones: Emma Bovary
* Van Heflin: Charles Bovary
* Louis Jourdan: Rodolphe Boulanger
* James Mason: Gustave Flaubert
* Alf Kjellin (als crèdits, Christopher Kent): Léon Dupuis
* Gene Lockhart: J. Homais
* Frank Allenby: Lheureux
* Gladys Cooper: Madame Dupuis
* John Abbott: L'alcalde Tuvache
* Henri Letondal: Guillaumin
* George Zucco: Dubocage
* Paul Cavanagh: El marquès d'Andervilliers
* Edith Evanson: La Mare superiora
* Eduard Franz: Rouault
* Ellen Corby: Felicite

## Producció

La pel·lícula era un projecte dels estudis Metro-Goldwyn-Mayer i Lana Turner havia de ser la protagonista, però l'embaràs la va obligar a retirar-se i Jennifer Jones va ser escollida per al paper principal. El rodatge es va realitzar des de mitjan de desembre de 1948 fins a mitjans de març de 1949 i la pel·lícula es va estrenar l'agost següent.

## Nominacions

* Oscar a la millor direcció artística 1950 Cedric Gibbons, Jack Martin Smith, Edwin B. Willis i Richard Pefferle

## Madame Bovary i el cinema

* Madame Bovary: la novel·la de Gustave Flaubert apareguda el 1857.
Altres adaptacions al cinema:
* Madame Bovary és la versió de Jean Renoir estrenada el 1933.
* Madame Bovary és la versió de Claude Chabrol estrenada el 1991.

## Referències

* ↑ «Madame Bovary (1949)» (en anglès). The New York Times, n.d.. Arxivat de l'original el 18 d’octubre 2012. [Consulta: 8 gener 2010].
* ↑ The New York Times. Madame Bovary (en anglès). The New York Times.
* ↑ «Madame Bovary» (en anglès). [Consulta: 4 juny 2018].
# Mare de Déu del Carme de Moià

La Mare de Déu del Carme és la capella de la comunitat de les Germanes Carmelites de la Caritat, anteriorment de les Germanes Josefines de la Caritat, a la vila de Moià, a la comarca del Moianès. És una església mitjana, de la mida d'una casa, integrada en el nucli de la vila de Moià, al Carrer del Palau.

## Referències

* ↑ GAVÍN, Josep M. "Bages 5". A: Inventari d'esglésies. Barcelona: Artestudi Edicions i Arxiu Gavín, 1979. ISBN 84-85180-18-6
# Mare de Déu del Carme de Nevà

La Mare de Déu del Carme de Nevà és una capella de Toses (Ripollès) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Aquesta capella al segle xviii va passar a ser l'església parroquial en substitució de la de Sant Cristòfol. Destaca el campanar de torre quadrada amb coberta a quatre vessants. Al costat dret de l'entrada del temple trobem una creu en baix relleu que procedeix, presumptament, de les runes càtares dels afores del poble. A l'interior podem veure un dels pocs exemples de decoració litúrgica del XVIII que es conserven a Ribes.

## Referències

* ↑ «Mare de Déu del Carme de Nevà». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 11 maig 2021].
# Lécera

Lécera és un municipi d'Aragó, situat a la província de Saragossa i enquadrat a la comarca del Camp de Belchite.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 1998 | 1999 | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2008 |
| 1009 | 879 | 860 | 850 | 837 | 828 | 829 | 786 | 777 | 776 | 758 | 736 |

## Personatges il·lustres

* Amadeu Foz i Tena, metge.
# Léaupartie

Léaupartie és un municipi francès situat al departament de Calvados i a la regió de Normandia. L'any 2007 tenia 68 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Léaupartie era de 68 persones. Hi havia 36 famílies de les quals 16 eren unipersonals (16 dones vivint soles i 16 dones vivint soles), 12 parelles sense fills, 4 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 53 habitatges, 33 eren l'habitatge principal de la família, 19 eren segones residències i 1 estava desocupat. 52 eren cases i 1 era un apartament. Dels 33 habitatges principals, 24 estaven ocupats pels seus propietaris, 6 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 3 estaven cedits a títol gratuït; 2 tenien dues cambres, 4 en tenien tres, 10 en tenien quatre i 17 en tenien cinc o més. 29 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 23 habitatges hi havia un automòbil i a 6 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Léaupartie el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 4 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 12 |
| 8 | 50 a 54 | 8 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 4 | 40 a 44 | 0 |
| 0 | 35 a 39 | 4 |
| 0 | 30 a 34 | 4 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 4 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 46 persones, 28 eren actives i 18 eren inactives. De les 28 persones actives 24 estaven ocupades (14 homes i 10 dones) i 4 estaven aturades (4 dones i 4 dones). De les 18 persones inactives 5 estaven jubilades, 2 estaven estudiant i 11 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 3 establiments que hi havia el 2007, 2 eren d'empreses de construcció i 1 d'una empresa d'hostatgeria i restauració.
L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era un paleta.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Léaupartie a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Léaupartie a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Lébedevo

Lébedevo (en rus: Лебедево) és un poble de l'óblast de Saràtov, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 79 habitants. Pertany al districte municipal d'Engels.

## Referències

* ↑ «МБОУ «ООШ п. Лощиный». Историческая справка о селе». Arxivat de l'original el 2016-03-06.
* ↑ «Указ Президиума ВС РСФСР от 19 октября 1984 года: О ПЕРЕИМЕНОВАНИИ НЕКОТОРЫХ НАСЕЛЕННЫХ ПУНКТОВ В САРАТОВСКОЙ ОБЛАСТИ». Arxivat de l'original el 2016-03-07.
# Mars 1M

Mars 1M va ser una sèrie de dues naus espacials no tripulades que es van utilitzar en la primeres missions soviètiques per explorar Mart. Van ser les primeres missions del programa Mars. Els mitjans occidentals van anomenar la nau espacial "Marsnik", un mot creuat de Mars i Spútnik.

## Naus

Mars 1M No.1, conegut a l'oest com a Marsnik 1, Mars 1960A i Korabl 4, va ser destruït en un error de llançament el 10 d'octubre de 1960. El 1962, l'Administrador de la NASA James E. Webb va informar al Congrés dels Estats Units que la NASA creia que la missió era un intent de sonda de sobrevol de Mart. Alguns científics soviètics implicats amb el programa en aquell moment van declarar el desconeixement d'aquesta missió, afirmant que només el segon llançament va ser una missió de Mars intencionada. No obstant, V. G. Perminov, el principal dissenyador de la nau espacial planetària a l'oficina de disseny de Lavochkin, afirma que aquesta missió estava destinada efectivament per a Mart i era idèntica a la missió posterior.
Mars 1M No.2, conegut a l'oest com a Marsnik 2, Korabl 5 i Mars 1960B, va ser llançat el 14 d'octubre de 1960.
Ambdues naus espacials Mars 1M van ser llançades en coets Molniya. La tercera etapa no provada no va funcionar bé en ambdós vols com la cavitació en les línies de combustible va impedir que els motors desenvolupessin un empenta adequada i, com a resultat, ni les naus van aconseguir la seva òrbita d'estacionament geocèntrica inicial. La Mars 1M No.2 va arribar a una altitud de 120 km abans de la reentrada.
El primer ministre soviètic Nikita Khrusxov havia planejat portar les maquetes de les sondes de Mart per exhibir-les en la seva visita a l'ONU aquell mes, però a mesura que els dos llançaments van fracassar, es van quedar embalats.

## Referències

* ↑ Wade, Mark. «Mars 1M». Encyclopedia Astronautica. [Consulta: 26 agost 2010].

## Enllaços externs

* The Soviet Mars program, Professor Chris Mihos, Case Western Reserve University
* The beginnings of planetary exploration, Andrew J. LePage, The Space Review, Oct 11 2010. Includes details about launch failures.
# Gainesville

«Gainesville» té aquests significats:
* Gainesville (Alabama)
* Gainesville (Florida)
* Gainesville (Geòrgia)
* Gainesville (Missouri)
* Gainesville (Nova York)
* Gainesville (Texas)
* Gainesville (Virgínia)
# Ilypnus

Ilypnus és un gènere de peixos de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Taxonomia

* Ilypnus gilberti (Eigenmann & Eigenmann, 1889)
* Ilypnus luculentus (Ginsburg, 1938)

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ Ginsburg, I., 1938. Eight new species of gobioid fishes from the American Pacific coast. Allan Hancock Pacific Expedition 1932-1940, Los Angeles, v. 2 (no. 7): 109-121.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ AQUATAB.NET
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Dictionary of Common (Vernacular) Names (anglès)

## Enllaços externs

* uBio (anglès)