OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Comtat de Buren

El comtat de Buren fou una jurisdicció feudal independent dels Països Baixos. Era una senyoria de la que s'esmenta com a senyor al comte Frederic de Hohenstaufen vers el 1060, el qual va deixar tres fills, Frederic, Otó i Lluís. Alguns dels senyors es van dir Alard. Alard II va morir vers 1263, i el va succeir el seu fill Otó II que va morir vers el 1309. Alard III fou després senyor. Alard IV va concedir drets de ciutat a Buren el 1395. El seu successor fou Alard V.
Amb Joan de Buren es va extingir la casa senyorial i la seva filla Elisabet es va casar amb Gerard II de Culemberg i foren els pares de Maria Adeleida a la que es va cedir el comtat quan es va casar vers el 1464 amb Frederic, germà de Joan III d'Egmont (vegeu comtat d'Egmont) que d'aquesta manera fou senyor de Buren. El 1492 la senyoria fou elevada a comtat. El 1551 va passar per matrimoni a la Casa d'Orange-Nassau però fou confiscada per Felip II. Espanya la va cedir el 1640 als jesuïtes. La casa d'Orange va recuperar el títol el 1713 i encara està entre els de la casa reial dels Països Baixos.

## Senyors i comtes de Buren

* Frederic de Hohenstaufen vers 1060
* Successió incerta
* Alard I
* Otó I mort vers 1230
* Alard II vers 1230-1263
* Otó II vers 1263-1309
* Alard III 1309-1315
* Lambert vers 1315-després de 1329
* Alard IV 1329-1361
* Alard V 1361-1406
* Joan 1406-1439
* Elisabet 1439-1451
* Gerard (II) de Culemberg vers 1439-1464
* Maria Adeleida de Culemberg 1464-1471
* Frederic d'Egmont (espòs) 1464-1521 (primer comte)
* Floris de Buren 1469-1539
* Maximilià de Buren 1539-1548
* Anna de Buren 1548-1558
* Guillem d'Orange 1551-1584
* Felip Guillem 1584-1618
# Comtat de Brixey

El comtat de Brixey fou una jurisdicció feudal del Sacre Imperi Romanogermànic sorgit amb territoris que havien estat del comtat de Chaumont i que després de la seva incorporació al comtat de les Ardennes (segona meitat del segle X) va esdevenir jurisdicció separa adquirint títol comtal quasi un segle després (meitat del segle XI). Es creu que hi havia algun tipus de parentiu entre els antics comtes de Chaumont i els comtes de Brixey i els de Reynel, per l'ús en aquestes famílies del nom Odelric que es troba a la família de comtes de Chaumont (un fill d'Hug).
El primer comte que s'esmenta fou Aimó que subscrivia una carta del 1036. A l'obituari de Saint-Mansuy es registra la seva mort un 2 de novembre vers el 1072. Va deixar un fill de nom Odelric que el va succeir a Brixey; apareix en carta de l'11 d'octubre de 1101 i va morir vers el 1102. Es va casar amb Matilde de Reynel, filla d'Odelric III comte de Reynel. El seu fill Pere, que va fundar l'abadia de Rangeval, ja no porta el títol comtal. Era mort el 1141 i fou el tronc dels senyors de Bourlemont.

## Llista de comtes

* Aimó vers 1035-1072
* Odelric 1072-1102

## Referències

* ↑ «UPPER LOTHARINGIA NOBILITY». [Consulta: 27 abril 2019].
# Colonització de Ceres

Ceres ha estat proposat com un dels possibles objectius de colonització humana al sistema solar intern.

## Condicions físiques

Ceres és un planeta nan que es troba al cinturó d'asteroides, compost per al voltant d'un terç de la massa de tot el cinturó i és el sisè cos més gran del sistema solar intern tant en massa com en volum. Té forma esfèrica, i una gravetat superficial del 2,8% que la de la Terra. La seva superfície és aproximadament d'1,9% a la de la terra ferma del nostre planeta, equivalent a la regió de l'Argentina. Les observacions indiquen que acull una gran quantitat d'aigua congelada, voltant d'1/10 de l'aigua total que hi ha als oceans de la Terra. El flux d'energia solar de 150 W/m ² (en periheli), que és nou vegades més petita que la del nostre planeta, segueix sent suficient com per a la instal·lació d'energia solar.

## Emplaçament estratègic

Sent el cos més gran del cinturó d'asteroides, Ceres podria esdevenir la base principal i transport central per al futur de la infraestructura de la mineria dels asteroides, permetent transportar recursos minerals més llunyans a Mart, la Lluna i la Terra.
La seva colonització també es convertiria en un pas en el camí de la colonització d'altres cossos del sistema solar, com ara dels satèl·lits de Júpiter. Del fet de la seva baixa velocitat de fuga combinada amb grans quantitats d'aigua congelada, podria servir com una font d'aigua, combustible i oxigen per proveir les naus.
L'establiment d'una colònia permanent a Ceres podria ser precedit per la colonització de la Lluna o Mart. Com a conseqüència del semimajor eix de Mart, Ceres té finestres de llançament més freqüents a / des de l'espai cislunar a / de Mart, i el temps de viatge és menor. És més eficient en energia per al transport dels recursos de la Lluna o Mart per a Ceres, que des de la Terra. De fet, el transport des de Mart o des de la Lluna cap a Ceres té més eficiència energètica que fins i tot el transport des de la Terra a la Lluna.

## Problemes potencials

* Ceres manca de camp magnètic.
* Ceres no disposa d'una atmosfera.
* Ceres té una gravetat superficial molt baixa.
* Ceres rep relativament poca radiació solar.
* Delta-v de l'espai cislunar és més gran que Mart

## Vegeu també

* Colonització espacial

## Referències

* 1 2 3 4 PDF (Google cache)
* ↑ «The Ceres plan». Arxivat de l'original el 2011-06-05. [Consulta: 5 juny 2011].
* ↑ Bjorn Carey. Gran asteroide que podria contenir més aigua dolça que la Terra
* ↑ P. C. Thomas et al. Les característiques de Ceres com revela la seva forma, Natura, Volumen. 437, pp. 224 (2005).
* ↑ «Atomic Rocket: Mission Table». Arxivat de l'original el 2012-06-14. [Consulta: 18 desembre 2013].
* ↑ PDF
# Comtat de Mauny

El comtat de Mauny fou una jurisdicció feudal de l'antic règim de França, a Normandia.
Inicialment una baronia, la família Mauny foren elevats a comtes al segle xiv i després a marquesos pel rei Lluís XIV. Els títols vinculats a la família eren els de comte de Mauny (després marquesos de Mauny), marquesos de Pontbriand, barons de Thorigny, senyors de Lesnen i de Bercenay, senyor de Billaye, i par de França. Els Mauny foren una de les principals famílies de l'aristocràcia francesa.
# Confederació Sueca d'Empleats Professionals

La Confederació Sueca d'Empleats Professionals (Tjänstemännens Centralorganisation o TCO) és un centre de sindicats nacional i l'organització que aplega a 18 sindicats a Suècia que organitzen a professionals i altres empleats qualificats dintre del sector públic i privat. Els sindicats afiliats sumen en total uns 1,3 milions d'empleats.
Això fa d'aquesta organització la segona més gran de les tres confederacions de sindicats principals. La més gran, la Confederació Sueca de Sindicats (Landsorganisationen i Sverige o LO), principalment organitza treballadors "de bata blava" (treballs manuals o tècnics), i té enllaços amb el Partit Democràtic Social Suec. En canvi, la Confederació Sueca d'Empleats Professionals no té connexions amb cap partit polític a Suècia.
El president actual és Sture Nordth, que va prendre el càrrec en 1999. Anteriorment va ser president de la Unió Sueca de Funcionaris de Govern Local ("SKTF").
La Confederació Sueca d'Empleats Professionals té els seus orígens a la Confederació d'Empleats (De Anställdas Centralorganisation o DACO) fundada en 1931. Una organització per a empleats del sector públic anomenada la Confederació Sueca d'Empleats Professionals va ser fundada en 1937. Les dues organitzacions es van unir en una en 1944, agafant el nom d'aquesta última. Després de la Segona Guerra Mundial, els nombre de membres en les unions afiliades va créixer ràpidament, de 100.000 en 1944 a més de 500.000 a mitjans dels anys 60.
Els sindicats suecs han tingut tradicionalment un alt nivell d'organització. Avui, sobre el 85% de treballadors "de bata blanca" (treballs no manuals) són membres d'un sindicat, a diferència de la majoria de països europeus, on els sindicats són principalment de treballadors "de bata blava".

## Etiquetatge TCO

TCO Development, una empresa propietat de TCO, manté un sistema d'etiquetatge mediambiental internacional, la Certificació TCO. L'etiqueta està adreçada a qüestions de seguretat com ara "emissions, ergonomia, ecologia i energia" per a ordinadors, monitors i impressores, així com telèfons mòbils i mobiliari.
# Constant de Michaelis-Menten

La constant de Michaelis-Menten (Km) correspon a la concentració de substrat a la qual la velocitat de reacció enzimàtica representa un valor igual a la meitat de la velocitat màxima.
En un medi amb condicions definides de pH i de temperatura, la constant té un valor fix per a cada enzim i serveix per a caracteritzar-la.
Descriu la cinètica enzimàtica de moltes d'elles. Va ser nomenada en honor de Leonor Michaelis i de Maud Menten. Aquest model cinètic és vàlid només quan la concentració d'enzim és molt menor que la concentració del substrat (per exemple, la concentració d'enzims és el factor limitant), i quan l'enzim no té regulació al·lostèrica.

## Vegeu també

* Cinètica enzimàtica
* Cinètica de Michaelis-Menten
# Copa Continental d'hoquei sobre patins masculina 2008-2009

La vint-i-novena edició de la Copa Continental d'hoquei patins masculina es disputà el 24 de gener de 2010 al municipi català de Sant Sadurní d'Anoia (Alt Penedès). La copa, disputada a un sol partit, enfrontà el vencedor de la Copa d'Europa, el Reus Deportiu contra el vencedor de la Copa de la CERS, el CH Mataró. El partit fou arbitrat pels col·legiats espanyols Óscar Valverde i Antonio Gómez. L'entrada fou gratuïta per a tots els assistents.

## Resultat

| 4 de gener de 2010 17:00 |
| 4 de gener de 2010 17:00 | Tecnol Reus Deportiu | 4-1 | AGD Mataró | Pavelló Olímpic de l'Ateneu Agrícola Àrbitres: O. Valverde i A. Gómez |
| 4 de gener de 2010 17:00 | Garcia 10' M. Bertolucci 20' (fd) Molet 37' S. Bertolucci 48' | | Florenza 34' | Pavelló Olímpic de l'Ateneu Agrícola Àrbitres: O. Valverde i A. Gómez |
* Campió TECNOL REUS DEPORTIU

## Referències

* ↑ El Reus s'emporta la Continental, CopaContinental2010.Wordpress.com, 24 de gener 2010 (consulta: 13-8-10).
* ↑ Sant Sadurní d'Anoia acull la Supercopa d'Europa Arxivat 2010-04-26 a Wayback Machine., Federació Catalana de Patinatge, 20 de gener 2010 (consulta: 13 agost 2010).

## Enllaços externs

* Pàgina oficial de la Copa Continental 2010
* OKcat.cat - Crònica del partit
# Cosas que dejé en La Habana

Cosas que dejé en La Habana és una pel·lícula espanyola dirigida el 1998 per Manuel Gutiérrez Aragón, amb la qual va obtenir l'Espiga de Plata en la Seminci de Valladolid de 1997,en la que segons el seu director vol defensar la dignitat dels emigrants.

## Sinopsi

Nena, Rosa i Ludmila són tres germanes, maques, joves i simpàtiques, que arribar a Madrid des de Cuba buscant una vida millor que el que van deixar a l'Havana. La seva tia María, cubana també però amb molts anys de residència a Espanya, les rep afectuosament encara que, com manquen de permís de treball, aprofitarà l'ocasió per a explotar-les en el seu petit taller de pelleteria. Nena, la més petita de les germanes, vol ser actriu. A pesar que compta amb tot el suport de les seves germanes,haurà d'enfrontar-se a les pretensions de la seva tia María, que vol casar-la amb el fill homosexual d'una amiga, Javier. Azucena, amiga de María, es converteix en la protectora sentimental i apassionada de les germanes, i serà el seu nexe d'unió amb la societat española.en el seu camí, Nena coneixerà a Igor, un rufià cubà,amb el qual tindrà una relació passional, sense saber que també Azucena ha caigut en les xarxes del seductor.

## Repartiment

* Jorge Perugorría: Igor
* Violeta Rodríguez: Nena
* Kiti Mánver: Azucena
* Broselianda Hernández: Ludmila
* Isabel Santos: Rosa
* Daisy Granados: María
* Charo Soriano: Lola
* Pepón Nieto: Javier
* Luis Alberto García: Bárbaro
* Francisco Merino: Adolfo
* Isabel Díaz: Nati
* Alejandro Jiménez: Miguel
* Aylen Álvarez: Mixileidy

## Palmarès

* 1997: Espiga de Plata a la Seminci
* 1999: Nominada al Goya a la millor actriu revelació a Violeta Rodríguez

## Referències

* ↑ Gutiérrez Aragón defiende en 'Cosas que dejé en La Habana' la dignidad de los emigrantes, El País, 14 de gener de 1998
* ↑ Cosas que dejé en la Habana a Fotogramas
* ↑ Cosas que dejé en la Habana

## Enllaços externs

* Cosas que dejé en La Habana a ecured.cu
# Copa del Món de Futbol de 1974 - Grup B

El Grup B de la Copa del Món de Futbol 1974, disputada a l'Alemanya Occidental, formava part de la segona fase de la competició. Estava compost per quatre equips, que s'enfrontaren entre ells amb un total de 6 partits. El més ben classificat va jugar la final, mentre que el segon va disputar el partit pel segon lloc.

## Integrants

El grup B està integrat per les seleccions següents:
| Alemanya Occidental | Iugoslàvia | Suècia | Polònia |
| (2n del Grup 1) | (1r del Grup 2) | (2n del Grup 3) | (1r del Grup 4) |

## Classificació

| Pos | Equip | PJ | PG | PE | PP | GF | GC | DG | Pts | Classificació |
| 1 | Alemanya Occidental | 3 | 3 | 0 | 0 | 7 | 2 | +5 | 6 | Avança a la final |
| 2 | Polònia | 3 | 2 | 0 | 1 | 3 | 2 | +1 | 4 | Avança al partit pel tercer lloc |
| 3 | Suècia | 3 | 1 | 0 | 2 | 4 | 6 | −2 | 2 | |
| 4 | Iugoslàvia | 3 | 0 | 0 | 3 | 2 | 6 | −4 | 0 | |

## Partits
### Iugoslàvia vs Alemanya Occidental

| Iugoslàvia | 0–2 | Alemanya Occidental |
| | Informe | Breitner 39' Müller 82' |

### Suècia vs Polònia

| Suècia | 0–1 | Polònia |
| | Informe | Lato 43' |

### Polònia vs Iugoslàvia

| Polònia | 2–1 | Iugoslàvia |
| Deyna 24' (p.) Lato 62' | Informe | Karasi 43' |

### Alemanya Occidental vs Suècia

| Alemanya Occidental | 4–2 | Suècia |
| Overath 51' Bonhof 52' Grabowski 76' Hoeneß 89' (p.) | Informe | Edström 24' Sandberg 53' |

### Polònia vs Alemanya Occidental

| Polònia | 0–1 | Alemanya Occidental |
| | Informe | Müller 76' |

### Suècia vs Iugoslàvia

| Suècia | 2–1 | Iugoslàvia |
| Edström 29' Torstensson 85' | Informe | Šurjak 27' |
# Cora (satèl·lit)

Cora, també conegut com a Júpiter XLIX (designació provisional S/2003 J 14), és un satèl·lit natural de Júpiter. Va ser descobert el 2003 per un equip d'astrònoms de la Universitat de Hawaii liderat per Scott S. Sheppard.
Cora té uns 2 quilòmetres de diàmetre i orbita Júpiter en una distància mitjana de 23.239 Mm en 723,720 dies, amb una inclinació de 141° respecte a l'eclíptica (139° respecte a l'equador de Júpiter), en una direcció retrògrada i amb una excentricitat orbital de 0,2462. Pertant al grup de Pasífae, compsot per llunes irregulars retrògrades que orbiten Júpiter en una distància mitjana d'entre 22,8 i 24,1 Gm, amb inclinacions entre 144,5º i 158,3º.
Cora va ser anomenat en honor de Core, un nom alternatiu de la deessa grega Persèfone.

## Referències

* ↑ URL de la referència: https://ssd.jpl.nasa.gov/?sat_phys_par. Data de consulta: 5 setembre 2020.
* ↑ IAUC 8116: Satellites of Jupiter and Saturn abril del 2003 (descoberta)
* ↑ MPEC 2003-G10: S/2003 J 14 abril del 2003 (efemèdires)
* ↑ IAUC 8826: Satellites of Jupiter and Saturn abril de 2007 (anomenament)
Viccionari
# Levuka

Levuka és una ciutat a la costa oriental de l'illa de Fiji d'Ovalau, a la província de Lomaiviti, a la Divisió de Fiji Est. Antigament va ser la capital de Fiji. Està inscrit a la llista del Patrimoni de la Humanitat de la UNESCO des del 2013.

## Referències

* ↑ Centre, UNESCO World Heritage. «Levuka Historical Port Town» (en anglès). [Consulta: 15 març 2021].
# Rangen

Rangen (en alsacià Rànge) és un municipi francès, situat a la regió del Gran Est, al departament del Baix Rin. L'any 2004 tenia 151 habitants. Limita al nord-est amb Zeinheim i Willgottheim, al sud-oest amb Hohengœft, i al nord-oest amb Zehnacker i Knœrsheim.
Forma part del cantó de Saverne, del districte de Molsheim i de la Comunitat de comunes de la Mossig i del Vignoble.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 140 | 148 | 141 | 154 | 149 | 143 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Marcel Schneider | |
# Vulgrí

Vulgrí és el nom dels següents personatges:
* Vulgrí I d'Angulema, comte d'Agen, Périgord i Angulema
* Vulgrí II d'Angulema, comte d'Angulema
* Vulgrí III d'Angulema, comte d'Angulema
# Thank God I'm a Lesbian

Thank God I'm a Lesbian ("Gràcies a déu que sóc lesbiana") és una pel·lícula documental canadenca dirigida per Dominique Cardona i Laurie Colbert i estrenada el 1992. La pel·lícula té una duració de 59 minuts i ha guanyat el Premi de l'Audiència a Millor documental en el Festival Internacional de Cinema de Dones de Créteil del 1993 i el Premi de l'Audiència a millor Documental en el Festival Internacional de Cinema Gai i Lèsbic de Torí del 1993.

## Argument

Aquest documental explica els discursos i les experiències de lesbianes d'arreu del món i entrevista a una sèrie de dones sobre la seva sexualitat i les seves relacions socials. La pel·lícula entrevista a Dionne Brand, Nicole Brossard, Lee Pui Ming, Becki Ross, Julia Creet, LaVerne Monnette, Sarah Schulman, Chris Bearchell, Chris Phibbs, Christine Delphy i Jeanelle Laillou sobre els tems de la sortida de l'armari, el racisme, la bisexualitat, el sadomasoquisme i l'evolució del feminisme i del moviment lèsbic des de punts de vista diversos i a vegades contradictoris, però tal com es veu dins mateix de la gent que segueix aquests moviments.

## Premis

Thank God I'm a Lesbian ha guanyat els següents guardons:
* Premi del Públic al Festival Internacional de Cinema de Dones de Créteil, França.
* Premi de l'Audiència al Festival Internacional de Cinema Gai i Lèsbic de Torí.

### Participació en mostres i festivals de cinema

La pel·lícula ha participat en els següents festivals:
* Festival de Festivals de Toronto.
* Festival Internacional del Nou Cinema i de Vídeo de Mont-real.
* Festival de Cinema Gai i Lèsbic de Londres.
* Festival Internacional de Cinema de Melbourne.
* 22a Mostra Internacional de Films de Dones de Barcelona del 2014.

## Referències

* ↑ «Thank God I'm a Lesbian». IMDb. [Consulta: 2 juny 2014].
* ↑ «Premis de Thank God I'm Lesbian a IMDb». IMDb. [Consulta: 2 juny 2014].
* ↑ «Thank God I'm a Lesbian (1993)». New York Times. [Consulta: 2 juny 2014].
* 1 2 3 «Thank God I'm a Lesbian». Women Make Movies. [Consulta: 2 juny 2014].
* ↑ «Thank God I'm a lesbian». Mostra Internacional de Films de Dones. [Consulta: 2 juny 2014].

## Enllaços externs

* Trailer de la pel·lícula al youtube
# Torre dels Cordelièrs

La torre Cordeliers és el campanar d'un antic convent catòlic situat a Pàmies, al departament francès de l'Arieja. Està classificada com a Monument Històric per ordre del 4 de març de 1921.
Es tracta d'un campanar octogonal de dos pisos d'estil gòtic llenguadocià, construït amb maó.
El convent dels Cordeliers, construït durant els segles XV i XVI, es trobava al lloc d'una primera església del segle xiv descrita com a enrunada el 1416. El campanar es va construir l'any 1512 inspirat en el campanar de l'església dels Cordeliers de Tolosa. L'edifici va ser parcialment destruït pels protestants l'any 1562 i es va convertir en una torre de guaita durant la Revolució. Des de finals del segle XVII fins al primer quart del XVIII, els Cordeliers (Orde de Sant Francesc) van bastir una església nova i un convent al costat al nord del campanar, que va acabar esdevenint un centre escolar el 1815.
De l'antic convent actualment només en queden el campanar i el mur de ponent.

## Referències

* ↑ «Couvent des Cordeliers» (en francès). Ministeri de Cultura de França. [Consulta: 4 abril 2022].
* 1 2 3 4 «Tour des Cordeliers» (en francès). Ajuntament de Pàmies. [Consulta: 4 abril 2022].
* ↑ «Pamiers : les trois clochers, fierté de la cité» (en francès). La Dépèche du Midi, 17-06-2010. [Consulta: 4 abril 2022].

## Vegeu també

* Llista de monuments de l'Arieja
# Algarinejo

Algarinejo és un municipi de la Província de Granada, Andalusia, Espanya.

## Història

Algarinejo és un poble que remunta els seus orígens al paleolític, amb les troballes en el Pantà d'Iznájar. També hi ha presència de Roma, amb la vil·la romana.
Però seria el món àrab qui va arribar al poble, donant-li el seu nom (Algarin significa Les Coves en àrab). En l'època de la il·lustració veuria construir-se la seva església, Santa María La Major, pel famós arquitecte neoclàssic Ventura Rodríguez.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1930 | 1940 | 1950 | 1960 | 1970 | 1981 | 1991 | 2001 | 2005 | 2006 | 2007 |
| 7461 | 8443 | 8695 | 8220 | 7035 | 5791 | 5276 | 4020 | 4184 | 4078 | 3957 |
# Villars (Eure i Loir)

Villars és un municipi francès, situat al departament de l'Eure i Loir i a la regió de Centre – Vall del Loira. L'any 2007 tenia 131 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Villars era de 131 persones. Hi havia 49 famílies, de les quals 12 eren unipersonals (8 homes vivint sols i 4 dones vivint soles), 16 parelles sense fills i 21 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 70 habitatges, 51 eren l'habitatge principal de la família, 14 eren segones residències i 4 estaven desocupats. Tots els 70 habitatges eren cases. Dels 51 habitatges principals, 49 estaven ocupats pels seus propietaris, 1 estava llogat i ocupat pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 3 tenien dues cambres, 11 en tenien tres, 10 en tenien quatre i 27 en tenien cinc o més. 42 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 22 habitatges hi havia un automòbil i a 26 n'hi havia dos o més.

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 78 persones, 63 eren actives i 15 eren inactives. De les 63 persones actives 60 estaven ocupades (33 homes i 27 dones) i 3 estaven aturades (2 homes i 1 dona). De les 15 persones inactives 3 estaven jubilades, 4 estaven estudiant i 8 estaven classificades com a «altres inactius».

### Ingressos

El 2009 a Villars hi havia 54 unitats fiscals que integraven 150,5 persones, la mediana anual d'ingressos fiscals per persona era de 17.422 €.

### Activitats econòmiques

Dels 5 establiments que hi havia el 2007, 4 eren d'empreses de construcció i 1 d'una empresa de comerç i reparació d'automòbils.
Dels 4 establiments de servei als particulars que hi havia el 2009, 1 era un paleta, 2 fusteries i 1 lampisteria.
L'any 2000 a Villars hi havia 8 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Revenus fiscaux des ménages en 2008
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Villars a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Villars a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Villarta de San Juan

Villarta de San Juan és un municipi de la província de Ciudad Real a la comunitat autònoma de Castella-La Manxa. Limita al Nord amb Puerto Lápice, a l'est amb Herencia, al sud amb Manzanares i a l'oest amb Arenas de San Juan.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 | 2006 | 2007 |
| 2.872 | 2.997 | 2.968 | 3.043 | 3.026 | 3.063 |

## Enllaços externs

* Villarta de San Juan - Lloc web oficial