OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Kamimuria kirinensis

Kamimuria kirinensis és una espècie d'insecte pertanyent a la família dels pèrlids que es troba a Àsia: la Xina.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Wu, C.F., 1938. Bull. Pek. Soc. Nat. Hist. 13(1):53-87.
* ↑ New Species of Kamimuria (Klapálek) (Plecoptera: Perlidae) from Thailand and Vietnam, with notes on Chinese Species (anglès)

## Bibliografia

* Baumann, R.W., 1982. Plecoptera. A: Parker, S.P., Synopsis and Classification of Living Organisms, vol. 2. McGraw-Hill. Nova York: 389-393.
* Claassen, 1940. Mem. Cornell agric. Exp. Sta. 232:122.
* Grimaldi, D.; Engel, M. S. Evolution of the Insects (en anglès). Cambridge University Press, 2005. ISBN 9780521821490.
* Illies, 1966. Das Tierreich 82:290.
* Sivec & Stark, 2008. Illiesia 4(12):137.
* Zwick, P. Insecta: Plecoptera: phylogenetisches System und Katalog (en alemany). Walter de Gruyter, 1973. ISBN 9783110045512.
* Zwick, P., 1977. Entomol. Basil. 2:116.
* Zwick, P., 2000: Phylogenetic System and Zoogeography of the Plecoptera. Annual Review of Entomology. Vol. 45: 709-746. «Enllaç». Arxivat de l'original el 2022-10-17. [Consulta: 8 octubre 2011].

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
# Josep Amat

Josep Amat és el nom dels següents personatges:
* Josep Amat i Pagès (1901-1991), pintor
* Josep Amat Cerdán (Elda, 1917 - Elda, 1994), futbolista valencià
* Josep Amat Montcunill, president de l'empresa Akasvayu i president del CB Girona.
* Josep Amat i Girbau (Barcelona, 1940), científic català
# Barbodes balleroides

Barbodes balleroides és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 30 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des del Vietnam fins a Indonèsia.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Kottelat, M., A.J. Whitten, S.N. Kartikasari i S. Wirjoatmodjo, 1993. Freshwater fishes of Western Indonesia and Sulawesi. Periplus Editions, Hong Kong. 221 p.

## Bibliografia

* Cuvier, G. & Valenciennes, A. 1842. Histoire naturelle des poissons. Tome seizième. Livre dix-huitième. Les Cyprinoïdes. Historie naturelle des poissons. v. 16: i-xx + 1-472, Pls. 456-487.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4. .
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Aberedw

Aberedw (en anglès Aberedw) és un poblet del comtat gal·lès de Powys (anglès: "Powys"). Es troba a 72 km de Cardiff i a 144 km de Londres. El 2011 la població era de 6.047 habitants, dels quals 1.910 (31,6%) parlaven gal·lès I %51 havien nascut a Gal·les.

## Notes

* ↑ Google. Google Maps [mapa]. [Consulta: 4 abril 2014].
* ↑ «Statistical bulletin: 2011 Census: Key Statistics for Wales, March 2011» (en anglès). [Consulta: 9 abril 2014].
# Font de la Muntanyeta (Gramenet de Beranui)

La Font de la Muntanyeta és una font del terme municipal de la Torre de Cabdella (antic terme de Mont-ros), del Pallars Jussà, dins del territori del poble, ara abandonat, de Gramenet de Beranui. És a 1.535 msnm, a l'est-nord-est de Gramenet, en un lloc molt perdedor. És a sota i al sud-oest de la Collada de la Ginebrera, en un racó al costat dret del barranc del Ban, prop d'on passava el camí de bast que des de Gramenet remuntava per la Collada de la Ginebrera, cap a Ancs.

## Referències

* ↑ Institut Cartogràfic de Catalunya
# Kamimuria longispina

Kamimuria longispina és una espècie d'insecte pertanyent a la família dels pèrlids que es troba a Àsia: la Xina.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Wu, C.F., 1948 (1947). Bull. Pek. Soc. Nat. Hist. 16(3/4):267.
* 1 2 3 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (anglès)

## Bibliografia

* Baumann, R.W., 1982. Plecoptera. A: Parker, S.P., Synopsis and Classification of Living Organisms, vol. 2. McGraw-Hill. Nova York: 389-393.
* Grimaldi, D.; Engel, M. S. Evolution of the Insects (en anglès). Cambridge University Press, 2005. ISBN 9780521821490.
* Illies, 1966. Das Tierreich 82:632.
* Illies, 1966. Das Tierreich 82:291.
* Zwick, P. Insecta: Plecoptera: phylogenetisches System und Katalog (en alemany). Walter de Gruyter, 1973. ISBN 9783110045512.
* Zwick, P., 1977. Entomol. Basil. 2:116.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* Encyclopedia of Life (anglès)
# Josep Enric d'Ors i Rovira

Josep Enric d'Ors i Rovira (Barcelona, 12 de maig de 1883 - El Caire, Egipte, desembre de 1931) fou un escriptor i traductor català.

## Biografia

Va néixer al carrer Comtal de Barcelona, fill del metge Josep d'Ors i Rosal (*-1923), natural de Sabadell, i de Cèlia Rovira Garcia (1855-1896), natural de Manzanillo. Fou germà de l'escriptor i filòsof Eugeni d'Ors i Rovira (1881-1954). Cèlia Rovira morí de tuberculosi el 26 de gener de 1896.
Treballà per a diverses publicacions periòdiques, sobre tot a El Poble Català. Participà en la traducció d'Èdip Rei junt amb altres escriptors, i ell s'encarregà del tercer acte.

## Traduccions

* Sòfocles. Edip rei. Carles Capdevila i Recasens, Eugeni d'Ors i Rovira, Josep Enric d'Ors i Rovira. Jaume Pahissa i Jo, i Xavier Viura i Rius. Barcelona, B. Baxarias. 1909.

## Referències

* ↑ «Gacetillas». La Vanguardia, 03-12-1931, pàg. 9.
* ↑ Registre de Naixements de l'Ajuntament de Barcelona, any 1883, número de registre 2751.
* ↑ Registre de Defuncions de l'Ajuntament de Barcelona, any 1896, número de registre 859 del Jutjat Universitat.

## Bibliografia

* Godayol, Pilar; Bacardí, Montserrat. «p. 388». A: Diccionari de la traducció catalana. Eumo Editorial, setembre 2011. ISBN 978-84-9766-396-0.
# Joan Pons i Massaveu

Joan Pons i Massaveu (Barcelona, 1850 - 3 de març de 1918) fou un poeta i escriptor costumista. Comerciant de professió i de formació autodidacta, començà a escriure amb pseudònim a L'Escut de Catalunya i poc després a La Renaixença. També ho faria a La Il·lustració Catalana, Lo Gai Saber o L'Avenç.
A banda d'escriure nombroses obres, publicà al Diari Català (num 61, 3 juliol 1879; num 67, 10 juliol 1879 i num 74, 17 juliol 1879) la traducció de la narració "La Cort dels Nassos", del llibretista italià Antonio Ghislanzoni.

## Obres

* L'Auca de la Pepa de Joan Pons i Massaveu. Edició de l'any 1919 de la Biblioteca Catalana d'Editorial Catalana. Divuit capítols. Quadros en prosa (1878)
* La Colla del carrer (1887)
* Menudalla : poesias (1887)
* Trascant per les serres (1892)
* Caps y trevas (1893)
* L'Auca de la Pepa (1893)
* La Dama negra (1898)
* Novelas curtas (1899)
* De la pila (1900)
* Les Tres llágrimes (1900)
* En Mitja-galta (1905)
* Si són servits... : articles de costums (1913)
* Com anavem dient... (1917)
* Poesies (192-)

## Referències

* ↑ «esquela de D.Joan Pons i Massaveu». La Vanguardia, 04-03-1918, pàg. 9.
Godayol, Pilar; Bacardí, Montserrat. Diccionari de la traducció catalana. Eumo Editorial, setembre 2011. ISBN 978-84-9766-396-0.

## Enllaços externs

* «Joan Pons i Massaveu». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Gambusia georgei

Gambusia georgei és un peix de la família dels pecílids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Distribució geogràfica

Es troba a Nord-amèrica: Texas (Estats Units).

## Referències

* 1 2 «Gambusia georgei». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)

## Bibliografia

* Lucinda, P.H.F.: Poeciliidae (Livebearers). planes 555-581. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (editors): Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. EDIPUCRS, Porto Alegre (Brasil). 2003.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons. Any 1994.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès) i (txec)
# Religioses de l'Assumpció

Les Religioses de l'Assumpció o Germanes de l'Assumpció al Cel de Santa Maria Verge, en llatí Sorores ab Assumptione in Coelum Beatae Mariae Virginis, són una congregació religiosa femenina de dret pontifici. Les germanes, anomenades també Dames de l'Assumpció o assumpcionistes, posposen al seu nom les sigles R.A.

## Història

En el clima de renovació eclesiàstica i espiritual que es dona a França a mitjan segle xix, el sacerdot Théodore Combalot concebé la fundació d'una congregació religiosa dedicada a l'ensenyament catòlic de les noies. En confià la tasca a la seva deixebla Anne-Eugénie Milleret de Brou, que la fundà a París el 30 d'abril de 1839.
Les constitucions religioses foren aprovades per l'arquebisbe de París en 1840. Els inicis foren complicats, en part per la vaguetat dels objectius de Combalot; fou Emmanuel d'Alzon qui més ajudà Milleret a configurar la nova congregació. Al seu torn, a partir de l'experiència, d'Alzon fundà els Agustinians de l'Assumpció.
El decretum laudis pontifici hi arribà el 2 d'abril de 1855 i l'aprovació definitiva fou l'11 d'abril de 1888.

## Activitat i difusió

Les Religioses de l'Assumpció es dediquen principalment a la instrucció i educació cristianes de la joventut.
Estan presents a Europa (Bèlgica, Dinamarca, Espanya, França, Italia, Lituània, Regne Unit, Suècia), en Àfrica (Benín, Burkina Faso, Camerun, Costa d'Ivori, Kenya, Níger, República Democràtica del Congo, Ruanda, Tanzània, Togo i Txad), en Amèrica (Argentina, Brasil, CubaEl Salvador, Equador, Estats Units, Guatemala, Mèxic, Nicaragua i Xile) i en Àsia (Filipines, Índia, Japó, Tailàndia, Vietnam);. La seu general és a París.
En 2006, la congregació tenia 1.263 religioses en 170 cases.

## Notes

* ↑ Annuarium Pontificium. 2007, p. 1533.
* ↑ DIP, vol. I (1974), col. 355-357.
* ↑ Assomption - Qui sont elles

## Bibliografia

* Annuario pontificio per l'anno 2007. Città del Vaticano : Libreria editrice vaticana, 2007. ISBN 978-88-209-7908-9.
* Guerrino Pelliccia e Giancarlo Rocca (curr.), Dizionario degli Istituti di Perfezione. Milano: Edizioni paoline, 1974-2003.
* web de la congregació
# Font de la Mulla

La Font de la Mulla, en alguns mapes anomenada Font de la Muller, és una font del terme municipal de Sant Esteve de la Sarga, del Pallars Jussà, dins del territori del poble d'Alzina.
Està situada a 772,2 m d'altitud, al nord-est del poble d'Alzina, a l'esquerra del barranc de la Mulla, al vessant occidental de la Serra d'Estorm. És al límit del terme, en el lloc on es troben el barranc de la Mulla i el barranc de la Roca Plana, a prop i alt sud-oest del Pont de la Mulla, pel qual salva el barranc de la Mulla la pista asfaltada anomenada camí dels llocs de la Faixa.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Josep Enric Rabassa i Llompart

Josep Enric Rabassa i Llompart (Barcelona, 19 d'abril de 1920 - 19 de desembre de 1980) va ser un entrenador català que va entrenar al Futbol Club Barcelona al final de la temporada 1959-60 en ser cessat Helenio Herrera després de ser aquest eliminat de la Copa d'Europa, tot i haver guanyat la lliga. Es dona la circumstància que en aquest breu període es va jugar la volta de la final de la Copa de Fires guanyant-se el partit per 4-1 (l'anada, entrenada per Herrera va acabar amb empat a zero) amb el qual aquest títol s'adjudica a Enric Rabassa.
La temporada següent, el club va decidir substituir Rabassa pel tècnic serbi Ljubiša Broćić.
També va entrenar en primera divisió al Tenerife i al Deportivo de La Corunya.

## Estadístiques amb el FC Barcelona

Debut com a entrenador: 01-05-1960 (*Ferrol 1-3 Barcelona, Copa d'Espanya)
* Partits dirigits: 6
* Partits guanyats: 5
* Partits empatats: 0
* Partits perduts: 1

## Palmarès amb el FC Barcelona

* Copa de les Ciutats en Fires 1958-60

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 «Falleció Enrique Rabassa». Mundo Deportivo, 31-12-1980. [Consulta: 1r febrer 2015].
* ↑ http://www.bdfutbol.com/es/l/l8411.html
# José Antonio del Busto Duthurburu

José Antonio del Busto Duthurburu (21 d'agost de 1932 - 25 de desembre del 2006) fou un historiador peruà, especialitzat en la història sud-americana del segle xvi.

## Biografia

José Antonio del Busto va néixer al districte peruà de Barranco, el 1932. Va acabar els seus estudis a la Pontificia Universitat Catòlica del Perú, i després es dedicà a l'estudi i a l'ensenyament de la conquesta espanyola del Perú en aquesta mateixa universitat. Va rebre el seu doctorat en història i geografia als 25 anys. Durant la seva carrera d'història, José Antonio del Busto es dedicà a investigar sobre el període inca, de conquesta i colonial del Perú. El 1967, va viatjar a Oceania per investigar sobre el possible viatge de Túpac Yupanqui a aquell continent. El 2006, publicà Túpac Yupanqui, descubridor de Oceanía, un llibre que tracta sobre aquest possible viatge de Túpac Yupanqui. El 1968 va guanyar el Premio de Cultura Nacional Inca Garcilaso de la Vega, i el 1979 va rebre la Creu Peruana del Mèrit Naval, per les seves contribucions a la investigació històrica naval. Per això, fou nomenat Cronista Major de la primera Expedició Científica Peruana a l'Antàrtida, el 1988. El 2002, se li va atorgar la Medalla Cívica de la ciutat de Lima. El 2006, publica una de les seves obres més importants: Pizarro, una biografia sobre el conqueridor espanyol del mateix nom.
A mitjans dels anys 90,va començar a patir un càncer d'esòfag, i encara que el va superar, el càncer va tornar a brotar el 2005, i es va estendre. Va morir el 25 de desembre del 2006, després d'una llarga lluita contra aquesta malaltia.

## Obra

* El Conde de Nieva, Virrey del Perú - 1963
* Francisco Pizarro, el Marqués Gobernador - 1966
* La tesis universitaria - 1966
* La casa de Peralta en el Perú - 1966
* La expedición de Hernando Pizarro a Pachacamac - 1967
* Perú pre-incaico - 1975
* Perú incaico - 1977
* Historia general del Perú: Descubrimiento y conquista - 1978
* La conquista del Perú - 1981
* La pacificación del Perú - 1984
* José Gabriel Túpac Amaru antes de su rebelión - 1981
* La Hueste Perulera: Selección de J.A. del Busto - 1981
* Francisco Pizarro y Trujillo de Extremadura - 1983
* Historia y leyenda del Viejo Barranco - 1985
* Diccionario histórico biográfico de los conquistadores del Perú - 1987
* Compendio de historia del Perú - 1983
* San Martín de Porras::(Martín de Porras Velásquez) - 1992
* Dos personajes de la conquista del Perú - 1969
* Antártida: Historia y futuro - 1991
* La tierra y la sangre de Francisco Pizarro - 1993
* Historia general del Perú - 1994
* Fundadores de ciudades en el Perú::(siglo XVI) - 1995
* Tres ensayos peruanistas - 1998
* Historia de la minería en el Perú - 1999
* Breve historia de los negros del Perú - 2001
* Pizarro - 2001
* Los hijos del Sol - 2005
* Túpac Yupanqui. Descubridor de Oceanía - 2006

## Referències

* 1 2 3 «Article pòstum sobre José Antonio del Busto». Arxivat de l'original el 2015-12-08.
* ↑ «Article sobre els estudis de l'Imperi Inca de José Antonio del Busto». Arxivat de l'original el 2015-12-08.
# Esra Gümüş

Esra Gümüş (Ankara, 2 d'octubre de 1982) és una jugadora de voleibol turca. Després de ser capitana d'Eczacıbaşı SK per 10 anys, des de 2015 juga per Nilüfer Belediyespor de Bursa. També juga per la selecció turca.

## Referències

* ↑ http://tr.eurosport.com/voleybol/kadinlar-voleybol-ligi/2014-2015/eczacibasi-kaptani-esra-gumus-nilufer-belediyespor-da_sto4790087/story.shtml
# Barbut capgrís

El barbut capgrís (Gymnobucco cinereiceps) és una espècie d'ocell de la família dels líbids (Lybiidae) que habita zones arbustives de la República Centreafricana, el Sudan del Sud, República Democràtica del Congo, nord d'Angola, nord-oest de Tanzània i oest de Kenya. Generalment ha estat tractat com una subespècie del barbut gorjagrís.
# Deep Elm Records

Deep Elm Records és un segell discogràfic independent que ha tret al mercat àlbums de bandes com The Appleseed Cast, Brandtson, The White Octave, i Planes Mistaken for Stars. Deep Elm Records és a Charlotte (Carolina del Nord), Estats Units, i ha lliurat gran quantitat d'àlbum, incloent "This Is Indie Rock" i l'aclamat "Emo Diaries." El primer lliurament de Deep Elm's va ser el single "Anthemic Tune" de Curdlefur l'any 1995. El 2006 Deep Elm Records va signar la seva primera acta britànica Free Diamonds.

## Enllaços externs

* Deep Elm Records - Lloc web oficial
# Resolució 2011 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 2011 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 12 d'octubre de 2011. Després de recordar les resolucions anteriors sobre la situació a l'Afganistan, en virtut del Capítol VII de la Carta de les Nacions Unides, el Consell va acordar ampliar el mandat de la Força Internacional d'Assistència i de Seguretat (ISAF), liderada per l'OTAN, per un any més, fins al 13 d'octubre de 2012, alhora que dona la benvinguda a l'acord entre el govern afganès i els països que contribueixen a la ISAF per «transferir progressivament la responsabilitat de seguretat cap al govern afganès a tot el país a la fi de 2014». També demana als Estats membres que aportin personal, equipament i altres recursos a la ISAF alhora que enforteixin l'eficàcia, responsabilitat i professional tant de la Policia Nacional Afganesa com de l'Exèrcit de l'Afganistan, als quals se'ls va transferir les responsabilitats de seguretat el juliol de 2011.

## Referències

* ↑ «Approving Extension of International Security Assistance Force in Afghanistan, Security Council Welcomes Agreement to Transfer Security Lead to Afghan Forces». United Nations, 12-10-2011.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 2001 a la 2100 (2011 - 2013)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Font de la Palma (Lleida)

La Font de la Palma és una obra neoclàssica de Lleida protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Font senzilla, composta com una portada amb arc de mig punt. Els brolladors de l'aigua són de forja reproduint caps de peix. La grandària del conjunt li dona una certa monumentalitat. Feta amb blocs de pedra tallada.

## Història

Fou traslladada del mur del convent de l'ensenyança a l'indret actual.

## Referències

* 1 2 «Font de la Palma». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 7 juny 2020].
# José Antonio de Sangróniz y Castro

José Antonio de Sangróniz y Castro (Santiago de Xile, 13 de març de 1895 - Madrid, 13 de novembre de 1980) fou un ambaixador diplomàtic i historiador espanyol, marquès de Desio.

## Biografia

Va néixer a Xile però el seu pare era basc. De jovenet va tornar al País Basc, i el 1919 es va casar a Algorta. Durant la Segona República Espanyola va treballar a Santiago de Xile, Londres i Tànger. El 1926 fou secretari de la societat Unión Ibero-Americana, presidida per Jacobo Fitz-James Stuart y Falcó i un dels redactors de la Revista de las Españas amb Lorenzo Luzuriaga Medina.
En produir-se el cop d'estat del 18 de juliol de 1936 va donar suport als revoltats, enviant missatges a Francisco Franco i prestant-li el seu passaport diplomàtic quan va marxar de Canàries cap al Protectorat espanyol al Marroc en el Dragon Rapide. Alhora, fou un dels seus principals suports per tal que fos nomenat cap polític de l'exèrcit revoltat.
D'aquesta manera es va incorporar al gabinet diplomàtic, alhora que va participar en les intrigues que precediren al Decret d'Unificació (1937). Quan el 31 de gener de 1938 es va formar el primer govern franquista, Serrano Suñer el considerà excessivament anglòfil i fou designat ambaixador a Veneçuela. De 1944 a 1945 fou ambaixador franquista a França. Però el maig de 1945 canviaria de destí quan fou enviat com a ambaixador a Itàlia, càrrec que va mantenir fins a gener de 1956, on el rei Humbert II d'Itàlia li va concedir el títol de marquès de Desio, que el 1951 va obtenir permís d'exhibir a Espanya.
Fou elegit membre de la Reial Acadèmia de la Història el 31 de desembre de 1937, tot i que no en va prendre possessió fins al 8 de gener de 1950.

## Obres

* Las Islas Chafarinas (1924)
* La expansión cultural de España en el extranjero y principalmente en Hispano-América (1925)
* Marruecos.Sus condiciones físicas, sus habitantes y las instituciones indígenas (1926)
* Modalidades del islamismo marroquí (1950)
* Gala Placidia, primera Reina de España y Emperatriz de Occidente (1961)
* Los blasones municipales (1962)
* Familias Coloniales de Venezuela

## Referències

* ↑ Sangróniz Arxivat 2015-07-01 a Wayback Machine. a euskalnet
* ↑ Revista de las Españas a filosofia.org
* ↑ José Andrés Gallego, Antón M. Pazos. Archivo Gomá: Enero de 1937. CSIC, 2002, p.62.
* ↑ Francisco J. Romero Salvadó. Historical Dictionary of the Spanish Civil War. Scarecrow Press, 2013, p.404.
* ↑ Los sucesos de Salamanca
* ↑ «Ambaixadors a França». Arxivat de l'original el 2015-09-24. [Consulta: 28 juny 2015].
* ↑ Adiós a un gran embajador en Roma, ABC, 22 de gener de 1956
* ↑ Requiem a un gran Señor, ABC, 14 de novembre de 1980
* ↑ «Acadèmics de la RAH, medalla 34». Arxivat de l'original el 2013-07-12. [Consulta: 28 juny 2015].
# Gemini (partidari de Marc Antoni)

Gemini (llatí: Geminius) era un polític romà, partidari molt ferm de Marc Antoni.
Els amics de Marc Antoni a Roma el van delegar per parlar amb ell i per informar-lo del mal que feia a la seva causa la relació amb Cleòpatra. L'hivern del 32 al 31 aC Gemine va anar a Atenes però no va aconseguir parlar privadament amb Marc Antoni, i com que estava amenaçat amb la tortura per Cleòpatra, es va retirar de la ciutat sense complir la tasca, segons explica Plutarc.

## Referències

* ↑ 3.Geminius a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 238
Viccionari
# Avi Cohen

Avi Cohen (El Caire, 14 de novembre de 1956 - Tel-Aviv, 28 de desembre de 2010) fou un futbolista israelià de la dècada de 1980 i entrenador.
Fou 51 cops internacional amb la selecció israeliana. Pel que fa a clubs, defensà els colors de Maccabi Tel Aviv, Liverpool i Rangers.

## Referències

* ↑ «Israeli soccer giant Avi Cohen dies of injuries after motorcycle crash». Haaretz, 28-12-2010 [Consulta: 29 desembre 2010].
* ↑ «Player Profile: Avi Cohen». LFCHistory.net. Arxivat de l'original el 17 de juny 2010. [Consulta: 26 desembre 2010].
* ↑ «Ex-Rangers star Avi Cohen dies following motorbike crash». STV, 28-12-2010 [Consulta: 28 desembre 2010]. Arxivat 14 de març 2012 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2012-03-14. [Consulta: 9 desembre 2018].
* ↑ «Avi Cohen, first Israeli to play in England, critically hurt in crash». Haaretz, 21-12-2010 [Consulta: 28 desembre 2010].
* ↑ Avi Cohen a National-Football-Teams.com (anglès)