OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Astyanax lacustris

Astyanax lacustris és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Hàbitat

Viu a àrees de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: est del Brasil.

## Referències

* ↑ «Astyanax lacustris». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1-4051-2494-6.
* Lima, F. C. T.; Malabarba, L. R.; Buckup, P. A.; Pezzi da Silva, J. F.; Vari, R. P.; Harold, A.; Benine, R.; Oyakawa, O. T.; Pavanelli, C. S.; Menezes, N. A.; Lucena, C. A. S.; Malabarba, M. C. S. L.; Lucena, Z. M. S.; Reis, R. E.; Langeani, F.; Cassati, L.; Bertaco, V. A. «Genera Incertae sedis in Characidae». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003, p. 106–168. ISBN 9788574303611.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Cognières

Cognières és un municipi francès situat al departament de l'Alt Saona i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2007 tenia 108 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Cognières era de 108 persones. Hi havia 36 famílies, de les quals 8 eren unipersonals (8 homes vivint sols), 12 parelles sense fills, 12 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 49 habitatges, 42 eren l'habitatge principal de la família, 6 eren segones residències i 1 estava desocupat. Tots els 48 habitatges eren cases. Dels 42 habitatges principals, 34 estaven ocupats pels seus propietaris, 7 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 1 tenia dues cambres, 7 en tenien tres, 9 en tenien quatre i 25 en tenien cinc o més. 35 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 24 habitatges hi havia un automòbil i a 18 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Cognières el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 4 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 4 | 70 a 74 | 4 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 4 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 8 | 50 a 54 | 8 |
| 4 | 45 a 49 | 8 |
| 4 | 40 a 44 | 0 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 4 | 30 a 34 | 0 |
| 4 | 25 a 29 | 4 |
| 0 | 20 a 24 | 4 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 4 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 78 persones, 51 eren actives i 27 eren inactives. De les 51 persones actives 48 estaven ocupades (27 homes i 21 dones) i 3 estaven aturades (1 home i 2 dones). De les 27 persones inactives 10 estaven jubilades, 7 estaven estudiant i 10 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 2 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de construcció i 1 d'una empresa de transport.
L'any 2000 a Cognières hi havia 10 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Cognières a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Cognières a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Queilà

Queilà (de vegades Keilah, que vol dir ‘ciutadella’) va ser una ciutat de la Xefela que, quan els israelites van arribar a Palestina, Josuè va atribuir a la tribu de Judà.
David va rebre la notícia de què els filisteus assetjaven Queilà i saquejaven el seu entorn. Va atacar amb els seus homes els filisteus, els va infringir una gran derrota i els va prendre el bestiar. Va ocupar la ciutat. El rei Saül, envejós de les victòries de David, va pensar que s'havia ficat en una trampa al resguardar-se dins d'una ciutat emmurallada i va organitzar les seves tropes per atacar-lo. David ho va saber, i temerós de què els prohoms de Queilà l'entreguessin a Saül, va abandonar la ciutat amb els seus homes. Saul va conèixer la seva fugida i va desistir de la seva expedició.

## Referències

* ↑ Llibre de Josuè. 15:44
* ↑ Primer llibre de Samuel. 23:1-13
# Jardins dels Garrofers

Els Jardins dels Garrofers són uns jardins del barri barceloní de la Teixonera.
Aquest espai es va remodelar fa uns anys i és un excel·lent mirador cap a la Clota i tota la vall d'Hebron. Els veïns van triar-ne el nom precisament perquè antigament tot allò estava ple de garrofers. La família Cortada eren propietaris d'extenses terres d'Horta. La masia de can Cortada actualment està restaurada i és un restaurant.

## Vegeu també

* Parcs i jardins de Barcelona

## Referències

* ↑ Rutes històriques pel Districte d'Horta-Guinardó
# Froodita

La froodita és un mineral de la classe dels sulfurs. EL seu nom prové del nom de la seva localitat tipus; el mineral tipus es troba a la Universitat de Hardvard. És un bismutur.

## Classificació

Segons la classificació de Nickel-Strunz, la froodita pertany a «2.AC.45a": Aliatges de metal·loides amb PGE» juntament amb els següents minerals: atheneïta, vincentita, arsenopal·ladinita, mertieita-II, stillwaterita, visomertieita, mertieita-I, miessiita, palarstanur, estibiopaladinita, menshikovita, majakita, paladoarseniat, paladobismutarseniat, paladodymita, rhodarseniat, naldrettita, polkanovita, genkinita, ungavaita, polarita, borishanskiïta i iridarsenita.

## Característiques

La froodita és un mineral de fórmula química α-PdBi₂. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 2,5.

## Jaciments

S'ha descrit a tots els continents tret d'Amèrica del Sud i Oceania.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Froodite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].

## Bibliografia

* HAWLEY, J.E. & BERRY, L.G. (1958): Michenerite and froodite, palladium bismuth minerals. Canadian Mineralogist 6, 200-209.
* CABRI, L.J., HARRIS, D.C. & GAIT, R.I. (1973): Michenerite (PdBiTe) redefined and froodite (PdBi2) confirmed from the Sudbury area. Canadian Mineralogist 11, 903-912.
# Astyanax jordani

Astyanax jordani és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Hàbitat

És un peix cec amb ulls totalment absents. Viu als estanys i cursos d'aigua subterrànis de certes àrees de Mèxic (20 °C-25 °C).

## Distribució geogràfica

Es troba a Mèxic.

## Referències

* ↑ «Astyanax jordani». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Riehl, R. i H.A. Baensch 1991. Aquarien Atlas. Band. 1. Melle: Mergus, Verlag für Natur- und Heimtierkunde, Alemanya. 992 p.

## Bibliografia

* Balon, E.K. 1975. Reproductive guilds of fishes: a proposal and definition. J. Fish. Res. Board Can. 32(6):821-864.
* Breder, C. M.; Rosen, D. E. Modes of Reproduction in Fishes (en anglès). Museu Americà d'Història Natural, 1966.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1-4051-2494-6.
* Kirby, R.F., K.W. Thompson i C.L. Hubbs 1977. Karyotypic similarities between the mexican and blind tetras. Copeia 1977(3):578-580.
* Lima, F.C.T., L.R. Malabarba, P.A. Buckup, J.F. Pezzi da Silva, R.P. Vari, A. Harold, R. Benine, O.T. Oyakawa, C.S. Pavanelli, N.A. Menezes, C.A.S. Lucena, M.C.S.L. Malabarba, Z.M.S. Lucena, R.E. Reis, F. Langeani, L. Cassati i V.A. Bertaco 2003 Genera Incertae sedis in Characidae. p. 106-168. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* McKay, R.J. 1984. Introductions of exotic fishes in Australia. p. 177-199. A Courtenay, W.R. Jr. i J.R. Stauffer, Jr. (Editors). Distribution, Biology and Management of Exotic fishes. The Johns Hopkins University Press, Baltimore, Maryland, Estats Units.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Proudlove, G.S. 1997. A synopsis of the hypogean fishes of the world. p. 351-354. A Proceedings of the 12th International Congress of Speleology, La Chaux de Fonds, Suïssa. vol. 3.
* Vasil'ev, V.P. 1980. Chromosome numbers in fish-like vertebrates and fish. J. Ichthyol. 20(3):1-38.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Cognitive Surplus: Creativity and Generosity in a Connected Age

Cognitive Surplus: How Technology Makes Consumers into Collaborators és un llibre de no ficció, de 2010, del professor Clay Shirky, publicat originalment amb el subtítol Creativity and Generosity in a Connected Age. El llibre és una seqüela indirecta de Here Comes Everybody, del mateix Shirky, que cobria l'impacte de les xarxes socials. Cognitive Surplus se centra a descriure el temps lliure que tenen les persones per participar en activitats col·laboratives dins dels nous mitjans. El text de Shirky busca demostrar que la transformació global pot provenir d'individus que dediquen el seu temps a un compromís actiu amb la tecnologia. Alguns crítics han elogiat les idees de Shirky, mentre d'altres denuncien algunes de les deficiències de la seva teoria.

## Referències

* ↑ Communications, NYU Web. «New Media Expert Clay Shirky to Become Professor at NYU’s Carter Journalism Institute, Tisch School of the Arts» (en anglès). [Consulta: 25 novembre 2022].
* ↑ Lee, Timothy B. «Ars Book Review: "Here Comes Everybody" by Clay Shirky» (en anglès americà), 03-04-2008. [Consulta: 25 novembre 2022].
* ↑ «Cognitive Surplus, By Clay Shirky» (en anglès). Independent, 15-07-2010. [Consulta: 25 novembre 2022].
* ↑ Matei, Reviewed by Sorin Adam «A Review of “Cognitive Surplus”: by Clay Shirky. New York, NY: The Penguin Press, 2010. 256 pp. $25.95 hardcover. ISBN 978-1594202537 (hardcover).» (en anglès). The Information Society, 28, 2, 01-03-2012, pàg. 128–130. DOI: 10.1080/01972243.2012.651047. ISSN: 0197-2243.
* ↑ «Cognitive Surplus by Clay Shirky | Book review» (en anglès). The Guardian, 26-06-2010. [Consulta: 25 novembre 2022].
# Quentin LaMar Cook

Quentin LaMar Cook (Logan, Utah, 1940) va esdevenir, el 2007, apòstol de l'Església de Jesucrist dels Sants dels Darrers Dies després de la mort de James E. Faust. El 1962 es casà amb Mary Gaddie. Es llicencià en ciències polítiques a la Universitat Estatal de Utah. Es doctorà en dret a la Universitat Stanford, Califòrnia. Fou associat principal d'un gabinet d'advocats a San Francisco. Fou President-director general del sistema de salut de Califòrnia. Fou vicepresident de Sutter Health Systems. Quentin L. Cook va servir en una missió a les Illes Britàniques, on fou bisbe, representant regional i autoritat interregional. No només va tenir responsabilitat sobre les parròquies anglòfones, sinó també de les que parlaven castellà, tongà, samoà, tagalog, mandarí i cantonès. El 1996 fou acceptat al segon col·legi dels Setanta. El 1998 fou acceptat al primer col·legi dels Setanta. Fou president de les inter-regions d'Oceania i del nord-oest dels Estats Units. Fou director executiu del departament missioner. El 2007 arribà a la presidència dels Setanta. El 6 d'octubre del 2007 va rebre el títol d'apòstol. És considerat el 13è apòstol.

## Obres

* Cook, Quentin L., "Are You a Saint?", Ensign, Nov. 2003, p95
* "Be a Missionary All Your Life" Arxivat 2011-06-09 a Wayback Machine., BYU Speeches, 13 mars 2007
* "Looking beyond the Mark" Arxivat 2007-02-24 a Wayback Machine.,” Ensign, Mar. 2003, p40
* "Rejoice!", Ensign, Nov. 1996, 28

## Enllaços externs

* LDS Church biography, Quentin L. Cook
* Grampa Bill's G.A. Pages: Quentin L. Cook Arxivat 2010-12-15 a Wayback Machine.
# Eveslogita

L'eveslogita és un mineral de la classe dels silicats. Va ser anomenada en honor de la seva localitat tipus.

## Característiques

L'eveslogita és un silicat de fórmula química (Ca,K,Na,Sr,Ba)$_{48}$ (Ti,Nb,Fe,Mn)₁₂(OH)₁₂Si$_{48}$O$_{144}$(OH,F,Cl)$_{14}$. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, l'eveslogita pertany a «09.DG - Inosilicats amb 3 cadenes senzilles i múltiples periòdiques» juntament amb els següents minerals: bustamita, ferrobustamita, pectolita, serandita, wol·lastonita, wol·lastonita-1A, cascandita, plombierita, clinotobermorita, riversideïta, tobermorita, foshagita, jennita, paraumbita, umbita, sørensenita, xonotlita, hil·lebrandita, zorita, chivruaïta, haineaultita, epididimita, eudidimita, elpidita, fenaksita, litidionita, manaksita, tinaksita, tokkoïta, senkevichita, canasita, fluorcanasita, miserita, frankamenita, charoïta i yuksporita.

## Formació i jaciments

L'eveslogita va ser descoberta al congost Fersman, al mont Eveslogtxorr (massís de Khibini, Península de Kola, Rússia). És tracta de l'únic indret on ha estat trobada aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Eveslogite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
# Jessie Saxby

Jessie Saxby (Unst, 30 de juny de 1842 - Unst, 27 de desembre de 1940) va ser una escriptora i folklorista d'Unst, una de les illes Shetland d'Escòcia. També tenia interessos polítics i era sufragette o defensora del dret de vot de les dones.

## Família

Nascuda el 30 de juny de 1842 a Halligarth, Baltasound, a l'illa de Shetland d'Unst, el pare de Jessie Saxby era Laurence Edmondston, metge i naturalista; la seva mare era Eliza Macbrair (1801-1869), periodista i escriptora d'una família de Glasgow. La parella va tenir deu nens més entre ells Thomas, un botànic. Saxby va rebre poca formació formal.
Henry Saxby, un ornitòleg i metge nascut a Londres, es va casar amb Jessie Edmondston el 16 de desembre de 1859. La parella va tenir sis fills, però la seva única filla va morir quan era petita. Vivien a Unst i Henry va ser soci en la pràctica mèdica del seu sogre fins al 1871, quan per motius de mala salut necessitava un trasllat a Edimburg. L'any següent, el 1872, la família se'n va anar a viure a Inveraray, però Henry va morir als 37 anys, el 4 de setembre de 1873. Com a vídua amb una família que havia de mantenir, Jessie va haver de confiar en els ingressos dels seus escrits i va tornar a Edimburg durant disset anys, abans de passar finalment a Unst el 1890.

## Carrera professional

La carrera de Saxby va començar a la dècada del 1860, quan es van imprimir diversos dels seus contes i algunes poesies. Lichens from the Old Rock, un llibre de poesia, va ser publicat el 1868, un primer de 47 llibres. Els seus llibres van abastar temes variat com ara la ficció romàntica, el folklore, però sobretot les històries d'aventura per a joves. També va publicar al voltant de cent articles a diaris, revistes com Life and Work i The Boy's Own Paper.

## Notes

* ↑ Halligarth és la casa construïda pel pare de Saxby el 1832; es va ampliar el 1839 amb la incorporació d'una altra casa a mesura que la família creixia.

## Referències

* 1 2 Ewan, Innes i Reynolds, 2006, p. 313.
* ↑ «http://data.historic-scotland.gov.uk/pls/htmldb/f?p=2200:15:0::::BUILDING:52032 Baltasound, Halligarth House» (en anglès). Historic Scotland.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 Smith, 2004.
* 1 2 Allen, 2004.
* 1 2 3 Woodward i Wallis, 2004.

## Bibliografia

* Allen, D. E. Edmondston, Thomas (1825–1846) (en angles), 2004.
* Ewan, Elizabeth; Innes, Sue; Reynolds, Siân. The Biographical Dictionary of Scottish Women: From the Earliest Times to 2004 (en anglès). Edinburgh University Press, 2006.
* Smith, Brian. Saxby, Jessie Margaret Edmondston (1842–1940) (en anglès), 2004.
* Woodward, B. B; Wallis, Patrick. Saxby, Henry Linckmyer (1836–1873) (en anglès), 2004.
# Joan VII d'Harcourt

Joan VII d'Harcourt, comte d'Harcourt, mort el 18 de desembre de 1452 a Châtellerault, va ser cavaller, comte d'Aumale d'Harcourt, vescomte de Châtellerault, senyor de Mézières, d'Elbeuf, de Lillebonne, de La Saussaye, etc.
Era el fill de Joan VI d'Harcourt, comte d'Harcourt, i de Caterina de Borbó, cunyada del rei Carles V de França.
Va participar en el setge de Taillebourg on va ser fet cavaller pel seu oncle Lluís II de Borbó. Va fer igualment el setge de Tunis i d'Harfleur. Es va distingir en el moment de la batalla d'Azincourt (1415), on va ser fet presoner.
El 1418, el seu castell d'Harcourt va ser pres pels anglesos. Els seus títols de comte d'Aumale i d'Harcourt van ser usurpats i donats als comte de Warwick i al duc de Clarence. El seu cosí el rei Carles VI de França el va sostenir llavors nomenant-lo capità general de Normandia i atorgant-li un donatiu de mil lliures.
Va morir el 18 de desembre de 1452 i va ser inhumat al convent dels franciscans de Châtellerault que havia fundat. Amb ell es va extingir la branca gran dels comtes d'Harcourt.
S'havia casat el 17 de març de 1389 amb Maria d'Alençon (morta el 1418), princesa de la sang, filla de Pere II d'Alençon i de Maria Chamaillard d'Anthenaise, vescomtessa de Beaumont. Fou el pare de:
* Joan VIII d'Harcourt (1396-1424), comte d'Aumale i d'Hartcourt i comte titular de Mortain, tinent i capità general de Normandia, mort a la batalla de Verneuil el 1424.
* Maria d'Harcourt (1398-1476) esposa d'Antoni de Lorena, comte de Vaudémont i de Guisa, que és a l'origen de la branca dels Harcourt-Lorena. A la mort del seu germà va heretar Aumale i va reclamar Harcourt.
* Joana d'Harcourt casada amb Joan III de Rieux, senyor de Rochefort, que a la mort del seu germà va heretar el comtat d'Harcourt.

## Bibliografia

* Gilles-André de La Roque, Histoire généalogique de la maison de Harcourt, 1662
* Dom Lenoir, Preuves généalogiques et historiques de la Maison d'Harcourt, 1907
* Georges Martin, Histoire et Généalogie de la Maison d'Harcourt, 1994
* Dictionnaire de biographie française, 1989
# Jeff Van Gundy

Jeff Van Gundy (nasqué el 19 de gener de 1962 a Hemet, Califòrnia) és un entrenador estatunidenc de bàsquet, més recentment amb els Houston Rockets a l'NBA fins a la temporada 2006-07. Van Gundy va començar jugant a l'Institut Menlo però finalment es va graduar a l'Institut de Nazareth (1985) després va formar part de l'equip de bàsquet de la Universitat Yale.

## Enllaços externs

* BasketballReference.com: Jeff Van Gundy (anglès)
* Why Houston Rockets Coach Jeff Van Gundy Is a More Fitting Free Speech Hero Than New York Times Reporter Judith Miller - Michael C. Dorf, FindLaw, 11 de maig del 2005 (anglès)
# Futebol Clube de Felgueiras

El Futebol Clube de Felgueiras va ser un club de futbol portuguès amb seu a Felgueiras. El club va ser fundat el 16 d'agost de 1936 i va desaparèixer l'any 2005 per problemes financers. El club jugava a l'Estadi Dr. Machado de Matos, que va ser la seva llar des que es va fundar el club als anys 30. José Fonte i els exfutbolistes portuguesos Fernando Meira i Sérgio Conceição són un dels jugadors més famosos que han jugat mai al Felgueiras. Bakero hi va jugar en la seva joventut.

## Història

Durant bona part dels anys 80, el FC Felgueiras va participar regularment en campionats nacionals. A la temporada 1982–83, va aconseguir el seu primer gran període reeixit a nivell estatal, després de guanyar la Segona Divisió i, per tant, d'aconseguir l'ascens.
L'any 1991–92, sota el comandament de Mário Reis, el Felgueiras va guanyar la lliga de la zona nord de la Segona Divisió, arribant de nou al segon nivell. També va ser durant aquella dècada que el club sota la direcció de Jorge Jesús va assolir el cim dels seus èxits esportius, ascendint a la màxima categoria. A la Primeira Divisão 1995–96 el club va acabar setze lloc i va descendir. Aleshores, el club va patir un fort descens de la piràmide futbolística que els va portar a les lligues regionals i, finalment, a l'extinció. El 2006 es va crear un nou club de futbol, el FC Felgueiras 1932, que va aconseguir l'ascens a Terceira Divisão la temporada 2011-12.

## Palmarès

* Taça de Honra do Porto: 1
** 1984–85

## Referències

* ↑ «Dr. Machado de Matos». ZeroZero, 28-06-2012.
* ↑ «2ª Divisão de Honra 1994/1995». ZeroZero, 28-06-2012.
* ↑ «Portuguese League 1995/96». ZeroZero, 28-06-2012.
* ↑ «Felgueiras». Record, 25-05-2012.
* ↑ pt:Taça de Honra da AF Porto

## Enllaços externs

* Pàgina oficial de Facebook del FC Felgueiras
* Perfil de l'equip a Zerozero.pt
* Perfil a ForaDeJogo.net
# B-30 (grup)

B-30 és un grup de pop-rock de la dècada de 1980. Fou creat el 1981 i actualment segueixen tocant sota els noms de B-30 i Popware.

## Components

* Jordi Pueyo (baix i veu).
* Daniel Pueyo (guitarra, veu i Bateria).
* Pepe Fuster (guitarra).
* Francesc Macià (piano i percussió).
* Luigi Carpintieri (bateria).

## Discografia

* B-30 (1986)
* Si avui és dimarts, això és la Terra (1989)
* Tretze vides després (1995)
* L'acústic (1994)
* For fans only (2003)

## Referències

* ↑ «TR, B-30, N'Gai N'Gai i Duble Buble, avui en concert al Bikini». Enderrock, 04-03-2006. [Consulta: 21 abril 2014].
# Ducenari

Ducenari (en llatí ducenarius, plural ducenarii) va ser el nom de diversos magistrats durant el període imperial romà. El nom fa referència a dos-cents.
Hi havia quatre tipus de magistrats:
* Els procuradors imperials, que cobraven un salari de 200 sestercis. Cassi Dió diu que aquest sou el va establir August i que el nom els venia del que cobraven. Claudi els va concedir ornaments consulars.
* Uns jutges establerts per August. S'anomenaven així perquè els seus béns, segons estaven valorats al cens, només pujaven a 200 sestercis. Jutjaven causes menors, segons Suetoni.
* Uns oficials militars que dirigien dues centúries i que tenien el mateix rang que els primi hastati a l'antiga legió.
* les tropes del palau imperial que estaven sota el comandament d'un Magister officiorum
Al segle iii i més tard el títol s'aplicava als anomenats protectores Augusti i a molts funcionaris de rang eqüestre, com els praefecti legionum, praefecti vehiculorum i imperatori a consiliis. En aquests casos el títol sembla indicar el rang i el sou del funcionari, i poques vegades s'utilitzava sense afegir un altre títol.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Ducenarii». A Dictionary of Greek and Roman Antiquities (1890). [Consulta: 10 maig 2022].
# 1198
## Esdeveniments

* Una butlla del Papa Urbà II confirma que tota la Vall d'Andorra esdevé una possessió de l'església d'Urgell

## Necrològiques

* 1 de setembre - Coïmbra: Dolça de Barcelona, infanta d'Aragó i reina consort de Portugal (n. 1160).
* 10 de desembre - Marràqueix (el Marroc): Averroes, filòsof andalusí.

## Referències

* ↑ «Esdeveniments». [Consulta: 26 febrer 2019].
* ↑ Betran Roigé, Prim. «Dulcia de Barcelona» (en castellà). Diccionario biográfico electrónico. Reial Acadèmia de la Història. [Consulta: 1r gener 2022].