OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Grimesnil

Grimesnil és un municipi francès situat al departament de la Manche i a la regió de Normandia. L'any 2007 tenia 68 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Grimesnil era de 68 persones. Hi havia 28 famílies de les quals 4 eren unipersonals (4 homes vivint sols), 12 parelles sense fills i 12 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 46 habitatges, 28 eren l'habitatge principal de la família, 17 eren segones residències i 1 estava desocupat. Tots els 45 habitatges eren cases. Dels 28 habitatges principals, 19 estaven ocupats pels seus propietaris i 9 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 8 tenien tres cambres, 5 en tenien quatre i 14 en tenien cinc o més. 20 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 12 habitatges hi havia un automòbil i a 14 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Grimesnil el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 4 | 65 a 69 | 4 |
| 8 | 60 a 64 | 0 |
| 4 | 55 a 59 | 0 |
| 4 | 50 a 54 | 12 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 4 | 25 a 29 | 0 |
| 4 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 4 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 36 persones, 29 eren actives i 7 eren inactives. De les 29 persones actives 22 estaven ocupades (14 homes i 8 dones) i 6 estaven aturades (3 homes i 3 dones). De les 7 persones inactives 5 estaven jubilades i 2 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 4 establiments que hi havia el 2007, 2 eren d'empreses de comerç i reparació d'automòbils, 1 d'una empresa d'hostatgeria i restauració i 1 d'una empresa de serveis.
L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era un restaurant.
L'any 2000 a Grimesnil hi havia 9 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Grimesnil a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Grimesnil a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Gündüz Ikeda

Gündüz Ikeda (japonès: 池田 正敏) (ciutat de Tòquio, 25 de febrer de 1926 - Ankara, 9 de febrer de 2003), de naixement Masatoshi Ikeda, va ser un matemàtic japonès, nacionalitzat turc.

## Vida i obra

Ikeda va néixer a Tòquio, fill d'un estadístic i una mestra. Es va graduar a la universitat d'Osaka el 1948 i va començar el seu treball de recerca sobre les àlgebres de Frobenius. Va obtenir el doctorat el 1953, dirigit per Kenjiro Shoda, amb un conjunt d'articles publicats i, a continuació, va treballar amb l'escola d'algebraistes de Tadasi Nakayama. A partir de 1955 es va començar a interessar per la teoria de nombres i va estar els anys 1955-1957 a la universitat d'Hamburg ampliant estudis sota la direcció d'Helmut Hasse. En aquesta ciutat va conèixer la seva col·lega Emel Ardor, una matemàtica turca que anys després esdevindria la seva esposa.
A partir de 1960, i fins a 1968, va ser professor de la universitat de l'Egeu a Esmirna. D'aquest període daten les seves importants aportacions al teorema de Grunwald-Wang i també el seu matrimoni, la seva nacionalització turca i el canvi del seu nom japonès, Masatoshi, pel més turc Gündüz. El 1969 es va incorporar a la Universitat Tècnica de l'Orient Mitjà d'Ankara, en la qual va romandre fins al 1992, amb estances a diferents institucions docents com l'institut d'Estudis Avançats de Princeton, la universitat Hacettepe de Turquia, la universitat Yarmouk de Jordània o la universitat turc xipriota de l'Est del Mediterrani. A partir de 1993 va ser investigador col·laborador de diferents centres de recerca del TÜBITAK (el consell de recerca científica turc) a Istanbul. Va morir a Istanbul l'any 2003.

## Referències

* 1 2 Koç, 2003, p. 462.
* ↑ Bilhan, 1999, p. 461.
* ↑ Narkiewicz, 2018, p. 200.
* ↑ Bilhan, 1999, p. 464.
* ↑ Bilhan, 1999, p. 466.

## Bibliografia

* Bilhan, Mehpare «Masatoshi Gündüz İkeda» (en anglès). Turkish Journal of Mathematics, Vol. 23, Num. 4, 1999, pàg. 461-463. ISSN: 1300-0098.
* Koç, Cemal «Professor Masatoshi Gündüz Ikeda: A Life Devoted to Mathematics» (en anglès). Turkish Journal of Mathematics, Vol. 27, Num. 4, 2003, pàg. 461-471. ISSN: 1300-0098.
* Narkiewicz, Władysław. The Story of Algebraic Numbers in the First Half of the 20th Century (en anglès). Springer, 2018. ISBN 978-3-030-03753-6.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Gündüz Ikeda» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland.
* Bilhan, Mehpare. «Gündüz Ikeda» (en anglès). Orta Doğu Teknik Üniversitesi, 1999b. [Consulta: 28 juliol 2023].
# Gündüz Kılıç

Gündüz Kılıç (Istanbul, 29 d'octubre de 1918 - Nova York, 17 de maig de 1980) fou un futbolista turc de la dècada de 1940 i entrenador.
Fou 11 cops internacional amb la selecció turca. Pel que fa a clubs, defensà els colors de Galatasaray SK.

## Palmarès

Jugador

### Galatasaray SK

* Milli Küme: 1
** 1938-39
* Lliga d'Istanbul de futbol: 1
** 1948-49
* Copa d'Istanbul de futbol: 2
** 1941-42, 1942-43
Entrenador

### Galatasaray SK

* Lliga d'Istanbul de futbol: 2
** 1954-55, 1955-56
* Süper Lig: 2
** 1961-62, 1962-63
* Copa turca de futbol: 3
** 1962-1963, 1964-1965, 1965-1966
* Supercopa turca de futbol: 1
** 1966

## Referències

* ↑ «Gündüz Kılıç'ı andık» (en turc). Hürriyet Spor, 18-05-1998 [Consulta: 27 octubre 2011].
* ↑ «Unforgettables». Galatasaray.org. [Consulta: 4 juliol 2010].
* ↑ «Gündüz Kılıç». Sports-Reference.com. Sports Reference LLC. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2020-04-18. [Consulta: 19 octubre 2018].
# Gündoğarken

Grup Gündoğarken (literalment "Grup Albada") va ésser un grup musical turc molt popular.
El grup va ésser fundat per İlhan Şeşen el 1983. Els altres membres del grup eren Gökhan Şeşen i Burhan Şeşen, tots dos nebots del fundador. Les seves primeres actuacions van ésser, sobretot, de música incidental. El grup va col·laborar amb Levent Kırca i Ferhan Şensoy en les seves aparicions escenogràfiques. També van tocar la melodia genèrica del programa de TV "Olacak o Kadar", sèrie còmica d'èxit. A partir de 1986 van fer una sèrie de concerts per Turquia i a l'estranger. El 1988 van participar en la fase de classificació turca per al Festival de la Cançó d'Eurovisió amb la seva cançó "Resimler Resimler" (Quadres, quadres), però no van poder guanyar el concurs. Probablement, el seu èxit més notable va ésser "Ankara'dan Abim Geldi" (El meu germà gran ha vingut d'Ankara) de l'any 1992. Després de 1994 el grup es va dissoldre, tot i que segueixen col·laborant de tant en tant en diversos concerts.

## Discografia

| Nom | Any |
| Bir Yaz Daha Bitiyor (Acaba un estiu més) | 1986 |
| Yaz Bulutları (Núvols d'estiu) | 1988 |
| Bir Günlük Aşk (Una passió d'un dia) | 1989 |
| Ankara'dan Abim Geldi (El meu germà gran ha vingut d'Ankara) | 1992 |
| Mest Of Gündoğarken (Uf! Gündoğarken borratxo) | 1998 |
| Gündoğarken 99 | 1999 |
| İstanbul Atina İstanbul (Istanbul Atenes Istanbul) | 2000 |
| Hayat Bu (Això és vida) | 2008 |
| Bir Yaz Daha Bitiyor + Yaz Bulutları (Doble CD) | 2008 |

## Referències

* ↑ Pàgina personal d'İlhan Şeşen (turc)
* 1 2 [«Biografia del grup al diari turc 'Vatan' (turc)». Arxivat de l'original el 2013-01-23. [Consulta: 29 maig 2013]. Biografia del grup al diari turc 'Vatan' (turc)]
# Halibut negre

L'halibut negre o halibut de Grenlàndia, (Reinhardtius hippoglossoides) és una espècie de peix i l'única del gènere Reinhardtius. És un peix que viu al mar a les fondàries d'entre 200 i 1.600 m, però s'ha pescat fins als 2.200 m. Es troba principalment a temperatures de l'aigua entre 1-4 °C, però s'ha trobat a temperatures de l'aigua sota zero (-2.1 °C). Té una distribució circumpolar a l'hemisferi nord.
La forma com està el seu ull sembla com si només en tingués un. La posició central de l'ull probablement li dona una visió perifèrica comparativament millor que els altres peixos. La forma del seu cos és allargada i comprimida dorsal-ventralment, els dos costats estan pigmentats.
La seva dieta és principalment d'organismes pelàgics o batipelàgics.

## Consum sostenible

L'any 2010, Greenpeace International ha afegit l'halibut negre a la seva llista roja

## Referències

* ↑ Greenpeace International Seafood Red list

## Enllaços externs

* "Reinhardtius hippoglossoides". FishBase. Ed. Rainer Froese i Daniel Pauly. February del 2008. N.p.: FishBase, 2008.
# Hanguranketa

Hanguranketa és una població de Sri Lanka a la província Central a uns 20 km al sud-est de Kandy.
For residència de diversos reis de Kandy, i doncs de fet la capital del país (exclosa la zona sota domini europeu). A la zona hi havia una fortalesa anomenada Galuda. Els reis tenien un palau a Hanguranketa, que fou saquejat pels holandesos el 1765 però van tenir dificultats en la seva retirada; el rei va tornar al palau on va ratificar el tractat de pau de Colombo que s'havia signat el 14 de febrer de 1766.

## Enllaços externs

* Department of Census and Statistics -Sri Lanka
# Hans Pesser

Hans Pesser (7 de novembre de 1911 - 12 d'agost de 1986) fou un futbolista alemany. Va formar part de l'equip alemany a la Copa del Món de 1938.
# Hans Ooft

Hans Ooft (27 de juny de 1947) és un exfutbolista i entrenador neerlandès. Va dirigir la selecció japonesa (1992-1993).

## Referències

* ↑ (anglès)RSSSF
# Hautbellain

Hautbellain (en luxemburguès: Drénkelt; en alemany: Oberbesslingen) és una vila de la comuna de Troisvierges, situada al districte de Diekirch del cantó de Clervaux. Està a uns 62 km de distància de la ciutat de Luxemburg.

## Referències

* ↑ «Hautbellain». [Consulta: 23 setembre 2015].
# Hemibarbus lehoai

Hemibarbus lehoai és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids que es troba al Vietnam.

## Referències

* ↑ Bleeker P. 1859. Conspectus systematis Cyprinorum. Natuurkd. Tijdschr. Neder. Indië v. 20. 421-441.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Hashim Sarkis

Hashim A. Sarkis (Beirut, 1964) és un arquitecte i professor universitari libanès. Des de 2015, Sarkis és professor i -posteriorment degà- de l'Escola d'Arquitectura i Planificació del MIT (Massachusetts Institute of Technology). El 2019 es va anunciar que serà el comissari de la Biennale d'Arquitectura de Venècia el 2020.

## Trajectòria

Nascut a Beirut, Sarkis es va graduar en arquitectura i belles arts a l'Escola de Disseny de Rhode Island el 1987. El 1989 va obtenir un Màster en Arquitectura i el 1995 es va doctorar en filosofia per la Harvard University Graduate School of Design. La seva tesi es va titular "Publics and Architects: Re-Engaging Design in the Democracy", i va ser assessorada per Peter G. Rowe, K. Michael Hays, Jorge Silvetti, i Roberto Mangabeira Unger.
Sarkis ha treballat per diversos despatxos d'arquitectura, incloent Rafael Moneo (Beirut Souks). El 1998 es va establir pel seu compte, creant Hashim Sarkis Studios, amb oficines a Cambridge i Beirut. Entre 1995 i 2015, Sarkis va treballar com a professor a la Harvard University Graduate School of Design, on va ensenyar estudis de disseny i cursos d'història i teoria de l'arquitectura. El 2015 es va incorporar a l'equip de professors del MIT, fins a esdevenir degà de l'Escola d'Arquitectura i Planificació urbanística. És un amant de l'obra de Josep Lluís Sert.
El 2018, va ser anomenat comissari Biennale d'Arquitectura de Venècia de 2020.

## Obres destacades

* 2004 - Agricultural and Community Center, Mejdlaya
* 2004 - Balloon Landing Park, Beirut
* 2004 - Oceana Beach Club, Damour
* 2004 - Olive Oil Press, Batroun
* 2005 - Wareham Street Loft, Boston
* 2007 - Oleana Restaurant, Cambridge
* 2007 - Housing for the Fishermen of Tyre, Abbasiyeh
* 2009 - Al Zorah, Ajman
* 2010 - Boston Eye Group, Brookline
* 2010 - Tremont Street Residence, Boston
* 2011 - The Street Pavilion, Shenzhen
* 2016 - Byblos Town Hall, Byblos
* 2016 - Dana Street House, Cambridge
* 2017 - The Courtowers, Beirut
* 2018 - Saifi Residence, Beirut

### Publicacions destacades

* Projecting Beirut: Episodes in the Construction and Reconstruction of a Modern City, with Peter G. Rowe, 1998, ISBN 978-3791319384
* Case: Le Corbusier's Venice Hospital and the Mat Building Revival, 2001, ISBN 978-3791325385
* Circa 1958: Lebanon in the Pictures and Plans of Constantinos Doxiadis, 2003, ISBN 978-2842894306
* Josep Lluis Sert: The Architecture of Urban Design, 1953-1969, 2008, ISBN 978-0300120653

## Vida personal

Sarkis es va casar amb Diala Ezzeddine, CEO de Xios Therapeutics, i tenen una filla, Dunia Alexandra.

## Referències

* ↑ http://research.gsd.harvard.edu/agakhanprogram/files/2014/05/Hashim-CV-formatted.pdf Arxivat 2018-10-18 a Wayback Machine.
* ↑ «Biennale Architettura 2020 | Hashim Sarkis appointed curator of the Biennale Architettura 2020» (en anglès), 19-12-2018. [Consulta: 25 novembre 2019].
* ↑ https://staff.aub.edu.lb/~webmgate/summer04/notes.html Arxivat 2015-05-30 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Perfil al web de l'MIT Arxivat 2019-12-20 a Wayback Machine.
* Web oficial
# Helen OS

HelenOS és un sistema operatiu basat en un disseny de micronucli multiservidor. El codi font de HelenOS està escrit en C i publicat sota la llicència BSD-3-Clause.
El sistema es descriu com un "sistema operatiu de codi obert per al desenvolupament de la investigació".
El micronucli gestiona la multitasca, la gestió de la memòria i la comunicació entre processos. També proporciona fils basats en el nucli i admet el multiprocessament simètric.
Els sistemes de fitxers, les xarxes, els controladors de dispositius i la interfície gràfica d'usuari, típics del disseny de micronucli, estan aïllats entre si en una col·lecció de components d'espai d'usuari que es comuniquen mitjançant un bus de missatges.
Cada procés (anomenat tasca) pot contenir diversos fils (programats preventivament pel nucli) que, al seu torn, poden contenir diverses fibres programades de manera cooperativa a l'espai d'usuari. Els controladors del dispositiu i del sistema de fitxers, així com altres serveis del sistema, s'implementen mitjançant una col·lecció de tasques d'espai d'usuari (servidors), creant així la naturalesa multiservidor d'HelenOS.
Les tasques es comuniquen mitjançant HelenOS IPC, que està orientat a connexió i és asíncron. Es pot utilitzar per enviar missatges petits de mida fixa, blocs de bytes o per negociar l'intercanvi de memòria. Els missatges es poden reenviar sense copiar dades massives ni assignar memòria a l'espai d'adreces de les tasques dels intermediaris.

## Referències

* ↑ hpr1447 :: HPR Coverage at FOSDEM 2014 Part 1/5
* ↑ HelenOS Micro-Kernel OS Still Marching On
* ↑ HelenOS nikdy nebude dokončený, říká jeho autor Jakub Jermář
* ↑ HelenOS - the operating system that launched a thousand processes, DistroWatch Weekly, Issue 350, 19 April 2010
* ↑ https://www.facebook.com/HelenOS Plantilla:User-generated source
# Heinz Vollmar

Heinz Vollmar (26 d'abril de 1936 - 12 d'octubre de 1987) va ser un jugador de futbol del Sarre i alemany.
Vollmar pertany al grup dels jugadors internacionals alemanys (exemples dels anys de guerra inclouen Ernest Wilimowski, Franz Binder, Max Merkel, els últims exemples inclouen Ulf Kirsten, Andreas Thom, Matthias Sammer, etc.) que també han representat altres nacions en la seva carrera internacional. Era un extrem driblador que jugava sobretot a la posició exterior esquerra.
Vollmar era ciutadà del Sarre, que va passar sota el protectorat francès després de la Segona Guerra Mundial, i va portar els colors del Sarre quatre vegades, marcant quatre gols en aquests partits. La seva última aparició amb el Sarre va tenir lloc sota l'aleshores entrenador del Sarre, Helmut Schön, menys d'un mes abans del seu primer partit amb Alemanya Occidental amb l'entrenador Sepp Herberger: el 6 de juny de 1956, el Sarre va perdre 2–3 davant els Països Baixos a Amsterdam amb Vollmar marcant un gol aquella nit.
Amb la població del Sarre unida a Alemanya Occidental, a través d'un referèndum ja el 1955, el primer dels dotze partits de Vollmar va ser el 30 de juny de 1956, a Estocolm contra Suècia. Va marcar el primer dels tres gols contra Bèlgica sis mesos després. Malgrat que havia passat un any des del seu darrer partit amb Alemanya Occidental, Heinz Vollmar va formar part de la selecció d'Alemanya Occidental a la Copa del Món de la FIFA de 1962.

## Referències

* ↑ Martin Neu. «Die Spieler der saarländischen Fußball-Nationalmannschaft» (en german). Saar Nostalgie. [Consulta: 7 maig 2017].
* ↑ «Vollmar, Heinz» (en german). [Consulta: 12 juny 2011].

## Enllaços externs

* Carrera internacional
* Heinz Vollmar
# Heraclèon (Egipte)

Heraclèon d'Egipte (Grec: Ἡράκλειον), també coneguda com a Tonis, era una ciutat de l'Antic Egipte situada a la la badia d'Abu Qir.
Fundada al segle xii aC i esmentada a les fonts antigues com a port cabdal per al comerç, va desaparèixer enfonsada a les aigües quan els monuments de la ciutat, edificats sobre un sòl porós d'argila, van superar amb el seu pes el màxim permès pel fang. La ciutat, doncs, va desaparèixer cap al segle iii per la liqüefacció del sòl. S'especula que un terratrèmol anterior hauria pogut afeblir prèviament els fonaments d'aquests edificis. El 2000, l'arqueòleg Franck Goddio va descobrir les restes d'Heracleion sota el mar, concretament en la badia d'Abu Quir, actualment a 2,5 kilòmetres de la costa i aproximadament a 30 metres sota l'aigua.

## Referències

* ↑ "Heracleion Photos: Lost Egyptian City Revealed After 1,200 Years Under Sea" The Huffington Post
* ↑ Manzanera, Laura «Las verdaderas Atlántidas». Muy Historia, 77 [Consulta: 16 juliol 2016].
* ↑ «LOOK: Lost Sunken City Revealed» (en anglès). The Huffington Post, 29-04-2013. [Consulta: 1r gener 2020].
# Heraei

Les muntanyes Heraei (llatí Heraei Montes, grec Heraia ore) és el nom antic d'una serralada de Sicília esmentada per Diòdor que no indica la seva posició; Vibius diu que a aquestes muntanyes naixia el riu Chrysas el que indica que eren les muntanyes que corren per tot el nord de Sicília des Messina a Palerm. La part central fou coneguda com a Mons Nebrodes, i és avui el Monte Mandonia; és coberta encara de boscos i la zona és coneguda avui com a Bosco di Caronia. Continuava a l'est amb la zona coneguda per Mons Neptunius, i la seva final oriental era el promontori de Pelorus. El punt més alt és el puig Sori, que no arriba als dos mil metres.
# Henri-Gustave Casadesus

Henri-Gustave Casadesus (París, 30 de setembre de 1879 - París, 31 de maig de 1947) va ser un violista, compositor i director d'orquestra francès.

## Biografia

Va rebre la seva primera formació musical amb Albert Lavignac. Va estudiar viola amb Théophile Laforge en el Conservatori de París, obtenint el primer premi el 1899. Entre 1910 a 1917, va ser el violista del Quartet Capet. Juntament amb Camille Saint-Saëns, va fundar la "Société des instruments anciens" en 1901, amb l'objectiu de recuperar la música i els instruments dels segles XVII i XVIII.

## Referències

* ↑ Biografía de Henri Casadesus.
# Gènere masculí

«Gènere masculí» té aquests significats:
* Gramàtica: Gènere masculí
* Sociologia: Gènere masculí, propi de l'home o la masculinitat
# Plougoumelen

Plougoumelen (en bretó Plougouvelen) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament d'Ar Mor-Bihan. L'any 2008 tenia 2.263 habitants. El 1947 fou separat de Le Bono.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 718 | 729 | 1.023 | 1.357 | 1.544 | 1.762 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Jean-Claude Guiziou | PS |
| 2008- | Olivier Coulon | |

## Història

Al segle vi la comunnitat que es va instal·lar al territori de Plougoumelen, es va adscriure sota l'advocació de Sant Melaine,dins el bisbat de Rennes. Aleshores va prendre el nom de Plou-Melen que es transformaria més endavant en Plougoumelen. En conseqüència, Sant Filibert, abat de Noirmoutier, s'associa a Saint Melaine com a protector dels seus habitants.
Aquesta comunitat ha tingut diferents noms al llarg de la història: Hi ha un document de 1219 on apareix amb la denominació Parrochia de Cumelen; segons documents de 1427,1448,i 1536, consta amb el nom Ploegomelen; en d'altres el nom és Plogomelen (el 1464 i 1477),i fins i tot Plougoumelan en un document del 1481.
La senyoria més important de Plougoumelen és la que va pertànyer a la família de Pont Sal, la qual va passar successivament per les famílies Launay, els Talhouët de Kerservant i la família Botherel de Quintin.
Antigament la parròquia de Plougoumelen i la parròquia de Le Bono formaven una sola comunitat administrativa 1790.
El 1947, Le Bono es va segregar i Plougoumelen es va convertir en municipi independent.
# Jordi Pineda Bono

Jordi Pineda Bono (Barcelona, 1935 - Barcelona, 21 d'agost de 2013) va ser un dibuixant de còmics català.

## Biografia

Jordi Pineda va crear la sèrie Quina Trepa! per la revista Cavall Fort el 1961. De fet, una historieta d'aquests personatges ocupava la portada del primer número de la publicació. Porteriorment va treballar amb reguralitat per a l'Editorial Bruguera, amb sèries com Don Próspero (1966), Ceferino el Pueblerino (1966), Don Tary (1968) o Bonifacio y Pedernal (1972). Quan va tancar Bruguera, va treballar al mercat internacional, a través de l'agència Bardon Art: Bucky Bug (1994-1997), per l'holandesa "Donald Duck", o Herbie i Rakker, per la noruega "Penny".

## Obra

| Anys | Títol | Publicació | Editorial |
| 1966 | Don Próspero | "Tío Vivo" | Bruguera |
| 1966 | Ceferino el Pueblerino | "Tío Vivo" | Bruguera |
| 1968 | Don Tary | "Din Dan" | Bruguera |
| 1972 | Bonifacio y Pedernal | "Pulgarcito" | Bruguera |

## Referències

* ↑ «Humoristan - Pineda Bono». humoristan.org - Fundación Gin. [Consulta: 7 desembre 2018].
* ↑ «Una mica d'història». Cavall Fort. [Consulta: 7 desembre 2018].
* ↑ Guiral (11/2007), p. 71.

## Bibliografia

* Cuadrado, Jesús. Atlas español de la cultura popular: De la historieta y su uso 1873-2000. 2. Madrid: Ediciones Sinsentido/Fundación Germán Sánchez Ruipérez, 2000. ISBN 84-89384-23-1.
* Guiral, Antoni. Los tebeos de nuestra infancia: La Escuela Bruguera (1964-1986). Barcelona: Ediciones El Jueves, 2007 (Colección Magnum; 7). ISBN 978-84-9741-589-7.

## Enllaços externs

* Comic creator: Jordi Pineda Bono a la Comiclopedia de Lambiek (anglès)