OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Seffner

Seffner és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Florida. Segons el cens del 2000 tenia 5.467 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Seffner tenia 5.467 habitants, 2.075 habitatges, i 1.520 famílies. La densitat de població era de 583,1 habitants/km².
Dels 2.075 habitatges en un 34,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 56,1% hi vivien parelles casades, en un 11,7% dones solteres, i en un 26,7% no eren unitats familiars. En el 21,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 8,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,63 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,04.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,4% tenia menys de 18 anys, un 7,7% entre 18 i 24, un 29,9% entre 25 i 44, un 24,4% de 45 a 60 i un 11,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 90 homes.
La renda mediana per habitatge era de 42.614 $ i la renda mediana per família de 49.152 $. Els homes tenien una renda mediana de 32.266 $ mentre que les dones 26.328 $. La renda per capita de la població era de 19.888 $. Entorn del 3,2% de les famílies i el 4,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Seffner». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 2 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Seffner». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# La Batllia (la Nou de Berguedà)

La Batllia és una masia de Malanyeu, municipi de La Nou de Berguedà (Berguedà) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Està situada davant mateix de l'església de Sant Sadurní de Malanyeu. És una petita masia de planta rectangular, amb coberta a dues vessants i amb el carener paral·lel a la façana, orientada a ponent. La masia és adossada a un marge i aprofita el poc terreny disponible al costat de l'església, la qual cosa li va impedir créixer. És un construcció molt senzilla, amb els murs de maçoneria arrebossats i les finestres, molt petites fins al mateix ràfec de la teulada.

## Història

És coneguda al segle xvii amb el nom de la Sala i fou residència dels batlles que el monestir de Santa Maria de Ripoll tenia a Malanyeu i probablement també residència temporal dels visitadors i procuradors de l'abat. A partir del segle xviii és coneguda amb el nom de la Batllia.

## Referències

* 1 2 «La Batllia». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 12 novembre 2015].
# Saló de maig

El Saló de maig (1956-1969), conegut en plural com a Salons de maig i en castellà com als Salones de mayo fou un certamen anual creat per l'Associació d'Artistes Actuals, amb l'objectiu de contribuir a trencar amb la situació de marginalitat que patien les tendències post-impressionistes a Barcelona i Catalunya en la dècada dels 1950 i 1960 i, complementàriament, per trobar en el sector privat el suport econòmic a les seves activitats professionals, atesa les poques facilitats que rebien de les institucions oficials.
Impulsat per la junta directiva de l'Associació d'Artistes Actuals que presidia Alexandre Cirici a semblança del saló organitzat per la parisenca Société des Artistes Indépendants, fou un cèlebre punt de trobada d'artistes, crític i públic, que aplegà en les seves tretze edicions més de 900 artistes de Catalunya i també d'àmbit internacional, i es considera una acció precedent del que esdevindria el Museu d'Art Contemporani de Barcelona.
Va tenir seu a l'antiga capella de l'Hospital de la Santa Creu de Barcelona i també, en les seves darreres edicions, al Parc de la Ciutadella de Barcelona. Varen presidir el Saló de maig Emili Bosch Roger (1957), Laurent Jiménez-Balaguer (1957), Ramon Rogent i Perés (1958), Antoni Cumella (1959), i Santiago Surós Forns (1960-1969).

## Referències

* ↑ López Vicens, Elena [tesi doctoral]. El salón de mayo (1956-1969) Barcelona. Incidencia de un certamen plural y colectivo en la vida cultural y artística de su época, Universitat Barcelona, 1994.
# Casa Toquera

La Casa Toquera és un monument del municipi de Bausen (Vall d'Aran) inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Ço des de Tuquèra conserva un notable complex d'edificis caracteritzat per l'amplitud que assoleix les balconades de fusta en el sector de llevant. La "pardia" que no ha de salvar cap desnivell important del terreny en aquest cas, s'estructura com a "corrau" i en sentit longitudinal al carrer, amb accessos independents per tant. La casa de secció rectangular presenta la façana principal orientada a migdia, paral·lela a la "capièra", amb "sòcol" i obertures de fusta que defineixen dues plantes (3-3). La coberta d'encavallades de fusta i llosat de pissarra és de dos vessants i un "tresaigües" per la banda de sol ixent que encabeix la "humenèja" i aixopluga en la prolongació de la pala una balconada. La porta, ben resguardada de la humitat, presenta una llinda amb l'intradós rebaixat en forma d'arc i amb el marc decorat amb motius que imiten un soguejat a partir de sengles cercles en els extrems; duu gravada la següent inscripció:
AGUSTI ANER MA FECH ANNO 1864
En les fulles de la porta destaca una picaporta en forma de cor i la típica "palma" protectora. Adossada a llevant de la casa compareix una peculiar galeria pel fet d'estar situada al damunt del portal d'accés al corral, oberta tant a l'interior com cap a l'exterior, amb una petita teulada al damunt. Al darrere queda la borda principal, amb una balconada també en el primer pis, i la coberta articulada a la de la casa. A part de les façanes arrebossades i pintades. La decoració es concentra en les fustes dels balustres, retallats o tornejats.

## Història

En principi Tuquèra (Toquera en la documentació antiga) designava un barri de Bausen que comptava amb diverses cases. Així l'any 1652 hi ha esment de Pau Amiell i de Joan Sanglada, ambdós de la Tuquèra. D'altra banda, el llinatge Anèr de Bausen era vinculat a Çò de Tomiu, la qual casa és possible que hagués estat fundada per un Tumèu Anèr documentat l'any 1611. Els Anèr exercien en els segles xviii i xix de preveres, batlles i cònsols de Bausen. És tradició que l'incendi de 1823 s'aturà davant la capelleta de Ço Tuquèra, que encara avui conserva a tots els efectes una talla.

## Referències

* 1 2 «Casa Toquera». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 11 abril 2013].
# Radivoje Ognjanović

Radivoje Ognjanović (Strošinci, 1 de juliol de 1933 - Belgrad, 30 d'agost de 2011) fou un futbolista serbi de la dècada de 1950.
Fou cinc cops internacional amb la selecció iugoslava amb la qual participà a la Copa del Món de Futbol de 1958.
Pel que fa a clubs, defensà els colors de FK Partizan, FK Estrella Roja, SK Sturm Graz i FC Basel.
Trajectòria com a entrenador:
* 1982–1984 Camerun
* 1989–1992 Costa d'Ivori
* 1993–1994 Xina U23

## Referències

* ↑ Radivoje Ognjanović at Reprezentacija.rs (en serbi)
* ↑ Radivoje Ognjanović a National-Football-Teams.com (anglès)
# Mirall trencat (desambiguació)

«Mirall trencat» té aquests significats:
* Literatura:
** Novel·la de Mercè Rodoreda i Gurguí titulada Mirall trencat.
* Teatre:
** Adaptació teatral de la novel·la Mirall Trencat i l'obra Un dia de Mercè Rodoreda titulada Un dia. Mirall trencat
* Sèrie de televisió:
** Mirall trencat (sèrie): Adaptació de la novel·la Mirall trencat a la televisió
* Dossier de Treball de Mercè Rodoreda i Gurguí titulat Mirall trencat
# Rifeh

Rifeh o Deir Rifeh (també Rifah) és el nom d'una ciutat situada a l'Alt Egipte, prop de la moderna Shutb, on s'han trobat diverses necròpolis situades a la riba occidental del Nil, i a on s'han fet troballes de diverses èpoques de l'antic Egipte. Rifeh va servir de cementiri de la capital del nomós XI (Set), Shashotep des del Primer Període Intermedi a l'època ptolemaica. El jaciment va ser excavat per Flinders Petrie entre el 1906 i el 1907.

## Les màscares de Rifeh

El cartonatge egipci era un material similar al cartró pedra modern, fet a partir diverses capes de lli o de papir estucat que s'enganxaven amb goma de resina quan estaven mullades i que es modelaven per a construir figures o s'empraven com a embolcall funerari per a cobrir les mòmies, després es cobrien amb guix i es pintaven i decoraven (a vegades amb Pa d'or)
Flinders Petrie va descobrir a Rifeh unes vuitanta màscares funeràries fabricades amb cartonatge de papir d'època ptolemaica que avui es troben al Museu Petrie (Londres). Les màscares duien inscripcions escrites en grec antic i en demòtic.

## Bibliografia

* William Matthew Flinders Petrie Gizeh and Rifeh. Arxivat 2013-01-29 a Wayback Machine. Amb capítols de Herbert Thompson i Walter Ewing Crum. Quaritch, Londres 1907 (British School of Archaeology in Egypt and Egyptian Research Account 13 Arxivat 2015-12-04 a Wayback Machine.). Nova edició: Adamant Media Corporation, Boston MA 2005, ISBN 1-4212-1681-7. (anglès)

## Referències

* ↑ Rifeh. (anglès)
* ↑ Papyri from cartonnage - the Rifeh masks. (anglès)
* ↑ Cartonatge egipci.(anglès)
# Sin compasión

Sin compasión és una pel·lícula dramàtica peruana de 1994 dirigida per Francisco J. Lombardi, és una adaptació la novel·la Crim i càstig ambientada en la Lima dels 90. Va ser projectada en la secció Un Certain Regard al 47è Festival Internacional de Cinema de Canes. Va ser candidata al Oscar a la millor pel·lícula de parla no anglesa als Premis Oscar de 1995, però no va ser acceptada com a nominada.

## Repartiment

* Diego Bertie - Ramón Romano
* Adriana Davila - Sonia Martinez
* Jorge Chiarella - Mayor Portillo
* Hernán Romero - Alejandro Velaochaga
* Marcello Rivera - Julian Razuri
* Mariella Trejos - Senyora Aliaga
* Carlos Oneto - Sacerdot
* Ricardo Fernández - Leandro Martinez

## Premios y nominaciones

* Selecció Oficial Canes, 1994, Un Certain Regard
* Segon Premi del Concurs de Projectes Cinematogràfics Organitzat per la Fundació per al Nou Cinema Llatinoamericà i la Governació de Mèxic (1994)
* Premi a la Millor Actuació (Diego Bertie). l'Havana, (1995)
* Catalina d'Or, Millor Director, Festival Internacional de Cartagena, (1995)
* Premi Millor Director, Festival de Trieste (1995)
* Nominació al Goya a la millor pel·lícula estrangera de parla hispana (1995)

## Referències

* ↑ «FILM REVIEW; A Raskolnikov Transported to South America» (en anglès). The New York Times, 13-09-1995. [Consulta: 11 agost 2018].
* 1 2 «Sin compasión». Festival de Cannes. [Consulta: 11 agost 2009].
* ↑ Margaret Herrick Library, Academy of Motion Picture Arts and Sciences
* ↑ «Maruja en el infierno (1983)». www.franciscolombardi.com. Arxivat de l'original el 2018-08-12. [Consulta: 11 agost 2018].
* ↑ «Sin compasión». Premios Goya, 1995. [Consulta: 11 agost 2018].
# Porto Mantovano

Porto Mantovano és un municipi situat al territori de la província de Màntua, a la regió de la Llombardia, (Itàlia).
Porto Mantovano limita amb els municipis de Curtatone, Goito, Mantova, Marmirolo, Rodigo, Roverbella i San Giorgio di Mantova.
Pertanyen al municipi les frazioni de Bancole, Montata Carra, San'Antonio (seu de l'ajuntament), Soave i Spinosa

## Galeria

* Localització de Porto Mantovano a la província de Màntua

## Referències

* ↑ Comune di Porto Mantovano - Statuto.
# Lapíguino

Lapíguino - Лапыгино (rus) - és un poble de l'óblast de Bélgorod, a Rússia. El 2010 tenia 872 habitants. Pertany al districte (raion) de Stari Oskol.

## Referències

* ↑ Летопись населённых пунктов Белгородской области: Село Котово Старооскольского городского округа Белгородской области: история [села Котово, села Терехово] / Котовская библиотека; сост. Рудакова Тамара Ивановна. — Котово: Котовская библиотека, 1996. — 75 с.
* ↑ «Храм в честь Покрова Пресвятой Богородицы (с. Федосеевка)». ИМЦ «Православное Осколье», 11-10-2012. Arxivat de l'original el 2018-06-12. [Consulta: 9 juny 2018].
# Belendi

Els belendi (en llatí Belendi) van ser un poble aquità esmentat per Plini el Vell. El seu nom es conserva en el poble de Belin a les Landes, un poble situat entre Bordeus i Baiona, que era l'antiga Belinum, a la vora del riu Eyre. Aquest riu estava creuat per un pont anomenat Pons Belini.

## Referències

* ↑ Dictionnaire géographique, historique et politique des Gaules et de la France (en francès), 1763, p. 220.
* ↑ Smith, William (ed.). «Belendi». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 4 agost 2022].
# Carpolestes

Carpolestes és un gènere de mamífers extints semblants als primats del Paleocè superior de Nord-amèrica. Les espècies de Carpolestes semblen formar un llinatge: la primera espècie, C. dubius, era ancestral a l'espècie tipus, C. nigridens, que al seu torn era ancestral a l'espècie més recent, C. simpsoni.

## Referències

* 1 2 3 Bloch, J.I., D.C. Fisher, K.D. Rose i P.D. Gingerich «Stratocladistic analysis of Paleocene Carpolestidae (Mammalia, Plesiadapiformes) with description of a new late Tiffanian genus». Journal of Vertebrate Paleontology, 21, 1, 2001, pàg. 119–131. DOI: 10.1671/0272-4634(2001)021[0119:SAOPCM]2.0.CO;2.
# Radium Springs

Radium Springs és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Nou Mèxic. Segons el cens del 2000 tenia 1.518 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Radium Springs tenia 1.518 habitants, 544 habitatges, i 417 famílies. La densitat de població era de 97 habitants per km².
Dels 544 habitatges en un 39,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 59,2% hi vivien parelles casades, en un 11,8% dones solteres, i en un 23,3% no eren unitats familiars. En el 20% dels habitatges hi vivien persones soles el 6,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,79 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,19.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 29,6% tenia menys de 18 anys, un 7,6% entre 18 i 24, un 29,4% entre 25 i 44, un 22,5% de 45 a 60 i un 10,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 97,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 33.167 $ i la renda mediana per família de 34.083 $. Els homes tenien una renda mediana de 34.196 $ mentre que les dones 22.813 $. La renda per capita de la població era de 14.660 $. Aproximadament el 7,5% de les famílies i l'11% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Radium Springs». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Radium Springs». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Mol (Bèlgica)

Mol és un municipi belga de la província d'Anvers a la regió de Flandes. Limita al nord-oest amb Arendonk i Retie, al nord amb Dessel, a l'oest amb Geel, a l'est amb Lommel, al sud-oest amb Meerhout i al sud amb Balen.

## Seccions

| # | Nom | Superfície (km²) | Població (31/12/2008) |
| I | Centre | 3,97 | 6.742 |
| II | Achterbos | 5,41 | 3.786 |
| III | Donk | 6,62 | 1.589 |
| IV | Ezaart | 7,61 | 3.147 |
| V | Ginderbuiten | 2,61 | 3.319 |
| VI | Gompel | 2,92 | 1.489 |
| VII | Heidehuizen | 2,65 | 2.223 |
| VIII | Millegem | 11,92 | 3.376 |
| IX | Rauw | 13,91 | 2.934 |
| X | Sluis | 6,82 | 2.206 |
| XI | Wezel | 5,32 | 2.750 |
| XII | Postel | 44,43 | 208 |

## Evolució de la població

Font: NIS

## Agermanaments

* Kall (1980)
* Santo Tomás (1985)
* Peja
* Kara Kara

## Personatges il·lustres

* Wilfried Peeters, ciclista.
* Tom Boonen, ciclista.
Viccionari
# Alà (desambiguació)

Alà (desambiguació) és el nom dels següents personatges:
Alà i Al-Alà forma part del nom de molts personatges:
* Abu l-Ala Ata, poeta i secretari del govern gaznèvida
* Abū al-`lā Idrīs al-Mā'mūn ben al-Manṣūr, califa almohade
* Abu Amr Zabban ben al-Ala, lector de l'Alcorà
* Ala al- Din al-Djuwayni, governador i historiador persa
* Ala al-Dawla Abu Djafar Muhammad, cap militar daylamita
* Ala al-Dawla al-Simnani
* Ala al-Dawla Bozkurt, emir d'Elbistan
* Ala al-Din Ali Beg, emir d'Eretna a Kayseri
* Ala al-Din Ali ibn Ahmad Djamali, religiós turc
* Ala al-Din Ali ibn Shudja al-Din, malik gúrida i després sultà
* Ala al-Din Atsiz, sultà gúrida
* Alaeddin Paixà, príncep i gran visir otomà
* Ala al-Din Eretna, sultà
* Ala al-Din Husayn, sultà gúrida
* Ala al-Din Karba, atabeg ahmadílida de Maragha
* Ala ibn Hasan ibn Ali, visir dels buwàyhides Sharaf al-Dawla i Shamsam al-Dawla
* Ali ibn Shahriyar Ala al-Dawla, ispahbad bawàndida del Tabaristan
* Mirza Ahmad Khan Ala al-Dawla, polític persa
* Muhammad Ali Ala al-Saltana, primer ministre i polític del període qadjar de Pèrsia
* Muhammad Shah Khaldji Ala al-Din, sultà de Delhi

## Notes

* ↑ Per a l'elaboració d'aquesta llista s'ha respectat la forma emprada a la Viquipèdia i s'ha seguit estrictament una ordenació alfabètica. S'ha pres com a criteri per a la inclusió a la llista que en el nom de l'article hi aparegués el nom Alà, tot i que no en fos el nom principal
# Shaun Tan

Shaun Tan és un il·lustrador i escriptor australià de llibres per a nens. El 2011 va rebre el Premi Memorial Astrid Lindgren i l'Oscar al millor curtmetratge d'animació, per l'adaptació de la seva obra The Lost Thing. Altres treballs seus com a il·lustrador són L'arbre vermell (obra traduïda al català) i la novel·la gràfica The Arrival.

## Obra
### Com a escriptor i il·lustrador

* Creature (2022)
* Eric (2020)
* Dog (2020)
* Tales from the Inner City (2018)
* Cicada (2018)
* The Singing Bones (2016)
* The Oopsatoreum: inventions of Henry A. Mintox, with the Powerhouse Museum (2012)
* The Bird King and other sketches (2011)
* Rules of Summer (àlbum il·lustrat), (2013)
* Tales from Outer Suburbia (Contes de la perifèria, obra traduïda al català) (conte fantàstic, diversos relats il·lustrats), (2008)
* The Arrival (novel·la gràfica amb estil historieta sense paraules), (2006)
* The red tree (L'arbre vermell, obra traduïda al català) (conte fantàstic il·lustrat), (2001)
* The Lost Thing (La cosa perduda, obra traduïda al català) (conte fantàstic completament il·lustrat), (1999),
* The Playground (1997)

### Com a il·lustrador

* The Pipe, escrit per James Moloney (1996)
* The Stray Cat, escrit per Steven Paulsen (1996)
* The Doll, escrit per Janine Burke (1997)
* The Half Dead, escrit per Garry Disher (1997)
* The Viewer, escrit per Gary Crew (1997)
* The Rabbits, escrit per John Marsden (1998)
* The Hicksville Horror, escrit per Nette Hilton (1999)
* The Puppet, escrit per Ian Bone (1999)
* Memorial, escrit per Gary Crew (1999)
* Pretty Monsters, escrit per Kelly Link (2008)

### Curtmetratge

* The Lost Thing Pel·lícula d'animació en DVD), (2011)

## Referències

* ↑ «Shaun Tan wins Astrid Lindgren prize» (en anglès). The Guardian, 29-03-2011. [Consulta: 11 juny 2022].
* ↑ Gallaher, Valerie. «Shaun Tan Wins Oscar For Animated Short 'The Lost Thing'» (en anglès). MTV, 28-02-2011. Arxivat de l'original el 11 de juny 2022. [Consulta: 11 juny 2022].
* ↑ «Contes de la perifèria». Llibres.cat. [Consulta: 11 juny 2022].
* ↑ «L'arbre vermell». Llibres.cat. [Consulta: 11 juny 2022].
* ↑ «La cosa perduda». Llibres.cat. [Consulta: 11 juny 2022].
# Porto Real (São Tomé i Príncipe)

Porto Real és una localitat de São Tomé i Príncipe. Es troba al districte de Pagué, al nord de l'illa i Regió Autònoma de Príncipe. La seva població és de 272 (2008 est.). Està situada al sud-oest de la capital de l'illa, Santo António, i a l'oest de Terreiro Velho. A 1 km al sud hi ha el Parc Natural d'Ôbo, en la porció també coneguda com a Parc Nacional de Príncipe.

## Evolució de la població

Població de Porto Real (2001-2008) :
| 2001 | 2008 |
| 239 | 272 |

## Equips de futbol

* FC Porto Real

## Referències

* ↑ INE Arxivat 2017-02-09 a Wayback Machine., Evolução da população São-Tomense por localidades, 2001/2007-08
* ↑ «FC Porto Real a Soccerway».
# Lapxinka

Lapxinka (en rus: Лапшинка) és un poble de l'óblast de Kaluga, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 130 habitants, pertany al districte de Bórovsk.

## Referències

* ↑ Чижков А.Б. Зорин А.А.. Калужские усадьбы. Каталог с картой расположения усадеб, 2007.
# Belendorffita

La belendorffita és un mineral constituït per una amalgama de coure i mercuri. El seu nom fa honor al mineralogista alemany Klaus Belendorff (1956-) que fou qui la descobrí a Landsberg, Palatinate (Alemanya). Fou descrita per H.J Bernhardt i K. Schmetzer el 1992. És un mineral dimorf de la kolimita, la qual cristal·litza en el sistema cúbic.

## Classificació

Segons la classificació de Nickel-Strunz, la balendorffita pertany a «01.AD - Metalls i aliatges de metalls, família del mercuri i amalgames» juntament amb els següents minerals: mercuri, kolimita, eugenita, luanheïta, moschellandsbergita, paraschachnerita, schachnerita, weishanita, amalgames d'or, potarita i altmarkita. En la classificació de Dana el mineral es troba al grup 1.1.13.2

## Característiques

La seva fórmula és Cu₇Hg₆. La seva densitat és de 13,15 a 13,2 g/cm³, i cristal·litza en el sistema trigonal. La seva duresa segons l'escala de Mohs oscil·la entre 2,5 i 4.

## Formació i jaciments

Aquesta espècie només s'ha trobat a Landsberg (la seva localitat tipus) i a Hongria, en dos jaciments de minerals de mercuri, associada amb el seu dimorf kolimita i amb mercuri natiu.

## Notes

* ↑ Handbook of Mineralogy diu què és de color argent
* ↑ Web Mineral diu què és de color blanc, groc o marró negrós.

## Referències

* 1 2 Anthony, J.W.; Bideaux, R.A.; Bladh, K.W. [et al.].. «Belendorffite». A: Handbook of Mineralogy (pdf). Chantilly, EUA: Mineralogical Society of America, 2005 [Consulta: 4 abril 2012].
* 1 2 3 4 5 Web Mineral.com (anglès)
* ↑ Riba, O.; Melgarejo, J.C.; Mata, J.M. Vocabulari de mineralogia. Segons les normes de la International Mineralogical Association. Amb equivalències angleses. Edicions Universitat Barcelona, 2000. ISBN 9788493100100 [Consulta: 4 abril 2012].
* 1 2 3 4 Belendorffite Mindat.org (anglès)

## Bibliografia

* Bernhardt, H.-J. and K. Schmetzer (1992): Belendorffite, a new copper amalgam dimorphous with kolymite. Neues Jahrbuch für Mineralogie, Monatshefte, 1992, 21–28.
* New Mins. (1997), New Minerals 1990-1994.
* Lindahl, T. and S. Westman (1969) The structure of the rhombohedral gamma brass like phase in the copper-mercury system. Acta Chem. Scand., 23, 1181–1190.

## Enllaços externs

* Imatges de belendorffites a mindat.org (anglès)