OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Doras higuchii

Doras higuchii és una espècie de peix de la família dels doràdids i de l'ordre dels siluriformes.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Amazones.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Lacépède B. G. E., 1803. Histoire naturelle des poissons. Hist. Nat. Poiss. v. 5. i-lxviii + 1-803 + index.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Sabaj Pérez, M. H. i J. L. O. Birindelli, 2008: Taxonomis revision of extant Doras Lacépède, 1803 (Siluriformes: Doradidae) with descriptions of three new species. Proceedings of the Academy of Natural Sciences of Philadelphia v. 157: 189-233.
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Sabaj, M.H. i C.J. Ferraris, Jr., 2003. Doradidae (Thorny catfishes). p. 456-469. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Fudbalski Klub Radnički Niš

El FK Radnički Niš és un club de futbol serbi de la ciutat de Niš.
El club va ser fundat l'any 1923 i antigament era anomenat 14 Oktobar.

## Palmarès

* 1 Copa Balcànica de clubs: 1975

## Referències

* ↑ Stevanović, N. «Niš, istorija i fudbal: 'Eve ga taj Niš - devet činjenica za 99 godina Radničkog iz Niša» (en serbi). BBC News, 1 maig 2022. [Consulta: 21 maig 2022].
* ↑ «Balkans Cup 1975 season» (en anglès).

## Enllaços externs

* Web del FK Radnički Niš (serbi)
# Viaducte de Saint-Mammès

El viaducte de Saint-Mammès, conegut també com a viaducte de Moret, és un pont ferroviari situat a la vora dels municipis de Veneux-les-Sablons i de Saint-Mammès al departament francès de Sena i Marne, que permet a la línia de París-Lió a Marsella-Sant Carles de travessar el riu Loing.

## Situació ferroviària

El viaducte de Saint-Mammès està situat al punt quilomètric 67.634 de la línia de París-Lió a Marsella-Sant Carles, a mig camí de les estacions de Moret-Veneux-les-Sablons (a l'oest) i de Saint-Mammès (a l'est), estacions situades a menys d'un quilomètre a banda i banda del viaducte.

## Història

El viaducte de Saint-Mammès fou construït entre el 1846 i el 1848. Fou posat en servei en setembre de 1849 durant la inauguració de la línia entre París i Tonnerre. Quan va entrar en servei, el viaducte constava de trenta arcs de 10 m d'alçada, dos dels quals (els que permeten l'encreuament del Loing) són de ferro colat.
El 16 de juny de 1940, l'arc que abastava el Loing fou explotat per enginyers francesos per frenar l'avanç de les tropes alemanyes. Durant tot el període de la guerra, el trànsit ferroviari fou interromput entre l'estació de Moret - Veneux-les-Sablons i l'estació de Saint-Mammès; el transbordament dels viatgers es feia per carretera mitjançant un pont de fusta construït pels alemanys sobre el Loing. Els dos arcs de ferro colat, al costat de Saint-Mammès, van ser reconstruïts en maçoneria al final de la guerra.

## Galeria de fotos

* El viaducte a Veneux-les-Sablons.
* Vista del viaducte ded de Saint-Mammès.
* Un dels dos arcs reconstruïts després de la Segona Guerra Mundial.

## Referències

* ↑ «Viaducte de Saint-Mammès» (en francès). Structurae. [Consulta: 2 maig 2020].
* ↑ Douté, Reinhard. Les 400 profils de lignes voyageurs du réseau ferré français : lignes 601 à 900 (en francès). 2. París: La Vie du Rail, 2011, p. 142. ISBN 978-2-918758-44-0.
* ↑ Plancke, René-Charles. Histoire du Chemin de Fer de Seine-et-Marne : de la vapeur au TGV (en francès). 1. Le Mée-sur-Seine: Éditions Amatteis, 1991, p. 47. ISBN 2868491057.
* ↑ René-Charles Plancke, p. 355.
* ↑ René-Charles Plancke, p. 345.

## Enllaços externs

* Viaducte de Saint-Mammès a l'arxiu de Structurae
# Cristina Honsel

Cristina Honsel (Dorsten, 7 de juliol de 1997) és una atleta alemanya especialitzada en salt d'alçada. Va representar el seu país al Campionat del Món d'atletisme de 2019 sense classificar-se per a la final. A principis d'aquell mateix any va guanyar una medalla de plata al Campionat d'Europa sub-23.
Els seus records personals són 1,92 metres a l'aire lliure (Gävle 2019) i 1,98 metres en interior (Leipzig 2023).

## Referències

* ↑ IAAF, perfil de Cristina Honsel
* ↑ «Results Book». 2019 European Athletics U23 Championships. Arxivat de l'original el 30 June 2020. [Consulta: 6 juliol 2020].
* ↑ [https://ergebnisse.leichtathletik.de/Content/documents/8877/resultlist.pdf BKK Freudenberg Hochsprung Gala 2023 Weinheim − Results] leichtathletik.de (German), retrieved on 3 February 2023.
# G'MIC

G'MIC acrònim de (GREYC's Magic for Image Computing) és un entorn de treball de codi obert i lliure amb llicència CeCILL, per al retoc fotogràfic desenvolupat pel laboratori GREYC, adscrit a ENSICAEN i CNRS. Té un llenguatge script que permet macros complexes. Originalment va ser dissenyat per ser utilitzat en línia d'ordres o en scripts, però ara existeix com un extensió a Gimp, Krita, EKD, Flowblade, Photoflow i Veejay, OpenFX, a través de l'extenció G'MIC per OpenFX.

## Enllaços externs

* Lloc web de G'MIC
* G'MIC a Open Hub
* G'MIC a GitHub

## Referències

* ↑ «G'MIC: the world's most flexible image processor?» (en anglès), 05-06-2014. [Consulta: 29 setembre 2020].
* ↑ «G’Mic Settings — Krita Manual 4.3.0 documentation». [Consulta: 29 setembre 2020].
# Neoraimondia herzogiana

Neoraimondia herzogiana és una espècie fanerògama que pertany a la família de les cactàcies (Cactaceae). És endèmica de Bolívia.

## Descripció

Neoraimondia herzogiana és un arbust que creix en forma d'arbre, en forma de canelobre, perenne i carnós que arriba als 15 m d'alçada, amb un diàmetre de 15 a 20 cm. Té entre 6 a 7 costelles i les arèoles tenen entre 3 a 5 espines centrals i entre 7 a 10 espines radials d'1 a 2 cm de llarg. Les flors són blanques o rosades, pode arribara fer un diàmetre de 6 cm, van seguides de fruits comestibles. El fruit té pericarpi que està tapat de petits flocs d'espines curtes i semblants a truges. Els fruits ovoides, dolços i saborosos són de color marró groguenc i coberts d'espines. Tenen un diàmetre de 5 cm i de 5 a 6 cm de llarg.

## Distribució

Neoraimondia herzogiana es troba als departaments bolivians de Cochabamba, Chuquisaca, Santa Cruz i Tarija a altituds de 600 a 1900 msnm.

## Taxonomia

Neoraimondia herzogiana va ser descrita per (Backeb.) Buxb. i publicat a Katalog der in Kultur stehenden Arten 89, l'any 1967.

### Sinonímia

* Neocardenasia herzogiana

## Referències

* ↑ Anderson, Edward F.; Eggli. Das grosse Kakteen-Lexikon (en alemany), 2005, p. 443. ISBN 3-8001-4573-1.
* ↑ «Neoraimondia herzogiana». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 27 agost 2023].
* ↑ «Sinònims de Neoraimondia herzogiana». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 27 agost 2023].

## Bibliografia

* Killeen, T. J., E. García Estigarribia & S. G. Beck. (editors) 1993. Guía Arb. Bolivia 1–958. Herbario Nacional de Bolivia & Missouri Botanical Garden, La Paz.
* Nee, M. 2004. Magnoliidae, Hamamelidae y Caryophyllidae. 2: 1–209. In M. Nee Fl. Reg. Parque Nac. Amboró Bolivia. Editorial FAN, Santa Cruz.
* Serrano, M. & J. Terán. 2000. Identific. Esp. Veg. Chuquisaca 1–129. PLAFOR, Intercooperación, Fundación Ceibo, Sucre.
* Vargas, I., A. Lawrence & M. Eid. 2000. Árb. Arbust. Agroforest. Santa Cruz Bolivia 1–145. Fundación Amigos de la Naturaleza, Santa Cruz.
# Digue'm Peter

Digue'm Peter (títol original en anglès: The Life and Death of Peter Sellers) és una pel·lícula de 2004 dirigida per Stephen Hopkins i protagonitzada per Geoffrey Rush, que narra la trajectòria professional del còmic britànic Peter Sellers des dels seus començaments com a comentarista de ràdio a la BBC fins a arribar a ser un dels actors més populars del món. Ha estat doblada al català.

## Argument

Impulsat per una mare possessiva (Miriam Margolyes), Peter Sellers (Geoffrey Rush) sempre va lluitar per conciliar la seva relació amb les dones, la seva popularitat i les seves moltes personalitats. Mai es va mostrar segur de si mateix, malgrat els seus nombrosos matrimonis, les seves lloances per part de la crítica i els seus èxits professionals. Peter Sellers, en realitat, tenia una vida tempestuosa i va arribar a confessar que «odio tot el que faig.»

## Repartiment

| Intèrpret | Personatge | Paper |
| Geoffrey Rush | Peter Sellers | Actor |
| Emily Watson | Anne Sellers | Primera dona de l'actor |
| Charlize Theron | Britt Ekland | Segona dona de l'actor |
| John Lithgow | Blake Edwards | Director de cinema |
| Miriam Margolyes | Peg Sellers | Mare de l'actor |
| Stanley Tucci | Stanley Kubrick | Director de cinema |
| Stephen Fry | Maurice Woodruff | Astròleg amic de l'actor |

## Premis
### Globus d'Or

| Any | Categoria | Pel·lícula | Resultat |
| 2005 | Globus d'Or a la millor minisèrie o telefilm | Globus d'Or a la millor minisèrie o telefilm | guanyadora |
| 2005 | Globus d'Or al millor actor en minisèrie o telefilm | Geoffrey Rush | guanyadora |
| 2005 | Globus d'Or a la millor actriu secundària en sèrie, minisèrie o telefilm | Charlize Theron | nominada |
| 2005 | Globus d'Or a la millor actriu secundària en sèrie, minisèrie o telefilm | Emily Watson | nominada |

### Emmy

| Any | Categoria | Pel·lícula | Resultat |
| 2005 | Millor telefilm | Millor telefilm | nominada |
| 2005 | Millor actor - Minisèrie o telefilm | Geoffrey Rush | guanyadora |
| 2005 | Primetime Emmy a la millor actriu secundària en minisèrie o telefilm | Charlize Theron | nominada |
| 2005 | Primetime Emmy a la millor actriu secundària en minisèrie o telefilm | Emily Watson | nominada |
| 2005 | Millor Guió per a una Sèrie, Minisèrie o telefilm | Christopher Markus i Stephen McFeely | guanyador |

### SAG

| Any | Categoria | Pel·lícula | Resultat |
| 2005 | Millor actor de minisèrie o telefilm | Geoffrey Rush | guanyadora |

## Referències

* ↑ «Digue'm Peter». Ésadir.cat. [Consulta: 13 novembre 2018].
* ↑ McKinley, Jesse «Cover Story; Looking for Peter Sellers; In the Dark World Behind Zee Funny Mustache» (en anglès). The New York Times.
# Es Fiters

Es Fiters és un jaciment arqueològic que es troba al municipi de Muro (Mallorca), ocupant una part de la gran finca des Fiters, tot i que una petita part de les troballes es van realitzar a una finca disgregada de la major, la coneguda com a Ca'n Perxat. El conjunt arqueològic se situa molt a prop del talaiot de Sa Font / Son Morei. Es compon de diversos conjunts.
* Necròpoli romana composta de dos grups de tombes simples a mode de cista. El primer conjunt es troba a la finca de ca'n Perxat i es compon de diverses tombes excavades a la roca de les quals en son visibles dues, tot i que n'hi pot haver més enterrades. L'altre conjunt és més extens i es troba endinsat dins la finca d'Es Fiters, compost per un nombre indeterminat de tombes de les quals son més o manco visibles 7 delimitades amb lloses de pedra. La majoria de les tombes es troben en bon estat tot i que farcides de terra i tapades de matolls.
* Conjunt de dues coves: Es troben a mig camí entre els dos grups de necròpoli. Una d'elles és petita i té marques de retocs, mentre que l'altre és més grossa i actualment s'empra com a sestador. El museu d'Artà va dur a terme excavacions a una d'aquestes coves, trobant-hi enterraments amb aixovars d'època balear o postalaiòtica.
* Diverses agrupacions d'afloraments ceràmics d'èpoques romana imperial i islàmica.
Part dels materials d'aquest jaciment s'exposen actualment al museu d'Artà.

## Referències

* ↑ Alomar et.ali.. Història de Muro: Volum I. 1 (en català). Ajuntament de Muro
# Discòbol

El Discòbol (Δισκοβόλος, Diskobólos) és una escultura del grec Miró anomenat l'Atenenc tot i que era d'Elèutera a Beòcia, i creada vers el 455 aC. Representa un atleta just abans de llençar un disc. L'original era de bronze però només es coneix per les còpies romanes polits en marbre. Es considera d'estil sever. S'han conservat nombroses còpies, la més important s'anomena Lancellotti, que es troba al Museu Nacional Romà de Roma.

## Descripció

Miró modela el cos d'un atleta nu, en el moment de màxima tensió pel llançament del disc. La composició és oberta i asimètrica. Pensada per ser exposada és una escultura multi-facial, atès que cerca transmetre la sensació de moviment. Ara bé, l'escultor ha petrificat l'instant.
Tot el cos està inclinat cap endavant. El gir del cos és vigorós però de manera delicada i harmoniosa. De perfil, la forma del cos descriu una "S", que es completa amb un arc continu que componen els braços, per tal d'equilibrar la composició. Aquesta ordenació de les línies en moviment s'anomena rythmos.
La tensió s'aprecia a través del minuciós modelat de l'anatomia, com són els bíceps i bessons. Però, aquesta tensió no es troba en l'expressió del rostre, que es mostra tranquil i hieràtic, amb un somriure propi del curos.També destacar la geometrització dels cabells, típic en l'art d'època arcaica.
L'escultura es recolza sobre un suport, que no tenia l'original, atès al caràcter del marbre.
La imatge representa Jacint, un jove atleta, qui morí en uns jocs dedicats a Apol·lo. Altres versions del mite afirmen que ambdós foren amants.
D'aquesta obra se'n destaca el naturalisme, que s'aconsegueix en separa els braços del cos (cf. Kuró) així com el dinamisme per la flexibilitat del moviment que presenta. En aquesta escultura, Miró plasma la idealització de la bellesa, a través d'un cos atlètic. En l' època clàssica les escultures sobre atletes eren un tema freqüent, ja que aquests gaudien de gran fama.

## Influències i antecedents

L'escultura arcaica, malgrat Miró se n'allunya, encara hi és present en la hieracitat del rostre. La ceràmica grega, com les àmfores pintades, van servir de model per l'escultor pel que fa als punts de vista formal i temàtic.
Aquesta obra, que inaugura l'estudi del moviment escultòric va tenir gran repercussió a la resta d'època clàssica, com l'escultura Gàlata suïcidant-se (222 aC). També va ser imitada en el Renaixement o Neoclassicisme.
Salvador Dalí va realitzar una re-interpretació surrealista de l'estàtua, titulada L'atleta còsmic (1968).

## Referències

* ↑ «British Museum - Discóbolo», 30-12-2014. Arxivat de l'original el 2014-12-30. [Consulta: 1r febrer 2018].
* ↑ «L'atleta còsmic». Arxivat de l'original el 2018-02-02. [Consulta: 1r febrer 2018].

## Bibliografia

* Salvà i Lara, Jaume. Diccionari d'Història de l'Art. Palma: Llibres Pedrafort, 2018. ISBN 9781520281971.

## Enllaços externs

* British Museum collection record, GR 1805.7-3.43 (Sculpture 250)
* Myron's Discobolus Arxivat 2014-10-07 a Wayback Machine. A discussion about the sculpture between Dr. Beth Harris & Dr. Steven Zucker on video at Khan Academy/Smarthistory
# Frederic Escanyé

Frederic Escanyé (Tuïr, 15 de maig del 1833 - Perpinyà, 1 de setembre del 1906) va ser un diputat de Pirineus Orientals a l'Assemblea Nacional francesa.

## Biografia

Frederic Escanyé era fill de Ferdinand Escanyé, diputat durant la Monarquia de Juliol, i el net de Sébastien Escanyé, diputat en l'Assemblea Legislativa del 1791. Treballà com a advocat a Perpinyà, on fou membre de la comissió municipal des del 4 de setembre del 1870, conseller de la prefectura, conseller municipal de Perpinyà el 1871 i membre del Consell General dels Pirineus Orientals pel cantó de Tuïr.
Fou elegit diputat pels Pirineus Orientals per primer cop el 1876, va formar part de la Unió Republicana. Fou un dels 363 diputats que va rebutjar la confiança al govern de Broglie el 16 de maig del 1877, fet que provocà eleccions anticipades. Batut a les eleccions legislatives del 1877 pel monàrquic conservador Joseph de Gelcen amb només 36 vots de diferència, l'elecció fou anul·lada posteriorment a causa de les maniobres irregulars organitzades per les autoritats per tal que sortís escollit el seu candidat. Frédéric Escanyé recuperà el seu escó del 1878 al 1885. Batut el 1885, tornà a ser diputat del 1891 al 1906.

## Mandats
### Diputat

* 1876-1877
* 1878-1881
* 1881-1885
* 1891-1893
* 1893-1898
* 1898-1902
* 1902-1906

## Bibliografia

* Jean Capeille, « Escanyé (Frédéric) », a Dictionnaire de biographies roussillonnaises, Perpignan, 1914
* Marc Vilar, « Escanyé (Ferdinand, Jean, Joseph, Sébastien) », a Nouveau Dictionnaire de Biographies Roussillonnaises 1789-2011, vol. 1 Pouvoirs et société, t. 1 (A-L), Perpignan, Publications de l'olivier, 2011, 699 p. (ISBN 9782908866414)
* « Frédéric Escanyé », a Robert et Cougny, Dictionnaire des parlementaires français, 1889

## Enllaços externs

* Fitxa a la web de l'Assemblea Nacional francesa

## Notes

* 1 2 Fabricio Cárdenas, 66 petites histoires du Pays Catalan, Perpignan, Ultima Necat, coll. «Les vieux papiers», 2014, 141 p. (ISBN 978-2-36771-006-8, notice BnF no FRBNF43886275)
* ↑ Fitxa a la web de l'Assemblea Nacional francesa
# Vito Maragioglio

Vito Maragioglio (* 1915 a Gropparello; † 23 de febrer del 1976 a Rapallo) fou un arquitecte, militar i egiptòleg italià. Els seus principals estudis, en col·laboració amb Celeste Rinaldi, se centren en l'arquitectura de les piràmides d'Egipte i, especialment, les piràmides de la regió de Memfis. Els seus treballs continuen sent les referències absolutes en l'arquitectura de les piràmides.

## Publicacions

* L'architettura delle piramidi Menfite, amb Celeste Rinaldi ;
* Korosko-Kasr Ibrim. Incisioni rupestri nubiane, amb Celeste Rinaldi, Curto ;
# Octau (llibre)

El terme octau o en octau, (de l'anglès octavo i in octavo) designa un llibre o pamflet que té una mida d'un octau de foli. Un octau s'obté doblegant el paper original tres vegades, cosa que dona setze pàgines de text (imprimint per cada costat).
Ès a dir, un llibre o fullet en octau, està compost per un o més fulls (per exemple, de paper A2) plegant-lo tres vegades per produir vuit fulls en els que es poden imprimir 16 pàgines de text. Cada full d'un llibre en octau representa així una vuitena part de la mida del full original
El llibre català més antic, fou imprès en octau: es tracta de la Gramàtica de Mates, que fou impresa per Bartomeu Mates el 1463.
El terme «quart» també designa en l'actualitat llibres de la mida del octau de foli; vegeu l'article Mides de llibre.

## Referències

* ↑ «octau». Diccionari de la llengua catalana de l'IEC. Institut d'Estudis Catalans.
* ↑ Pujol, 2007, p. 62.

## Bibliografia

* Pujol, Dídac. Traduir Shakespeare. Punctum, 2007. ISBN 9788493609412.

## Vegeu també

* In-folio
* Quart (llibre)
* Quadern (plegat)
Viccionari
# Es Gallicant

Es Gallicant és una possessió dins del terme municipal de Campos, Mallorca, a la zona del llevant entre les possessions de Son Calco, Son Toni Amer, Can Meó i Can Perdiu. El 1576 la possessió el Gallicant era propietat de Joan Trilla i es dedicava al conreu de cereals i de figueres. El 1681 ja estava dividida i en tenia la part més extensa el senyor Jordi Dameto Trilli. El 1762, pertanyia al senyor Francesc Amar de Montaner i Dameto, marquès del Reguer i cavaller de l'orde de Calatrava i estava dedicada a conreu de cereals.

## Construccions

Les cases de la possessió presenten una distribució en forma d'"L" i han estat molt reformades. Les façanes de mestral i migjorn són les que presenten els elements constructius genuïns i menys modificats. La façana s'obre davant una carrera amb el portal forà d'arc de mig punt a la dreta. Al costat esquerre, trobam el bloc destinat a finalitats agrícoles. Destaca un portal d'arc rebaixat d'ampla llum. La façana de migjorn compta amb alguns elements constructius tradicionals, com l'arc rebaixat d'accés.

## Referències

* ↑ Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 6. Palma: Promomallorca, p. 137. ISBN 84-8661702-2.
# Disease Ontology

Disease Ontology (ontologia de les malalties o DO) és una ontologia formal de les malalties humanes. El projecte Disease Ontology està organitzat a l'Institut de Ciències del Genoma de la Facultat de Medicina de la Universitat de Maryland.
El projecte Disease Ontology es va desenvolupar inicialment el 2003 a la Universitat Northwestern per fer front a la necessitat d'una ontologia basada en un propòsit que abasti l'espectre complet de conceptes de malalties anotades en repositoris biomèdics dins d'un marc ontològic extensible per satisfer les necessitats de la comunitat.
La Disease Ontology és una ontologia de la fundació Open Biomedical Ontologies (OBO, ontologies biomèdiques obertes).
Els Disease Ontology Identifiers (DOID, identificadors d'ontologia de malalties) consten del prefix DOID: seguit del número, per exemple, la malaltia d'Alzheimer té l'identificador DOID:10652.

## Referències

* ↑ Schriml, Lynn Marie; Arze, Cesar; Nadendla, Suvama; Chang, Yu-Wei Wayne; Mazaitis, Mark; Felix, Victor; Feng, Gang; Kibbe, Warren Alden «Disease Ontology: a backbone for disease semantic integration.». Nucleic Acids Research, 40, Database issue, 01-01-2012, pàg. D940-D946. DOI: 10.1093/nar/gkr972. PMC: 3245088. PMID: 22080554.
* ↑ Osborne, John D; Flatow, Jared; Holko, Michelle; Lin, Simon M; Kibbe, Warren A; Zhu, Lihua (Julie); Danila, Maria I; Feng, Gang; Chisholm, Rex L «Annotating the human genome with Disease Ontology.». BMC Genomics, 10 Suppl 1, Jul 7, 2009, pàg. S6. DOI: 10.1186/1471-2164-10-s1-s6. PMC: 2709267. PMID: 19594883.
* ↑ Kibbe, Warren A.; Arze, Cesar; Felix, Victor; Mitraka, Elvira; Bolton, Evan; Fu, Gang; Mungall, Christopher J.; Binder, Janos X.; Malone, James «Disease Ontology 2015 update: an expanded and updated database of human diseases for linking biomedical knowledge through disease data». Nucleic Acids Research, 43, Database issue, 01-01-2015, pàg. D1071-D1078. DOI: 10.1093/nar/gku1011. PMC: 4383880. PMID: 25348409.