OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Torre Rizo

La Torre Rizo és una torre de vigilància costanera situada prop de la platja de Sant Joan, a Alacant (País Valencià). Va ser declarada Bé d'Interés Cultural el 1997.

## Història

Va ser construïda al segle xvi, com tantes altres, amb la finalitat de defensar de les incursions de pirates l'Horta d'Alacant. L'any 1997 va ser desmuntada carreu a carreu pels seus propietaris per evitar que fora catalogada. En l'actualitat hi ha en el seu lloc un camp de golf.
Mentre que la Direcció general de Patrimoni Artístic del País Valencià dona l'immoble per perdut, va ser declarada poc després del seu enderrocament Bé d'Interés Cultural junt a altres vint-i-dues torres similars, i l'associació Hispània Nostra sosté que es troba en un magatzem a l'espera que el jutge que porta el cas dictamini el lloc on ha de ser reconstruïda.
Forma part de les Torres i Talaies d'Alacant que es troben incloses en la Llista roja de patrimoni en perill.

## Referències

* 1 2 URL de la referència: http://eduwp.edu.gva.es/patrimonio-cultural/ficha-inmueble.php?id=1530.
* ↑ «Informe sobre el estado en que se encuentran las torres declaradas BIC situadas en la antigua huerta de Alicante» (en castellà), 26-11-2018. [Consulta: 30 abril 2020].
* ↑ Riquelme-Quiñonero, María-Teresa «Preservación del patrimonio cultural: la arquitectura de la huerta alicantina» (en castellà). Nuevas aportaciones en la investigación en Humanidades. VI Jornadas de Investigación de la Facultad de Filosofía y Letras de la Universidad de Alicante (Alicante, 28 y 29 de abril de 2016).
* 1 2 «Torres y atalayas de Alicante» (en espanyol europeu). [Consulta: 30 abril 2020].
* ↑ «COMUNICADO DE ALICANTE VIVO SOBRE LA "DESAPARICIÓN" DEL ESCUDO DE LA TORRE DEL CAPITÁN BOACIO». [Consulta: 30 abril 2020].

## Bibliografia

* Direcció general del Patrimoni Artístic: Torre Rizo (desapareguda).
* Hispania Nostra: Torres i talaies d'Alacant, Llista Roja de Patrimoni en Perill.
# Velise Bonfante

Velise Bonfante és una poetessa en dialecte brescià. Nascuda a Màntua, fa uns cinquanta anys que viu a Desenzano del Garda. Des de la seva infància va poder escoltar i aprendre a parlar diversos idiomes amb els seus amics. Ha estat convidada en diverses ocasions a participar en els jurats de premis de poesia i a col·laborar en el diari Dipende Giornale del Garda amb la columna «Poeti di Dipende». Apassionada pel teatre, el 1995 va fundar la companyia La Compagnia de Riultèla, juntament amb alguns amics. També ha traduït obres de Giacomo Leopardi (L'infinìt), Giosuè Carducci (San Martì e Piànzer vècc) i Dante Alighieri (els primers versos de la Divina Comèdia). Alguns dels seus poemes (El süpilì ros, La fera de San Faüstì, A caàl del tèmp, El pì, Reciòch de fera i Al me òm) formen part de l'Antologìa del dialèt bresà.

## Obres
### Comèdia

* Dizìl coi Fiùr
* I Caai de la Bisnona
* L'ocaziù de fa bögada
* El quàder söl sölér
* Casimiro ciao-ciao
* Tadeo benedèt ve zo de chèl lèt
* La pröa de la scagna
* L'è mai isé come par
* I confècc co la mandola amara
* Villa Artemisia
* Clèmens de la Sovera
* El tròto Bernardo
* Mai schersà con chèl che no se sa - o sedenò - Operazione Borotalco
* El veciasì dei solfanèi
* Gh'era na olta en mago
* El gat de marmo négher - o sedenò - Gatì gatù liù
* Dumà compése j-agn
* Teodoro tignìt compàgn de l'oro
* Le alegre comàr de Riultèla (adaptació de Le allegre comari di Windsor de William Shakespeare)
* Pèr en pér de pér

### Llibres

* Òja de Primaera - poesia en brescià
* El supilì ros - poesia en brescià
* A caàl del tèmp - poesia en brescià
* Gira - Girasùl - poesia en brescià
* Come se faa - come se fa - recerca
* Vocabolando - recerca sobre paraules i modismes de l’italià al dialecte brescà

## Referències

* 1 2 «Velise Bonfante» (en italià). Il Teatro Amatoriale. [Consulta: 23 gener 2021].

## Enllaços externs

* El sò sit persunàl Arxivat 2018-08-19 a Wayback Machine. (italià)
# Mullerthal

Mullerthal (en luxemburguès: Mëllerdall; en alemany: Müllerthal) és una vila de la comuna de Waldbillig, situada al districte de Grevenmacher del cantó d'Echternach. Està a uns 23 km de distància de la ciutat de Luxemburg.

## Història

La vila ha donat el seu nom a la regió on es troba, coneguda com a Petita Suïssa luxemburguesa.
Als pujols, a la vora del poble, es troben les ruïnes del "Heringerburg", un antic castell. Al sud de Mullerthal, per sota un petit pont, es pot veure la "Schiessentümpel", que és la cascada més alta del país 1.
L'esquelet d'un home prehistòric va ser descobert el 1935 en un refugi sota una roca, l'Home de Loschbour.

## Referències

* ↑ «Mullerthal». [Consulta: 24 octubre 2015].
# Granulat

«Granulat» té aquests significats:
* Granulat (àrid). Tipus d'àrid no cohesionat provinent del matxucatge. Depenent del seu diàmetre rep diferents denominacions.
* Granulat (farmàcia).
* Granulat (orfebreria).
# Vi de Banyuls

El vi de Banyuls és un vi dolç natural de la Catalunya del Nord amb denominació d'origen (en francès Apellation d'Origine Contrôlée AOC) etiquetat sota les denominacions AOC Banyuls i AOC Banyuls Gran Cru.
L'àrea geogràfica de la denominació coincideix amb la del vi de Cotlliure, al sud del Rosselló, abastant els municipis de Banyuls de la Marenda, Cotlliure, Portvendres i Cervera de la Marenda.
Els vins de Banyuls tenen una llarga tradició. La vinya va ser importada pels grecs, sota la influència de la colònia d'Empúries. A l'edat mitjana els templers van marcar la viticultura local construint parets de pedra seca i una xarxa de canalització dels torrents i rieres. La denominació d'origen va ser creada el 1936.
Les vinyes creixen en un sòl d'esquist poc fèrtil, en feixes escarpades als contraforts de la Serra de l'Albera.
Existeixen els Banyuls dits tradicionals, els més abundants, els Banyuls Vintage, Banyuls Vintage Mise Tardive i Banyuls Blanc. Tots han de tenir al mínim el 50% de garnatxa. Els AOC Banyuls Grand Cru, creats el 1962, tenen un mínim del 75% de garnatxa, amb una durada de la seva criança d'un mínim de trenta mesos en fusta. El terme "grand cru" només es reserva als banyuls vinificats en negre.
* Vinyes a Banyuls
* Dues ampolles de Banyuls
* Etiqueta d'un vi dolç natural de Banyuls

## Referències

* ↑ JUAN, FERRER ESPINOSA. Vinos, otras bebidas alcohólicas, aguas, cafés e infusiones (en castellà). Ediciones Paraninfo, S.A., 2017-04-01. ISBN 978-84-283-3799-1.
* ↑ Dauga, Pierre. Histoire de la viticulture des Pyrénées-Orientales au XXe siècle: essai (en francès). Trabucaire, 2006. ISBN 978-2-84974-041-5.
* ↑ Raventós, Emili Giralt i. Història agrària dels Països Catalans. Edicions Universitat Barcelona, 2008. ISBN 978-84-475-3284-1.
* ↑ Raventós, Emili Giralt i. Vinyes i vins: mil anys d'història (Obra completa). Edicions Universitat Barcelona, 1993-05-20. ISBN 978-84-475-0075-8.
* ↑ Reignoux, François. La Vigne en France et son Terroir (en francès). BoD - Books on Demand, 2019-11-15. ISBN 978-2-322-18922-9.
* ↑ E.C. «La DO Empordà potenciarà vins de varietat de caranyana blanca - 06 ago 2019». elPuntAvui.cat, 28-10-2023. [Consulta: 28 octubre 2023].
* ↑ «Banyuls Grand Cru - Guide des appellations» (en francès). Le Figaro Vin. [Consulta: 28 octubre 2023].
* ↑ Simón, Sara Castellví de. Vinos dulces del mundo y cuatro quesos azules: Tipologías y maridajes (en castellà). Editorial AMAT, 2016. ISBN 978-84-9735-935-1.

## Vegeu també

* Vi del Rosselló
* Vi de Cotlliure
# Tàngara encaputxada

El tàngara encaputxada (Nemosia pileata) és un ocell de la família dels tràupids (Thraupidae).

## Hàbitat i distribució

Habita la selva pluvial de Sud-amèrica, des del nord de Colòmbia, Veneçuela i les Guaianes, cap al sud, a través de Brasil i Perú, fins Bolívia, Paraguai i nord d'Argentina.

## Referències

* ↑ «Tàngara encaputxada». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/10/2022(català)
# Tàngara emmascarada

La tàngara emmascarada (Ramphocelus nigrogularis) és un ocell de la família dels tràupids (Thraupidae).

## Hàbitat i distribució

Habita la selva pluvial, clars i vegetació secundària, especialment a prop de l'aigua, de les terres baixes, del sud-est de Colòmbia, cap al sud, a través de l'est de l'Equador i est del Perú, nord de Bolívia i oest amazònic del Brasil.

## Referències

* ↑ «Tàngara emmascarada». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/10/2022(català)
# Unni Lindell

Unni Lindell (Oslo, Noruega, 3 d'abril de 1957) és una periodista i escriptora noruega.
Lindell es va donar a conèixer com a autora de llibres infantils i juvenils, però ben aviat va destacar com a escriptora d'una sèrie de novel·les policials, fins al punt que ha estat considerada a Noruega la reina de la novel·la policiaca. Gran part dels seus llibres s'han traduït a diversos idiomes. Entre els llibres per a infants i joves es troben The Green Day (1986), Four days to the full moon (1990) i la popular sèrie sobre "Nifse Nella" (2008). El 1992 va guanyar un concurs de novel·la amb el llibre juvenil Fuglefangeren, i el 1994 va rebre el Kritikerprisen per la novel·la juvenil Sugemerket. A banda de les novel·les pociicaques i els llibres de literatura infantil i juvenil, Lindell també ha publicat poemaris com El vestit del meu pare és vermell com la guineu (1995), i la novel·la Måneorkesteret (1993), una bíblia d'època dels anys 50 i 60. L'any 1999 va guanyar el premi Riverton per "The Dream Catcher" i el 2019, vint anys després, va rebre per segona vegada el premi al millor llibre de crim, per "The Drone".

## Referències

* 1 2 Skei, Hans H. «Unni Lindell». Store norske leksikon [Consulta: 8 abril 2024].
* ↑ «Unni Lindell, la reina de la novela policiaca en Noruega». Mujeres&Cia, 21-12-2012 [Consulta: 8 abril 2024].
* ↑ Norl, Camilla «Unni Lindell vant Rivertonprisen for andre gang: − Begynte å hylgråte. Akkurat 20 år etter at Unni Lindell vant Rivertonprisen for «Drømmefangeren» i 1999, er det klart at hun får prisen for beste krimbok for andre gang - for «Dronen» som kom i fjor høst.». VG, 04-04-2019. Arxivat de l'original el 5 de març 2023 [Consulta: 8 abril 2024].
# Vicenç Torres Costa

Vicenç Torres Costa (1950, Palma, Mallorca) és un pintor mallorquí membre del moviment Nova Plàstica Mallorquina.
Torres es formà de forma autodidàctica. Durant els anys setanta del segle XX formà part dels grups Bes (1970-71) i Criada 74 (1974). Ha exposat individualment a Palma des del 1970, a Alaró el 1982, a Manacor el 1082 i el 1990, a Eivissa el 1991 i a Alcúdia el 1991 i 1993. Participà en la mostra del pavelló balear de l'Exposició Universal de Sevilla de 1992. La seva obra, de temàtica paisatgística, urbana i marina, s'adscriu als nous expressionismes.

## Referències

* ↑ «Torres Costa, Vicenç». A: Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 17. Palma: Promomallorca, p. 256. ISBN 84-8661702-2.
# Ursus americanus vancouveri

Ursus americanus vancouveri és una subespècie de l'os negre americà (Ursus americanus). Es troba a l'illa de Vancouver i illes adjacents. És igual de gros que Ursus americanus carlottae, però té les dents més petites.

## Referències

* ↑ Mammal Species of the World (anglès)
* 1 2 Black Bears in British Columbia (anglès)

## Enllaços externs

* uBio (anglès)
* UniProt (anglès)
# Vil·la Enriqueta (Salou)

La Vil·la Enriqueta és una casa del municipi de Salou (Tarragonès) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Vil·la Enriqueta és una de les cases d'estil senzill que es varen construir a Salou a les darreries del segle xix.
La casa està construïda amb planta baixa, amb porxo d'arcs rebaixats, i finestra d'arc rebaixat. La planta noble té una terrassa i a la part de la torratxa un balcó semicirculars, la teulada està coberta a dues vessants.
La casa s'estructura a la manera de planta de creu llatina i, al braç del creuer que dona al mar, es pot veure el nom de la vil·la.

## Història

Va ser seu de la comandància republicana durant la Guerra Civil.

## Referències

* 1 2 3 4 «Vil·la Enriqueta». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 18 febrer 2016].

## Enllaços externs

* «Vil·la Enriqueta». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Valborg (cràter)

Valborg és un cràter d'impacte en el planeta Venus de 20 km de diàmetre. Porta el nom d'un antropònim danès, i el seu nom va ser aprovat per la Unió Astronòmica Internacional el 1985.

## Referències

* ↑ «Valborg». Gazetteer of Planetary Nomenclature. United States Geological Survey. [Consulta: 1r juliol 2017].

## Vegeu també

* Llista de cràters de Venus
# Vincenc Tuček

Vincenc Tuček (Praga, 2 de febrer de 1773 - Pest, 2 de novembre de 1820) va ser un cantant, director d'orquestra i compositor txec.
Era fill d'un distingit músic, que fou el seu primer mestre, entrà com a tenor en el teatre del compte Schwerts, de Praga; el 1797 fou director de concerts del duc de Curlàndia, el 1800 director d'orquestra del teatre de Wroclaw i el 1802 del teatre Leopoldstadt de Viena.
Va escriure un ert nombre d'òperes, entre les quals cal mencionar: Hans Klachel (Praga, 1797); Rübezahl (Wroclaw, 1801); Els dos Dachels; Doemona la Cocinera; Moisés a Egipte; Sansón; El soltà Conradino; La caputxeta vermella i, Lanassa (1813), considerada com la millor de les seves obres. També deixà oratoris, cantates, denses i altres composicions.
Era l'avi de la soprano Leopoldine Tuček (1821-1883) i de Philipp Tuček (nascut el 1825) que va ser un compositor i violinista de la Hofkapelle de Berlín.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa, vol. 64, pàg. 1324. (ISBN-84-239-4564-2)
# Volcà Santo Tomás

El volcà Santo Tomás és un estratovolcà que es troba al sud de Guatemala, al sud-est del volcà Santa María. També és conegut com a "Volcà Pecul", o "Cerro Zunil", el nom del seu dom més jove, que va entrar en erupció per darrera vegada fa uns 84.000 anys. No es coneix cap erupció durant l'Holocè del Santo Tomás. El cim s'eleva fins als 3.542 msnm. Presenta fumaroles i aigües termals al vessant oest. La seva prominència és de 485 metres.

## Referències

* ↑ «Global Volcanism Program | Santo Tomás» (en anglès). [Consulta: 3 gener 2021].
* ↑ «Santo Tomás Volcano, Guatemala - John Seach». [Consulta: 3 gener 2021].
* ↑ «Volcán Santo Tomás - Peakbagger.com». [Consulta: 3 gener 2021].
# Vassildol

Vassildol - Васильдол (rus) - és un poble de l'óblast de Bélgorod, a Rússia. El 2010 tenia 578 habitants. Pertany al districte (raion) de Novi Oskol.

## Referències

* ↑ Koriakov, I. B. «База данных «Этно-языковой состав населённых пунктов России»». Arxivat de l'original el 2021-10-05. [Consulta: 24 febrer 2022].
* ↑ «Схема территориального планирования Белгородской области». Федеральная государственная информационная система территориального планирования (ФГИС ТП).
# Vireó de Hutton

El vireó de Hutton (Vireo huttoni) és un ocell de la família dels vireònids (Vireonidae).

## Hàbitat i distribució

Habita el bosc caducifoli temperat, bosc de roures, bosc de ribera i matolls des del sud-oest de la Colúmbia Britànica cap al sud, a l'ample de l'oest de Washington, oest d'Oregon i Califòrnia fins al nord-oest de Baixa Califòrnia. Sud de Baixa Califòrnia. Des del centre d'Arizona, sud-oest de Nou Mèxic i oest de Texas, cap al sud, a través de les terres altes de Mèxic fins Guatemala.

## Referències

* ↑ «Vireó de Hutton». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/05/2023(català)
# Vierdaagse de Nimega

La Vierdaagse de Nimega (oficialment en neerlandès: Internationale Vierdaagse Afstandsmarsen Nijmegen) és una marxa que se celebra anualment a Nimega, Països Baixos, a partir del tercer dimarts de juliol. És un esdeveniment mundial de marxes organitzat per la KNBLO on els participants recorren distàncies de 30, 40 o 50 quilòmetres (a elecció) cadascun dels quatre dies.

## Els quatre dies

* El dia d'Elst és la primera de les quatre marxes i transcorre pel Betuwe, al nord de Nimega. A l'inici i al final de la marxa es creua el famós pont sobre el riu Waal.
* El dia de Wijchen és la segona marxa on es visiten Wijchen i Beuningen, dues poblacions a l'oest de Nimega. Aquesta marxa és un autèntic sedàs en la qual es retira la majoria dels participants que no s'han entrenat.
* El dia de Groesbeek és el tercer dia que transcorre per una ruta amb diversos pujols amb el conegut Zevenheuvelenweg (Passeig dels Set Pujols) com a punt àlgid. La ruta recorre una extensa zona al sud de Nimega, però es manté en el marge dret del riu Mosa.
* El dia de Cuijk és la ruta del quart i darrer dia i transcorre també al sud de Nimega però pel marge esquerre del Maas. Els vianants que recorren la marxa de 40 km, després de creuar el Mosa a l'altura de Heumen, arriben a la petita vila de Linden, que s'adorna cada any pels participants amb algun tema concret. Els participants de la marxa de 50 km encara han de recórrer un llaç passant pel pont i la vila de Grave, i per Gassel, per arribar, amb els participants de la marxa de 40 km, a Beers (ubicat a la província del Brabant del Nord). A continuació es passa per Cuijk, i es creua el Mosa per un pont de pontons. En arribar a Nimega, els participants desfilen pel Sint Annastraat (carrer de Santa Anna), que per a l'ocasió es rebateja com a Via Gladiola, on són rebuts pels d'espectadors i es fa entrega dels guardons.

## Les Festes

Nijmegen celebra 7 dies de festes durant la Vierdaagse, i rep diàriament la visita de més d'un milió de persones.

## Guardons

La Vierdaagse ofereix quatre premis:
* La Creu de la Vierdaagse
* La Medalla de Grup
* La Medalla de Cures
* El diploma (eliminat a partir de 2006)
Individus que han recorregut deu o més vegades les marxes reglamentàries, es converteixen en membres de la societat Gouden Kruisdragers Vierdaagse (Portadors de la Creu d'Or de la Vierdaagse).

## Història

El 1909 es va celebrar la primera vierdaagse, on els participants podien prendre part en 13 ciutats diferents. A l'any següent es va decidir que la vierdaagse se celebrés en una única ciutat. A partir de 1925 la ciutat organitzadora serà sempre Nimega. En 1928 es permet la participació a estrangers per primera vegada.
En la 90a edició, programada del 18 de juliol al 21 de juliol de 2006, el primer dia de l'esdeveniment unes 300 persones van tenir símptomes d'esgotament a causa de les altes temperatures, 30 van ser hospitalitzades i dues persones van morir. A conseqüència d'això, l'organització va decidir cancel·lar la resta de l'esdeveniment.

## Enllaços externs

* Vierdaagse de Nimega (neerlandès)
* Medalles de la Vierdaagse (anglès)
# Vierisme

El vierisme (en castellà, vierismo) és el nom donat a una escissió del batllisme sorgida el 1919 i dirigida per l'expresident Feliciano Viera. Una de les seves figures més destacades va ser el polític Eduardo Blanco Acevedo. Va utilitzar el nom de Partido Colorado Radical, que va rebre de part d'un dels seus joves dirigents més radicals, Raúl Jude.

## Referències

* ↑ (castellà) Noves agrupacions polítiques a kalipedia.com Arxivat 2013-05-14 a Wayback Machine.
# Mar de Sardenya

La mar de Sardenya (en sard Mare de Sardigna, en italià Mar di Sardegna) és l'àrea de la Mediterrània occidental situada al Mar Balear entre la costa oest de l'illa de Sardenya i l'arxipèlag Balear. El port principal és la ciutat de l'Alguer.
És una denominació aplicada sobretot a la part de mar propera a les costes sardes, mentre que a la que banya les illes Balears no se sol utilitzar. Així doncs, habitualment no es considera que el port de Maó, per exemple, formi part de la mar de Sardenya.
# Torre Roja

«Torre Roja» té aquests significats:
* Torre Roja de Viladecans, fortificació medieval de Viladecans (Baix Llobregat)
* Poblat ibèric de la Torre Roja, poblat ibèric de Sentmenat (Vallès Occidental)
* Torre Roja de Vilamajor, torre d'homenatge del castell de Vilamajor (Vallès Oriental)
* Escola de primària Torre Roja, escola primària pública de Sant Pere de Vilamajor
* Torre Roja, masia de l'Edat moderna de Palafrugell
# Thunberg

Thunberg és el nom dels següents personatges:
* Carl Peter Thunberg (1743 - 1828), naturalista suec i un "apòstol" de Carl Linnaeus
* Clas Thunberg (Hèlsinki, Gran Ducat de Finlàndia, 1893 - 1973), patinador de velocitat sobre gel finlandès
* Greta Thunberg (Estocolm, 2003), activista mediambiental
# Thunder in the East

Thunder in the East és el 5è àlbum d'estudi del grup de música heavy metal japonès Loudness i el primer d'estudi cantant en anglès incloent-hi l'èxit "Crazy Nights", el seu major èxit a Amèrica. I la balada "Never Change Your Mind."

## Cançons

* Crazy Nights (4:04)
* Like Hell (3:44)
* Heavy Chains (4:18)
* Get Away (3:53)
* We Could Be Together (4:35)
* Run For Your Life (3:59)
* Clockwork Toy (3:55)
* No Way Out (4:01)
* The Lines Are Down (4:57)
* Never Change Your Mind (4:09)

## Personal
### Integrants del grup

* Minoru Niihara - cantant
* Akira Takasaki - guitarra
* Masayoshi Yamashita - baix
* Munetaka Higuchi - bateria

### Producció

* Max Norman - productor
* Bill Freesh - enginyer
* Bernie Grundman - mastering

## Referències

* ↑ Rivadavia, Eduardo. «Loudness Thunder in the East review». Allmusic. Rovi Corporation. [Consulta: 13 juliol 2011].
# Torre de Burgo

* No s'ha de confondre amb Torre del Burgo.
La Torre de Burgo estava situada al damunt -ponent- del poble de Burgo, en el terme municipal de la Guingueta d'Àneu, en territori de l'antic municipi d'Unarre.

## Bibliografia

* Benito i Monclús, Pere. «Torre de Burgo». A: El Pallars. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1993 (Catalunya romànica, XV). ISBN 84-7739-566-7.
* Lloret, Teresa; Castilló, Arcadi. «Unarre». A: El Pallars, la Ribagorça i la Llitera. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1984 (Gran geografia comarcal de Catalunya, 12). ISBN 84-85194-47-0.
# Tio dels Ossos

El Tio dels Ossos és l'espectre d'un esquelet que està dotat de vida pròpia. Aquest personatge el troben en rondalles com la de “Peret de poca por”.
Segons Francesc Girbert és un espantacriatures que es troba a la comarca de l'Alcoià.

## Referències

* ↑ Rondalles populars valencianes. Antologia, catàleg i estudi dins la tradició del folklore universal. Publicacions de la Universitat de València 2007. Nombre de pàgines 764. ISBN 978-84-370-6850-3 pàg 45
* 1 2 Gisbert 2010, p. 156
* ↑ Peret de poc por. Verdú Pons, Jordi Raül. Editorial Marfil. 2011. 24 pàgines. ISBN 9788426814562

## Bibliografia

* Gisbert, Francesc. Màgia per a un poble. Picanya: Edicions del Bullent, 2010. ISBN 978-84-96187-88-7.