OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Saqueig de Baturin

El Saqueig de Baturin o Matança de Baturin (en ucrainès: здобуття Батурина або Різня в Батурині, en rus: Взятие Батурина или Резня в Батурине) ocorregué l'1 i el 2 de novembre de 1708, fou una de les diverses incursions russes contra Ivan Mazepa i els cosacs en el marc de la Gran Guerra del Nord. El 2 de novembre de 1708, durant el saqueig de la ciutat tots els seus habitants foren exterminats i la "Residència del Hetman" fou arrasada.

## Esdeveniments

Abans de l'assalt a Baturin, Ménxikov disposava d'uns 20 regiments de dragons, sumant entre 15.000 i 20.000 homes, a més a més de 5.000 infants. Baturin en aquells moments era una ciutat molt fortificada i els seus murs estaven dotats amb una gran potència artillera. Considerant això Ménxikov decidí intentà convèncer els defensors que capitulessin i envia Andrei Markovich com a missatger. Els defensors de Baturin refusaren i obriren foc contra les posicions de Ménxikov. El Coronel Ivan Nis del regiment de Pryluky i un intèrpret, Stefan Zertis, foren arrestats pels guardes Serdyuk per sabotejadors i desertors. Intentant salvar-se de l'execució Nis envià a Ménxikov un dels seus oficials, Solomakha, que l'indicà una entrada secreta a la fortalesa. L'endemà al matí, a les sis del matí unitats russes penetraren a la fortalesa i, després de dues hores de combats venceren als cosacs. D'acord amb la versió oficial ucraïnesa, els russos després d'acabar amb tota resistència torturaren fins a la mort tots els civils. Els cosacs perderen 8.000 combatents i uns 7.000 civils. Els russos perderen uns 3.000 homes.

## Referències

* ↑ "History of Ukrainian SSR in eight volumes". Vol.2. Kiev, 1979. p.335.
* ↑ Pavlenko, S. "Pyotr Velikiy". Moscow, 1990. p.282
* ↑ Pavlenko, p.73
* ↑ «"History of Little Russia (Ch.47)" en la Llibreria Científica Regional Universal de D.Chyzhevsky». Arxivat de l'original el 2010-04-28. [Consulta: 23 febrer 2013].
* ↑ Pavlenko, pp.360-366

## Bibliografia

* Pavlenko, S. "Perishing of Baturyn on November 2, 1708". "Ukrainska vydavnycha spilka". Kiev, 2007.
* Pavlenko, S. "Ivan Mazepa". "Alternatyvy". Kiev, 2003.
* Tairova-Yakovleva, T. "Mazepa". "Molodaya gvardiya". Moscow, 2007.

## Enllaços externs

* The Western Europe about Mazepa by the director of the Scientific-Research Institute of Cossackdom at NANU Institute of History (ucraïnès)
* Pavlenko, S. Baturyn tragedy of 1708: thoughts and facts. All-Ukrainian daily newspaper "Day" #210, December 1, 2007. (ucraïnès)
* Was Baturyn doomed? Arxivat 2012-03-20 a Wayback Machine. (ucraïnès)
* Petr I. Order to Zaporizhian Host (October 27, 1708) (rus)
* Petr I. To Prince Menshikov (November 5, 1708) (rus)
# Torre Martí (Polinyà)

La Torre Martí és una torre del municipi de Polinyà (Vallès Occidental) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Sobre una planta rectangular correspon per les seves característiques arquitectòniques i decoratives de finals del Modernisme entrant al Noucentisme. A partir del primer pis la casa s'estructura en un quadrat fins a la teulada. La distribució de teulats correspon a l'esquema de la tipologia basilical. Les façanes presenten dins d'unes línies de caràcter italià, una simetria i correspondència d'obertures i motllures d'emmarcament de balcons i finestres en la seva part superior. Les motllures de pedra de formes rectes on els angles tenen una ornamentació floral a l'extrem. A la disposició de les finestres de la segona planta sota teulat, elements esfèrics d'aireació.
A la façana posterior hi ha un àmplia terrassa a nivell del primer pis, tancada per una balustrada formada per trams de barana de balustres i pilastres amb coronaments de boles, intercalats. Les obertures de finestres i balcons tenen les mateixes característiques que a la façana principal. A la planta baixa de la façana posterior hi existeix una sola obertura que possiblement ha estat modificada en finestra de la seva primigènia funció de porta d'accés i sortida posterior. Teulat dins de la tipologia basilical: dues vessants en el cos central i sobresortit, i d'una vessant als laterals, que acaben en un voladís accedent. Sota la línia de terrat, presència d'una motllura estriada amb intencionalitat decorativa.

## Història

Segons una inscripció emmarcada a la façana posterior els seus amos haurien estat J. i M. Martí. La casa es troba dins de les mansions que es construïren entre la primera i segona desena del segle xx. Fora de la localitat de Polinyà no gaire allunyat, però és tota voltejada de boscos i espai lliure. Últimament el municipi voldria recuperar-la com espai d'esbarjo cívic-cultural.

## Referències

* 1 2 3 4 «Torre Martí». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 21 novembre 2015].
# Puig de Sant Miquel (Alaró)

* Per a altres significats, vegeu «Puig de Sant Miquel».
El Puig de Sant Miquel és una muntanya de 661 metres de la Serra de Tramuntana, que pertany al terme municipal d'Alaró a Mallorca. Està situada entre el puig de s'Alcadena i la possessió de Solleric, a la vora del camí d'Orient el qual enllaça amb la ruta de Pedra en Sec GR-221.

## Principals accessos

* Des de Solleric, per sa Font Figuera
* Des d'Oliclar del Clot d'Almadrà

## Referències

* ↑ https://www.openstreetmap.org/#map=17/39.7483088/2.8099935
* ↑ ftp://ftp.geodesia.ign.es/Red_Geodesica/Hoja0671/067104.pdf%5BEnllaç+no+actiu%5D
* ↑ «Puig de Sant Miquel» (en castellà). [Consulta: 12 maig 2017].
* ↑ «Solleric» (en castellà). [Consulta: 12 maig 2017].
* ↑ «Puig de Sant Miquel (Alaró)» (en castellà). [Consulta: 12 maig 2017].
* ↑ geo:39.73986,2.80570?z=19
* ↑ https://sites.google.cat/a/fontsdetramuntana.com/fontsapps/home-1/alaro/font-figuera%5BEnllaç+no+actiu%5D
* ↑ http://arni-muntanya.blogspot.com.es/search/label/Puig%20de%20Sant%20Miquel

## Vegeu també

* Oliclar
* Solleric

## Enllaços externs

* http://arni-muntanya.blogspot.com.es/search/label/Puig%20de%20Sant%20Miquel
# Molícrion

Molícrion o Molicrea (en grec antic Μολύκρειον, Μολύκρεια) era una ciutat d'Etòlia situada prop de la costa i a poca distància del cap Antirrhium (Ῥίον τὸ Μολυκρικόν), segons Tucídides. Alguns autors la fan ciutat dels locris. Estrabó diu que es va fundar quan els heràclides van tornar al Peloponès.
Era colònia de Corint al començament de la guerra del Peloponès però va estar sotmesa a Atenes. Euríloc, el comandant espartà, ajudat pels etolis, la va conquerir als atenencs el 426 aC. Es va declarar ciutat sagrada i consagrada a Posidó, segons diuen Diodor de Sicília, Polibi, Pausànies, Plini el Vell i altres.

## Notes

* ↑ Segons el Diccionari Grec-Català

## Referències

* ↑ Tucídides III,102.
* ↑ Smith, William (ed.). «Molycreium». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 18 gener 2021].
# F-1 World Grand Prix

F-1 World Grand Prix és un videojoc de curses de Fórmula 1 per la Nintendo 64 que va ser llançat el 1998. S'ha de córrer contra 22 conductors amb llicència, es pot competir en cinc modes de joc diferents. Competir en una autèntica temporada de F1 de 1997 en 17 circuits incloent-hi el de Monaco, Suzuka i Silverstone.

## Modes de joc

El videojoc consta de 5 modes de joc (Exhibition, Grand Prix, Challenge, Time Trial i 2 Players).
* Exhibition (Exhibició): és el tradicional mode de cursa única en el que pots triar un pilot i un circuit per córrer en aquest.
* Grand Prix (Gran Premi): és el mode temporada en el qual s'ha de triar un pilot i córrer una temporada completa; des d'Austràlia fins a Jerez de la Frontera.
* Challenge (Repte): en aquest mode es proposa una sèrie de reptes que s'ha de desbloquejar. En un principi hi ha tres reptes que s'han de superar per desbloquejar els següents.
* Time Trial (Contrarellotge): mode en el que es pot donar infinites voltes a un circuit.
* 2 Players (Dos jugadors): Es descriu amb el seu nom. Si connectem un segon comandament en la consola es pot jugar contra un amic.

## Modes de dificultat

* Rookie (Novell): per als nouvinguts en aquest joc. És la manera més fàcil. Té activades les ajudes de fre automàtic i assistència en l'adreça.
* Professional (Professional): per als quals tinguin alguna experiència en el videojoc. Té desactivades les ajudes.
* Champion (Expert): Per als experts del títol. No té ajudes i el control és molt realista. Si vas a parar a l'herba el més probable és que acabis fent una virolla.

## Referències

* ↑ «F1 World Grand Prix - Videojuegos - Meristation» (en castellà). [Consulta: 4 abril 2019].
* ↑ «F-1 World Grand Prix» (en espanyol europeu). [Consulta: 13 abril 2019].
# Ariarates VII

Ariarates VII Filomètor (grec antic: Ἀριαράθης Φιλομήτωρ, Ariaráthēs Philomḗtōr, llatí: Ariarathes Philometor) era rei de Capadòcia. Va ser fill d'Ariarates VI i net de Mitridates VI Eupator.
Era conegut com a Filomètor (el que estima a la seva mare). El 116 aC a la mort del seu pare fou proclamat rei. Va morir jove el 99 aC suposadament enverinat per un emissari de Mitridates VI Eupator del Pont, i el va succeir el seu germà Ariarates VIII sota regència de la mare Laodice.

## Referències

* ↑ «Ariara'thes Vii». A: William Smith (ed.). A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology (en anglès). Londres: John Murray, 1870.
# Archivo de Prehistoria Levantina

Archivo de Prehistoria Levantina és una publicació del Servei d'Investigació Prehistòrica, de periodicitat irregular, tot i ser concebuda com a anuari. El primer número va aparèixer en 1929 i actualment és la revista espanyola de Prehistòria i Arqueologia d'edició més antiga encara en vigor.
La peculiar denominació es deu a la intenció que l'abast de les investigacions anara més enllà de la Regió Valenciana. Originàriament ideada com a publicació anual, el primer número, de 1928, va aparèixer en 1929. Per diverses circumstàncies, el segon número no seria publicat fins 1945, amb data d'edició de 1946. Publicant-se els següents entre 1952 i 1954, amb tres números en homenatge a Isidre Ballester Tormo.
Es distribueix a vora 150 centres estrangers de 29 països diferents.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 Fletcher i Pla 1977, p. 19
* ↑ Juan i Gozalbes, 2006, p. 83.
* ↑ Juan, 2004, p. 15.
* 1 2 Juan, 2004, p. 11.
* ↑ Fletcher i Pla 1977, p. 20

## Bibliografia

* Domingo Fletcher; Enric Pla «Cincuenta años de actividades del Servicio de Investigación Prehistórica». Serie de trabajos varios, 57, 1977, pàg. 212.
* Juan Cabanilles, Joaquim «APL. 25 números, 75 anys.». Archivo de Prehistoria Levantina [València], 2004, pàg. 11-18. ISSN: 0210-3230.
* Juan Cabanilles, Joaquim; Gozalbes Fernández de Palencia, Manuel. «Les primeres publicacions del SIP: Archivo de Prehistoria Levantina, Memòries anuals i Treballs Solts/Trabajos sueltos». A: Arqueologia en blanc i negre: la labor del SIP 1927-1950. València: Museu de Prehistòria de València, 2006, p. 83-94. ISBN 978-84-7795-439-2.

## Enllaços externs

* Revistes de l'APL disponibles al web del Museu de Prehistòria de València
# Torre Mas Enrich

* Vegeu altres significats a Torre del Moro
La Torre Mas Enrich, també anomenada Torre del Moro a causa de l'home amb turbant de la finestra, és un edifici situat al barri d'Horta de Barcelona, catalogat com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Edifici de planta quadrada, actualment entre mitgeres, que formava part de l'antic Mas Enrich, a la finca de Can Fontaner.
Construcció de tàpia amb cantonades de totxo. La porta d'entrada és d'arc dovellat i té dues finestres gòtiques (una d'elles tapada per un rètol) col·locades sobre el mateix eix en plantes successives. A la finestra del primer pis hi ha un cap de dona i un d'home amb turbants. Es troba en mal estat de conservació.

## Història

Aquesta masia estava situada en el camí de pas de les tropes que es desplaçaven al castell de Valldaura des de Barcelona i s'hi aturaven a reposar.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Torre Mas Enrich». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Generalitat de Catalunya. Departament de Cultura. Direcció General del Patrimoni Cultural.
* ↑ «Torre Mas Enrich». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Generalitat de Catalunya. Departament de Cultura. Direcció General del Patrimoni Cultural.

## Enllaços externs

* «Torre Mas Enrich». Pobles de Catalunya. Guia del Patrimoni Històric i Artístic dels municipis catalans. Fundació per a la Difusió del Patrimoni Monumental Català.
# Rafael López-Diéguez Gamoneda

Rafael López-Diéguez Gamoneda (Madrid, 1958) és un advocat i polític espanyol.

## Biografia

És el secretari general d'Alternativa Espanyola (AES), un partit polític espanyol d'extrema dreta. Fou candidat, com a cap de llista del seu partit, a les eleccions al Parlament Europeu de 2009. És advocat i màster en administració d'empreses per l'Institut d'Empresa.
Està casat amb María Fernanda Piñar Gutiérrez, filla de Blas Piñar i llicenciada en Història, amb qui té sis fills. És catòlic practicant i afirma defensar els valors morals de l'Església Catòlica Romana. Antic membre de l'organització Fuerza Joven, la branca juvenil de Fuerza Nueva, es donà a conèixer en l'organització i encapçalament de protestes contra la representació a Madrid de l'obra Me cago en Dios, d'Íñigo Ramírez de Haro, considerada blasfema i laïcista per part de la majoria dels catòlics i l'extrema dreta.

## Referències

* ↑ Chaika, Cris. «La trama ultracatòlica i els seus mitjans afins contra la República catalana». El Temps, 05-11-2017. [Consulta: 19 abril 2018].
* ↑ «Entrevista a Rafael López–Dieguez: la conquista de un espacio» (en castellà). Arbil.org. [Consulta: 19 abril 2018].
* ↑ «Grupos fascistas nutren al ‘lobby’ ultracatólico en la ofensiva antiaborto» (en castellà). Diagonal, 10-01-2008. [Consulta: 19 abril 2018].
* ↑ «Los grupos fascistas miran a Europa para organizarse contra la inmigración» (en castellà). Diagonal, 31 març-13 abril 2005. [Consulta: 19 abril 2018].

## Enllaços externs

* Rafael López-Diéguez Gamoneda - Lloc web oficial
# El Britannic

El Britannic (Britannic) és un telefilm estatunidenco-britànic dirigit per Brian Trenchard-Smith i difós el 9 de gener de 2000 a Fox Family, relatant la fi tràgica del paquebot Britannic. Ha estat doblat al català.

## Argument

L'any 1916 a bord del vaixell hospital HMHS Britannic, Vera Campbell, un agent dels serveis secrets, es fa passar per a una governanta que investiga sobre la presència a bord d'un espia alemany. Campbell, que ha sobreviscut al naufragi del Titanic, està contínuament estressat per la seva missió. L'espia, que és el capellà del vaixell, descobreix ràpidament que hi ha armes a la cala. No sap que han estat embarcades pel capità en cas de motí. Considera de fet que enfonsar el vaixell seria legal (enfonsar una nau hospital és un crim de guerra).
Posa al punt una sèrie de complots per prendre el control de la nau o enfonsar-la, fomentant una revolta amb els xofers (membres de l'Exèrcit republicà irlandès). Cada pla de Reynolds, el capellà, és descobert per Vera, però l'autor no és mai descobert. A més, Vera cau enamorada, fins que ell decideix enfonsar la nau.

## Repartiment

* Edward Atterton: Capellà Reynolds
* Amanda Ryan: Vera Campbell
* Jacqueline Bisset: Lady Lewis
* Ben Daniels: Townsend
* John Rhys-Davies: Capità Barrett
* Bruce Payne: Doctor Baker
* Wolf Kahler: Capità Kruger

## Context històric

Tot i que el film es fonamenta en elements reals, agafa no obstant això grans llibertats amb la història. En efecte, el Britannic, en tant que vaixell hospital, no va transportar mai passatgers civils. A més, el capità del vaixell es deia Charles Bartlett i no Barrett. Una gran part del film tracta de la persecució del paquebot per un U-Boot alemany, ara bé, cap submarí de l'època no hauria pogut arribar a la velocitat del Britannic o quedar submergit molt de temps. Al film, l'explosió es produeix a babord mentre que a la realitat, té lloc a estribord. Finalment, la idea que el navili transportava armes és falsa, i el navili no Es va enfonsar després d'una explosió de l'interior com havia estat considerat abans el descobriment de les restes. De fet els esdeveniments contats són en conjunt ficticis, igual que la disposició de les instal·lacions del vaixell (la sala de ràdio, per exemple, no es trobava sobre la passarel·la).
El film posa l'accent sobre les relacions entre persones dels dos camps en el marc de la Primera Guerra Mundial: el pastor Reynolds, encara que és el traïdor que no vacil·la a matar diversos membres de la tripulació, s'enamora no obstant això de Vera que és un agent enemic i se sacrifica per ella. Igualment, quan ell saboteja el vaixell, espera sincerament que tots els passatgers s'hagin salvat. Aquest concepte és d'altra banda en una conversa al film durant un menjar on es parla del sentit de la guerra i s'afirma que les guerres serien menys homicides si es conegués personalment l'enemic.

## Referències

* ↑ «El Britannic». esadir.cat.
* ↑ «Britannic». [Consulta: 14 abril 2018].
# Arlat

Els Arlat foren una tribu mongola, assentada a Transoxiana, al kanat de Txagatai, i turquitzada.
Els arlat apareixen poc a la història durant el segle xiii. Podrien ser una de les quatre divisions militars que foren donades a Txagatai Khan al formar el seu ulus. Segons Mirkhwand foren establerts a la meitat del segle xiii a Faryab i Maymana i després del 1260 van prestar homenatge al kan Il-kan, però a l'entorn del 1300 van canviar aquesta lleialtat en favor del kan txagataïda de Transoxiana. Vers 1340 i durant uns anys són esmentats en combats contra els kart d'Herat, però no figuren a l'expedició de Qazaghan a Herat del 1351 i no s'esmenta cap amir individual. A meitat del segle xiv no s'esmenten a Faryab i a Maymana però si a Ankhud i a Gurziwan. Probablement en aquesta epoca havien caigut sota dependència dels Apardi ja que Zinda Hasham Apardi (Zinde Kusham) governava a Ankhud vers 1360. Vers el 1362 Ankhud estava governada per Tilenchi Arpat, que fou executat per Zinda Hasham vers el 1370 per donar a suport a Timur contra el qual Zinda s'havia revoltat. Un altre amir, Turken Arlat, governava a Gurziwan o Faryab. Tant Tilenchi com Turken són més notables per les seves morts que pels fets de la seva vida. Pocs amirs dels arlat son citats a les fonts. Un amir citat molt sovint és Muayyad o Muvayad Arlat, cunyat de Timur i fidel personal seu. Al final de la vida de Timur apareix un amir notable, Yadgarshah Arlat, que va servir a les seves ordres i després de la seva mort (1405) va servir amb Pir Muhammad (fill de Jahangir) fins que fou assassinat (1407).
Hi ha diversos casos d'enllaços notables: una esposa de malik Muizz al-Din Husayn d'Herat fou una Arlat i d'ella va néixer el successor a Sarakhs, malik Muhammad. Muayyad o Muvayad Arlat, el fidel personal de Timur, es va casar amb la seva germana Shirin Beg Agha, de la qual va néixer una filla Sevinj Kuthlug que es va casar amb Pir Muhammad Kart, fill del darrer malik Ghiyath al-Din Pir Ali. Yadgarshah Arlat es va casar amb una filla d'Umar Xaikh (neta per tant de Timur).

## Referències

* ↑ The rise and rule of Tamerlane, per B.F. Manz
# Archon (Aisne)

Archon és un municipi francès situat al departament de l'Aisne i a la regió dels Alts de França. L'any 2007 tenia 91 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet d'Archon era de 91 persones. Hi havia 40 famílies de les quals 12 eren unipersonals (8 homes vivint sols i 4 dones vivint soles), 16 parelles sense fills i 12 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 49 habitatges, 36 eren l'habitatge principal de la família, 11 eren segones residències i 3 estaven desocupats. Tots els 49 habitatges eren cases. Dels 36 habitatges principals, 30 estaven ocupats pels seus propietaris, 5 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 8 tenien tres cambres, 12 en tenien quatre i 16 en tenien cinc o més. 22 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 26 habitatges hi havia un automòbil i a 10 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Archon el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 4 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 8 |
| 8 | 65 a 69 | 0 |
| 4 | 60 a 64 | 4 |
| 4 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 8 |
| 8 | 45 a 49 | 4 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 4 | 35 a 39 | 0 |
| 4 | 30 a 34 | 0 |
| 4 | 25 a 29 | 4 |
| 0 | 20 a 24 | 4 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 4 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 49 persones, 37 eren actives i 12 eren inactives. De les 37 persones actives 34 estaven ocupades (19 homes i 15 dones) i 3 estaven aturades (2 homes i 1 dona). De les 12 persones inactives 3 estaven jubilades, 4 estaven estudiant i 5 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 3 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa extractiva, 1 d'una empresa de construcció i 1 d'una empresa d'hostatgeria i restauració.
L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era una fusteria.
L'any 2000 a Archon hi havia 12 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999 (francès)
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques d'Archon a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades d'Archon a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.