OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Reactor d'aigua bullent

Un reactor d'aigua bullent o BWR (de l'anglès boiling water reactor) és un tipus de reactor nuclear (que és un dispositiu que tenen les centrals nuclears) que es caracteritza pel fet que s'hi usa aigua a pressió com a moderador dels neutrons i com a refrigerant del nucli. El combustible utilitzat són òxids d'urani enriquit entre el 2% i el 4%. Es tracta del segon tipus de reactor nuclear més habitual al món, ja que era a 93 de les 430 centrals nuclears al món, una mica menys del 22% (dades de 1997). L'aigua bull, i així produeix vapor, directament al nucli del reactor.
Utilitza un sol circuit de refrigeració, de forma que el vapor que mou la turbina està format per aigua que ha passat per l'interior del reactor. Per això l'edifici de turbines ha d'estar protegit per evitar emissions radioactives. Per altra banda, la necessitat de més espai pels assecadors de vapor i separadors al vas del reactor obliguen que les barres de control entrin per la part inferior del reactor, de manera que es necessita energia auxiliar per pujar-les i aturar el reactor en cas d'emergència.
És el tipus de reactor utilitzat a la central nuclear de Cofrents.
# Repressió

La repressió és el trasllat involuntari de desitjos o records a l'inconscient per tal que no afectin a l'acceptació social o a l'autoconcepte de l'individu, especialment des del punt de vista moral. La repressió comença des de la socialització més primerenca, ja que l'infant aprèn que certes conductes no són acceptables i les reprimeix per evitar un càstig o aconseguir un premi dels adults. Allò reprimit pot aflorar a la superfície amb els somnis i fantasies o degenerar en una malaltia mental, com va ressaltar Freud.
# Repressió política

Repressió política és l'acció de contenir, detenir o castigar actuacions polítiques o socials des del poder per part de les autoritats públiques, negant o impedint l'exercici dels drets i llibertats (expressió, reunió, manifestació, associació, sindicació) que solen considerar-se pròpies dels sistemes democràtics. Habitualment es veu acompanyada per violència, tant legal com informal. La força de l'exemple de qui sofreix aquesta violència fa que, per temor, la resta de la societat es reprimeixi a si mateixa en l'exercici de la llibertat, que queda així anul·lada per a tots, excepte per al poder i per a aquells en el benefici dels quals es realitza la repressió.

## Referències

* ↑ «reprimir». Diccionari de la llengua catalana de l'IEC. Institut d'Estudis Catalans.
# Representant especial de la Unió Europea

Els Representants especials de la Unió Europea són els enviats diplomàtics de la Unió Europea que el Consell nomena, amb caràcter excepcional i proposta de l'Alt Representant per a Afers Exteriors, per a l'exercici de missions especials i proveïts d'un mandat polític concret. Encara que la seva demarcació acostuma a correspondre's amb regions determinades, el cert és que no es tracta d'un requisit necessari. En correspondència amb el Tractat de la Unió, les Representacions especials s'integren a l'estructura del Servei Europeu d'Acció Exterior i es troben sota l'autoritat directa de l'Alt representant.
Encara que la perspectiva de l'entrada en funcionament del Servei Exterior ha obligat a replantejar l'estructura d'aquestes Representacions especials, encara roman activa la configuració dissenyada sota el mandat de l'Alt representant anterior, Javier Solana. D'acord amb ella mateixa, existeixen deu Representants especials de la Unió, entre els quals destaquen, pel seu pes polític i la seva rellevància internacional, els enviats per al conflicte al Pròxim Orient, Bòsnia i Hercegovina, Kosovo i Afganistan. S'ha criticat de vegades la sobrerepresentació diplomàtica de caràcter especial a la regió dels Balcans.
D'acord amb aquesta, la Unió Europea disposa al seu servei dels següents representants especials:
* Valentin Inzko, Representant especial de la Unió a Bòsnia i Hercegovina;
* Pierre Morrel, Representant especial de la Unió per a l'Àsia central;
* Torben Brylle, Representant especial de la Unió a el Sudan;
* Kálmán Mizsei, Representant especial de la Unió a Moldàvia;
* Erwan Fouéré, Representant especial de la Unió a Macedònia del Nord;
* Marc Otte, Representant especial de la Unió pel Pròxim Orient;
* Peter Semneby, Representant especial de la Unió per al Sud del Caucas;
* Ettore Francesco Sequi, Representant especial de la Unió per a l'Afganistan;
* Roeland van de Geer, Representant especial de la Unió a la Regió dels Grans Llacs;
* Pieter Feith, Representant especial de la Unió a Kosovo

## Referències

* ↑ «Artículo 33 del Tratado de la Unión». [Consulta: 8 març 2013].

## Enllaços externs

* Official list of EU Special Representatives Arxivat 2012-08-29 a Wayback Machine.
* Official list of current EU Special Representatives
* Official list of former EU Special Representatives
* Exploring EU Foreign Policy, the EUSR Arxivat 2012-08-07 a Wayback Machine., Leuven Catholic University
# Rifeu

Rifeu, va ser un troià company d'Enees, un personatge mític menor del cicle èpic de la guerra de Troia, encara que no figura a la mitologia grega ni a les epopeies homèriques, la Ilíada i l'Odissea, sinó que deriva exclusivament d'una brevíssima menció que en fa Virgili a l'Eneida i d'una posterior menció a la Divina Comèdia de Dante Alighieri.

## A l'Eneida

A l'Eneida es menciona fugaçment Rifeu
"...cadit et Rhipeus, iustissimus unus qui fuit in Teucris et seruantissimus aequi (dis aliter uisum)..."

## A la Divina Comèdia

Tretze segles després de la primera menció/invenció del personatge per part de Virgili, Dante Alighieri al·ludeix a Rifeu al cant XX del Paradís (La Divina Comèdia), i el situa al Cel de Júpiter, el cel dels justos. Rifeu és "el més just de tots", segons el vers citat de Virgili, però és pagà; Dante menciona a Rifeu com a exemple d'un heroi obscur, i símbol (en el destí que Dante li atribueix a la Divina Comèdia) de la inescrutabilitat amb què la Gràcia i la divina misericòrdia operen. Segons Dante, la Gràcia pot permetre a l'heroi virtuós, d'ésser il·luminat i veure la futura Redempció, fent-se cristià a pesar d'haver sigut pagà i haver pretesament viscut al segle xii abans de Crist.

## Referències

* ↑ Virgili. Eneida, II, 339; 426-428
* ↑ Dante. Paradís, XX, 67-72
# Rifle doble

El rifle doble, (en anglès: double-barrelled rifle), és un rifle amb dos canons muntats en paral·lel un respecte l'altre, Té un disseny molt semblant a l'escopeta de dos canons però amb canons d'ànima estriada. el rifle doble es va fer servir molt en campanyes d'exploració i cacera major a l'Àfrica i a l'Índia, sent una arma purament esportiva sense aplicacions militars.

## Disseny

El rifle doble sol estar fet a mà i molts el consideren el súmmum del disseny del rifle esportiu, tot i que no està dissenyat per obtenir una gran precisió a llarga distància, sinó per la seguretat i rapidesa amb que es pot fer un segon tir immediatament després del primer, sense haver d'armar el forrellat.

### Mecanisme

Com en les escopetes de dos canons, els fusells dobles moderns es fabriquen amb gallets ocults, encara que de vegades es poden trobar vells fusells antics amb gallets externs. La majoria dels fusells dobles empren el mecanisme de canó basculant causa de la seva senzillesa i el reduït nombre de peces que podrien fallar, pel que tenen una notable reputació de fiabilitat. En el canó basculant amb tancament lateral, la palanca està darrere de la caixa de mecanismes, és summament resistent i en conseqüència es poden construir caixes de mecanismes més prims en relació al calibre.

### Canons

Els rifles dobles es fabriquen en dues configuracions de canons, sobreposats: disseny vertical (normalment abreujat com O/U) on els dos canons estan muntats verticalment un sobre l'altre, o juxtaposats: de costat (normalment abreujat com SxS) on els dos canons estan muntats horitzontalment un al costat de l'altre.

## Vegeu també

* Fusell (arma)
* Escopeta de dos canons
* Canó basculant
* Acció tipus caixa d'Anson
* Culata (arma)
* Pany sense gallet

## Referències

* ↑ Tony Sanchez-Ariño, "The romance of the double rifle", enzine.nitroexpress.info, consultado el 30 de abril de 2017.
* ↑ Marcus Janssen, "The eternal allure of the double rifle", fieldsportsmagazine.com Arxivat 2016-01-10 a Wayback Machine., consultado el 28 de abril de 2017.
* ↑ Anthony Alborough-Tregear, "Double Rifles: African Double Rifles - A Very British Perspective", shakariconnection.com, consultado el 28 de abril de 2017.
* ↑ Chuck Hawks, "Double rifles", chuckhawks.com, consultado el 28 de abril de 2017.

## Bibliografia

* Klaus-Peter king: el gran llibre de les armes de la tecnologia. Fusells, escopetes i armes automàtiques en Detall. Motor de llibre editorial, Stuttgart, 1984, ISBN 3-613-01004-6.
* Herbert càncer: Abans i després de la hunter examen. BLV, München u. a. 2005, ISBN 3-405-16372-2, S. 511ff.

## Enllaços externs

* Simon Clode, "Regulating a double rifle at Westley Richards", theexplora.com, 2 Maig 2017.
# Resolució 1948 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 1948 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 18 de novembre de 2010. Després de recordar les resolucions anteriors sobre els conflictes a l'antiga Iugoslàvia, incloses les resolucions 1031 (1995), 1088 (1996), 1423 (2002), 1491 (2003), 1551 (2004), 1575 (2004), 1639 (2005), 1722 (2006), 1764 (2007), 1785 (2007), 1845 (2008), 1869 (2008) i 1895 (2009), el Consell va prorrogar el mandat d'EUFOR Althea a Bòsnia i Hercegovina durant un any addicional fins al 18 de novembre de 2011.
L'extensió va ser sol·licitada per l'Alt Representant per a Bòsnia i Hercegovina, Valentin Inzko.

## Resolució
### Observacions

El Consell de Seguretat va ressaltar l'acord polític dels conflictes a l'antiga Iugoslàvia, i va reiterar que el retorn dels refugiats era essencial per a la pau. Va assenyalar que alguns aspectes de l'acord de Dayton no s'havien implementat quinze anys després de la seva signatura i van subratllar el progrés de Bòsnia i Hercegovina cap a la integració euroatlàntica i la seva transició cap a un país europeu democràtic modern.
El preàmbul de la resolució va donar la benvinguda a la decisió dels ministres d'Afers Exteriors europeus de continuar donant suport a l'operació Althea i la celebració reeixida de les eleccions l'octubre de 2010.

### Actes

Actuant sota el Capítol VII de la Carta de les Nacions Unides, la resolució va ressaltar que la responsabilitat de l'aplicació de l'Acord de Dayton descansava sobre les autoritats de Bòsnia i Hercegovina en el procés de reconstrucció de la societat i un estat viable. Es va recordar a les parts de l'acord a complir-lo i cooperar amb altres entitats en la seva implementació, inclòs el Tribunal Penal Internacional per a l'antiga Iugoslàvia.
Els estats participants a EUFOR van ser autoritzats a continuar operant durant 12 mesos més com a successor legal de SFOR. Va donar la benvinguda a la decisió de la seu de l'OTAN d'ajudar en la implementació de l'acord. Els Estats membres també estaven autoritzats a adoptar totes les mesures necessàries per facilitar la implementació i el compliment dels annexos 1-A i 2 de l'acord de pau, protegir les tropes i garantir el compliment de les normes que regeixen l'ús de l'espai aeri sobre el país.

## Referències

* ↑ «Security Council authorises for another year European Union Stabilization Force in Bosnia and Herzegovina; NATO to maintain presence there». United Nations, 18-11-2010.
* ↑ «Sign of the Times: EUFOR’s Bosnia Mandate Extended as Political Crisis Prepares to Undo Meager Progress Next Year». ISA INTEL, 19-11-2010 [Consulta: 14 febrer 2018].

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 1901 a la 2000 (2009 - 2011)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Risodins

Els risodins (Rhysodinae) són una subfamília de coleòpters adèfags de la família Carabidae. Conté els següents gèneres:
* Arrowina R.T. & J.R. Bell, 1978
* Clinidium Kirby, 1830
* Dhysores Grouvelle, 1903
* Grouvellina R.T. & J.R. Bell, 1978
* Kaveinga R.T. & J.R. Bell, 1978
* Kupeus R.T. & J.R. Bell, 1982
* Leoglymmius R.T. & J.R. Bell, 1978
* Medisores R.T. & J.R. Bell, 1987
* Neodhysores R.T. & J.R. Bell, 1978
* Omoglymmius Ganglbauer, 1891
* Plesioglymmius R.T. & J.R. Bell, 1978
* Rhysodes Dalman, 1823
* Rhyzodiastes Grouvelle, 1903
* Shyrodes Grouvelle, 1903
* Sloanoglymmius R.T. & J.R. Bell, 1991
* Srimara R.T. & J.R. Bell, 1978
* Tangarona R.T. & J.R. Bell, 1982
* Xhosores R.T. & J.R. Bell, 1978
* Yamatosa R.T. & J.R. Bell, 1979

## Referències

* ↑ «Rhysodinae Castelnau, 1840». Carabidae of the World, 2011. Arxivat de l'original el 19 de novembre 2011. [Consulta: 20 abril 2012].
# Cabezarados

Cabezarados és un municipi de la província de Ciudad Real a la comunitat autònoma de Castella-La Manxa. Limita al Nord con Abenójar, a l'Est amb Corral de Calatrava, al Sud amb Villamayor de Calatrava, i a l'Oest amb Almodóvar del Campo.
# Sandro Miguel Laranjeira Mendes

Sandro Mendes (4 de febrer de 1977, Pinhal Novo, Palmela) és un exfutbolista amb la doble nacionalitat portuguesa i de Cap Verd. Va ser internacional amb la selecció d'aquest darrer país. Actualment fa d'entrenador de futbol.

## Trajectòria esportiva

Sandro Mendes va començar a destacar al Vitória Setúbal, fins que el 1996 va ser fitxat per l'Hèrcules CF com a jove promesa. A l'equip alacantí va destacar les dues primeres temporades, especialment la 97/98, amb 34 partits. Després militaria al Vila-real CF i a la UD Salamanca, sense massa fortuna, fins que el 2000 retorna al Vitória.
Al conjunt de Setúbal viu una segona etapa de cinc anys prou reeixida, la qual cosa fa que el FC Porto el fitxe el 2005. Però, ràpidament i sense debutar amb els dragoes, és cedit al Manisaspor turc. El 2006 retorna per tercer cop al Vitória Setúbal.

## Enllaços externs

* Fitxa de Sandro Mendes
# Cal Joan del Carro

Cal Joan del Carro és una masia que es va construir l'any 1879 al Prat de Llobregat i que tenia una estructura molt típica: planta baixa i pis, de terra premsada; rellotge de sol a la façana… És propietat, juntament amb deu mujades de terreny, de Joan Bosch i Muns i de la seva esposa, Maria Salom i Piguillem, els quals la tenen arrendada a Ignasi Bernardino i Malaguilla que va reformar-la per muntar-hi un restaurant. S'hi conserva la palmera a l'entrada en senyal d'acollida, en aquest cas un símbol necessari per al negoci.

## Referències

* Masies del Prat, volum 1, de Gerard Giménez i Mor i Joan Jordà i Domènech, Efadós Editorial, col·lecció El Pòsit 2003, pàg. 114
# Torre de Serracaixeta

La Torre de Serracaixeta és una masia del terme municipal de Castellcir, al Moianès. Està situada en el sector nord del terme, al sud-est i bastant a prop de Santa Coloma Sasserra. És al sud-sud-est de la masia de Serracaixeta, a la dreta del torrent del Soler i al nord del de Sauva Negra. Al seu sud-est es troba el paratge de la Teuleria, on es troben els dos torrents suara esmentats, i al sud-oest, el Pou Cavaller.
# Pareuchiloglanis prolixdorsalis

Pareuchiloglanis prolixdorsalis és una espècie de peix de la família dels sisòrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 14,8 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a la Xina.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Pellegrin J. 1936. Poissons nouveaux du haut-Laos et de l'Annam. Bull. Soc. Zool. Fr. v. 61. 243-248.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* He, S. 1996: The phylogeny of the glyptosternoid fishes (Teleostei: Siluriformes, Sisoridae). Cybium 20(2):115-159.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Sandy Hollow-Escondidas

Sandy Hollow-Escondidas és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Texas. Segons el cens del 2000 tenia 433 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Sandy Hollow-Escondidas tenia 433 habitants, 150 habitatges, i 111 famílies. La densitat de població era de 20,9 habitants per km².
Dels 150 habitatges en un 34,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 56,7% hi vivien parelles casades, en un 12,7% dones solteres, i en un 26,0% no eren unitats familiars. En el 20,0% dels habitatges hi vivien persones soles el 10,0% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,89 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,41.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 29,6% tenia menys de 18 anys, un 5,1% entre 18 i 24, un 27,3% entre 25 i 44, un 25,9% de 45 a 60 i un 12,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 100,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 40.469 $ i la renda mediana per família de 40.938 $. Els homes tenien una renda mediana de 28.125 $ mentre que les dones 19.821 $. La renda per capita de la població era de 14.458 $. Aproximadament el 14,5% de les famílies i el 16,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Sandy Hollow-Escondidas». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Sandy Hollow-Escondidas». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2011-06-06. [Consulta: 12 agost 2010].
# Sandy Hook (Connecticut)

Sandy Hook és un llogaret de la ciutat estatunidenca de Newtown, a l'estat de Connecticut. Confronta amb el barri de Botsford d'aquesta ciutat, i també amb Southbury, al llarg del riu Housatonic. El poble de Sandy Hook, que va ser fundat el 1711, inclou les comunitats de Berkshire, Riverside, Walnut Tree Hill i Zoar.

## Història

Un any després de l'establiment de Newtown, alguns dels seus propietaris van començar a allunyar-se del centre a parcel·les més grans. Diversos propietaris amb terres a la mateixa zona es van traslladar conjuntament a aquestes àrees per reduir l'aïllament i Sandy Hook va ser una de les primeres zones perifèriques poblades. Els colons van trobar el riu Pootatuck a Sandy Hook va permetre la creació de serradores i molins d'aigua. El veïnat no va créixer dramàticament fins a la industrialització de mitjans del segle xix.
En l'última dècada, s'han construït moltes noves cases cares, tot i que a Sandy Hook s'hi poden localitzar moltes cases colonials antigues, algunes de les quals tenen graners antics que han estat convertits en cases d'hostes. Sandy Hook també gaudeix d'activitats aquàtiques (natació, passejades en bot, pesca) al riu de Housatonic. A part d'això, la proximitat del llogaret a la Interestatal 84 fa que sigui un lloc desitjable.

### Massacre de 2012 a l'escola

El 14 de desembre de 2012 28 persones van morir a l'Escola Primària Sandy Hook a mans d'un pistoler. Les morts inclouen 27 víctimes (vint nens i set adults) i el tirador Adam Lanza. L'incident és el segon tiroteig escolar més mortífer en la història dels EUA, darrere del de Virginia Tech del 2007.

## Punts d'interès

* Nathan B. Lattin Farm — 22 Walker Hill Road, National Register of Historic Places
* New York Belting and Packing Co. — 45-71 and 79-89 Glen Road, National Register of Historic Places

## Referències

* ↑ newtownhistory.org Arxivat 2006-12-30 a Wayback Machine. Cruson, Daniel, "A Brief History of Newtown"
* ↑ «Children, gunman dead in Conn. elementary school shooting» (en anglès). CBS News, 14-12-2012. [Consulta: 14 desembre 2012].
* ↑ «At least 26 dead at shooting in Connecticut elementary school, official says» (en anglès). NBC News, 14-12-2012. [Consulta: 14 desembre 2012].
# Rising Sun (Indiana)

Rising Sun és una població dels Estats Units a l'estat d'Indiana. Segons el cens del 2000 tenia 2.470 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Rising Sun tenia 2.470 habitants, 1.034 habitatges, i 645 famílies. La densitat de població era de 644,4 habitants/km².
Dels 1.034 habitatges en un 29% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 48% hi vivien parelles casades, en un 10,8% dones solteres, i en un 37,6% no eren unitats familiars. En el 32,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 15,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,34 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24% tenia menys de 18 anys, un 9,4% entre 18 i 24, un 27,4% entre 25 i 44, un 21,1% de 45 a 60 i un 18,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 86,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 33.750$ i la renda mediana per família de 46.731$. Els homes tenien una renda mediana de 35.213$ mentre que les dones 23.438$. La renda per capita de la població era de 17.221$. Entorn del 7% de les famílies i el 10,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Rising Sun». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 5 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Rising Sun». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Calassomys apicalis

Calassomys apicalis és una espècie de mamífer rosegador de la família dels cricètids. És endèmica del Brasil, on només se la troba a l'estat de Minas Gerais, a la Serra do Espinhaço. És l'única espècie descrita del gènere Calassomys.
Té una llarga cua que fa entre 2,5 i 5 cm i té la punta blanca, fet que li ha valgut el nom popular de rato-de-rabo-branco ('rata cuablanca').
L'espècie fou descrita el 2014 per investigadors a la regió del Parc Nacional Sempre Vivas, prop de Diamantina. En analitzar l'animal s'adonaren que no encaixava en cap espècie existent. Es dugueren a terme diversos estudis morfològics de característiques externes de l'anatomia dels òrgans interns, característiques del crani i les dents molars i altres anàlisis tècniques que permeteren establir un nou gènere per a aquest rosegador.
L'estudi sobre l'espècie fou publicat a l'abril al Journal of Mammalogy. Un espècimen del rosegador està dipositat a la col·lecció de mastologia del Museu de Zoologia João Moojen de la Universitat Federal de Viçosa.

## Referències

* ↑ Pardiñas, U. F. J.; Lessa, G.; Teta, P.; Salazar-Bravo, J.; Câmara, E. M. V. C. 2014. «A new genus of sigmodontine rodent from eastern Brazil and the origin of the tribe Phyllotini». Journal of Mammalogy, 95 (2): 201-215
* 1 2 3 Iago Miranda. «UFV participa de descrição de novo gênero e espécie de roedor» (en portuguès). Universitat Federal de Viçosa, 05-05-2014. [Consulta: 6 maig 2014].