# Bernardo Bertolucci

Bernardo Bertolucci (Parma, 16 de març de 1941 - Roma, 22 de novembre de 2018) fou un director de cinema i guionista italià.

## Biografia

Bernardo Bertolucci és el fill gran del poeta Attilio Bertolucci i germà de Giuseppe Bertolucci. Va començar a escriure als 15 anys i poc després va ser recompensat pel seu treball. Va rebre el Premio Viareggio. Va estudiar a la Universitat de Roma, on va guanyar-se una certa fama com a poeta. Va iniciar-se en el món del cinema realitzant curtmetratges en 16 mm amb el seu germà. Després es va convertir en l'assistent de Pier Paolo Pasolini a Accattone Més tard també va treballar amb Sergio Leone i Dario Argento en el guió d’Fins que li va arribar l'hora. Un any després, s'estrenava com a director amb La commare seca. La seva segona pel·lícula, Prima della rivoluzione, inspirada en La cartoixa de Parma de Stendhal, va ser aclamada per la crítica i va marcar la renovació del cinema d'autor italià dels anys 60. El tema de l'ambigüitat política i sexual s'il·lustra amb una posada en escena que reivindica un cert gongorisme en la seva sofisticació visual i estil coreografiat.
El 1972, la seva pel·lícula Il conformista va ser candidata a l'Oscar per al millor guió adaptat. Als anys 70 va filmar per a televisió Strategia del ragno, de Borges. L'últim tango a París, interpretat per Marlon Brando i Maria Schneider, provoca un escàndol a Itàlia per una relació molt sulfurosa entre un home madur i una jove, que inclou una escena de sodomia i una seqüència on l'heroi insulta el el cos de la seva dona morta.
Bertolucci apareix en un documental de tres parts, Italian Writers and Writers' Italy: ombres i preguntes, al programa Italiques per parlar de la relació entre el cinema i la literatura els anys 1973 i 1974 El seu cinema vol ser fidel a una certa mirada política. En aquest sentit, reflecteix una visió èpica i romàntica però intransigent de la història italiana (Novecento, El conformista). La lluna evoca una difícil relació entre una cantant i el seu fill i La tragèdia d'un home ridícul és una faula pessimista que va suposar a Ugo Tognazzi el premi al millor actor a Cannes el 1981.
És el convidat del Cinema d'estiu de les Trobades Cinematogràfiques de Digne-les-Bains, per iniciativa de Jean-Pierre Castagna, l'any 1988
L'últim emperador, rodat en gran part a la Ciutat Prohibida de Pequín, representa el tràgic destí de l'últim emperador de la Xina de la dinastia Manxú: Pu Yi, col·locat al tron als tres anys. Un triomf internacional, la pel·lícula va guanyar nou Oscars, inclosos els de millor pel·lícula i millor director el 1988. És la primera part d'una trilogia espiritual i oriental completada per The Sheltering Sky i El petit buda.
El treball amb Pasolini és una influència que ha marcat tota la seva obra posterior, juntament amb l'obra d'altres directors com Godard, Kurosawa o els neorealistes.
El seu és un cinema d'autor compromès políticament amb idees d'esquerres. Els seus trets més característics són un acurat ús de la càmera i del muntatge, i el treball de la fotografia amb finalitats simbòliques.
El 2011, va rebre, de mans de Gilles Jacob, la Palma d'Honor a Cannes per tota la seva obra.
Bertolucci va morir de càncer el 26 novembre 2018 a Roma, als 77 anys. Va ser incinerat i després es van dispersar les seves cendres.

### Participació en jurats

El 1985, Bertolucci va ser membre del jurat del 1er Festival Internacional de Cinema de Tòquio.
El 1990, va presidir el 43 Festival de Cannes on el jurat va atorgar la Palma d'Or a Cor salvatge de David Lynch
També és president del jurat del Festival de Cinema de Venècia dues vegades: la primera vegada l'any 1983 (sota la seva presidència, el Lleó d'Or va ser atorgat a Prénom Carmen de Jean-Luc Godard), i la segona, l'any 2013 (el seu jurat va coronar el documental Sacro GRA de Gianfranco Rosi amb el Lleó d'Or).

## Estil

La majoria dels seus films transcorren en escenaris aparentment intranscendents -grisos, si es vol- per a l'espectador occidental estàndard, amb la important excepció d'un grup de pel·lícules ambientades en llocs més exòtics (The Last Emperor, The Sheltering Sky i Little Buddha).
Però, és destacable el fet que la contextualització de l'acció en escenaris europeus defuig el recurs als tòpics (ni en Ultimo Tango a Parigi hi veiem la torre Eiffel ni en Besieged el Coliseu, per entendre'ns). El lloc de l'acció sembla, doncs, una mica accessori al seu devenir, insistint en les importants excepcions abans esmentades. Podríem dir que les narracions de Bertolucci parteixen de la quotidianitat per a descobrir-hi el sorgiment de la història.
Caldria remarcar també el contrast entre espais oberts i tancats: en Ultimo Tango... aquesta contraposició resulta especialment clara (la vida dels dos protagonistes és totalment diferent dins de l'apartament de com ho és a l'exterior). També en The Sheltering Sky, la protagonista és reclosa pel seu amant beduí en una minúscula estança, que contrasta amb la immensitat del desert circumdant. En Besieged, la vida de Shandurai, la jove hostessa del senyor Kinsky, a casa d'aquest, s'allunya de la seva vida exterior com a estudiant de medicina.
Els elements que apareixen en escena poden tenir una funcionalitat simbòlica, en el que seria una clara mostra de la influència de Pasolini. Per exemple, en Ultimo Tango..., en el moment en què Jeanne i Paul es troben a l'apartament per primer cop, hi ha un mirall partit que divideix Jeanne en dues, metàfora clara de la dualitat del personatge (l'amant de Paul a l'apartament, una noia desconeguda a l'exterior). En Besieged, hi trobem també una bella manera d'explicar les coses visualment: el piano baixant per la façana de casa de Kinsky fins al camió significa l'acte d'infinit amor envers Shandurai, renunciant fins i tot a allò que donava sentit a la seva vida (Kinsky és músic). Un darrer exemple, en aquest cas d'ús simbòlic de l'espai, és l'escena de Luna en què Joe demana al seu fals pare que es quedi i que no acompanyi la seva mare, al balcó de casa seva. Entre ambdós personatges una columna ens parla, visualment, de distància i ruptura.
Un dels aspectes que reflecteix les influències de Bertolucci, esmentades abans, és la sinceritat respecte als decorats: els plans ens mostren obertament que l'acció s'ha rodat sense recórrer a la "mentida" d'un plató: les finestres, sobretot, ens mostren en tot moment que l'acció transcorre en el lloc on se'ns ha ubicat mitjançant els exteriors (la ciutat en Ultimo Tango..., el camp en Novecento, etc.).
D'aquesta manera, Bertolucci cerca la poesia en la quotidianitat, fent una lectura artística de la realitat i acostant-se, així, als postulats estètics de moviments com el surrealisme o el neorealisme italià.
El que acabem de dir de les localitzacions ocorre d'igual manera amb els personatges: són éssers "normals", inscrits en aquesta quotidianitat que sembla que ens vulgui mostrar. Novament, topem amb les excepcions de Little Buddah i The Last Emperor, en què els protagonistes gaudeixen d'una posició social excepcional per a l'"espectador estàndard".
La no-ocultació d'elements polèmics com el sexe, la droga o la violència (recordeu les crítiques que va generar l'estrena d'Ultimo Tango a Parigi) tindria, doncs, una primera explicació en la idea que són esdeveniments naturals, quotidians, captats per la càmera de manera, doncs, casual, ja que se'ns estava mostrant la realitat del que succeïa en aquell moment. Podria entendre's com una integració del documental i la ficció. Evidentment, això seria un primer nivell de lectura, però Bertolucci també es preocupa per fer veure a l'espectador que el que es mostra a la pantalla és un constructe, com veurem més endavant.
Gran part de l'estil visual de Bertolucci és obra del seu habitual director de fotografia, Vitorio Storaro, que té una teoria pròpia sobre l'ús de la llum i el color. En les pel·lícules en què no hi treballa Storaro, s'hi manté una atmosfera similar a les creades per ell.
Aquest treball sobre els aspectes lumínics genera la sensació que existeix un discurs subterrani sota la trama de la pel·lícula, i facilita a l'espectador una sensació de poesia visual, amplificada per un discurs simbòlic paral·lel, aquest sí sota la responsabilitat total del director. El film més representatiu en aquest darrer aspecte seria Luna, en què molts dels elements presentats permeten una lectura psicoanalítica (ganivets, vidres i miralls, el tren, la mateixa lluna...). Però -retornant a la fotografia-, en aquesta pel·lícula se'ns fa veure que existeix una oposició mare/fill mitjançant el color (càlid/fred, blanc/negre). Aquestes oposicions són el més evident del treball de Storaro. També són fàcilment observables en Ultimo Tango... (llum/ombra, verd/ocre) o The Sheltering Sky (càlid/fred), per exemple.
Continuant amb el discurs simbòlic de Luna, hi ha una altra constant de Bertolucci: una funció simbòlica del muntatge. Un procediment habitual de treball de Bertolucci és l'ús del pla-seqüència (la primera part de Novecento és exemplar en aquest sentit): una única presa per a presentar-nos accions contigües, de manera que la càmera passa d'una estança a una altra sense cap tall. En canvi, en Luna, el muntatge per tall es presenta claríssimament durant la confrontació mare-fill, de manera que ambdós personatges no coincideixen mai en un únic pla: se'ns reforça la idea de ruptura d'una manera visual. En els moments de major proximitat afectiva sí que s'empren plans que engloben els dos personatges, i fins i tot el pla-seqüència.
La freqüència amb què apareixen moviments de càmera és altíssima: l'espai s'explora amb el moviment de la càmera més que mitjançant la seva fragmentació en múltiples plans. Una altra característica del pla-seqüència en Bertolucci és la seva integració en l'espai: solen presentar-se elements arquitectònics en un primer pla (columnes, finestres, portes), entre els quals veiem, en un segon pla visual, l'acció dels actors. Per tot això, podríem parlar d'una qualitat tàctil del cinema de Bertolucci: la càmera es desplaça, integrada, entre l'arquitectura, mentre visualment ens va descobrint l'acció.
En darrer lloc, és ineludible esmentar el treball amb el so d'aquest director, car sovint -sobretot en els pròlegs de les seves pel·lícules- no hi ha diàlegs, sinó que el so ambient domina la narració. Bertolucci també juga molt amb les músiques i els sorolls, mostrant un clar interès pel missatge auditiu que no tots els directors de cinema tenen present quan fan el seu treball.

## Filmografia (com a director)

Les seves pel·lícules més destacades són:
* 1956. Il Teleferico (curtmetratge en 16 mm)
* 1956. Morte di un maiale (curtmetratge en 16 mm)
* 1962. La commare secca
* 1964. Prima della rivoluzione
* 1966. La via del petrolio (documental per a TV)
* 1966. Il canale (curtmetratge documental)
* 1968. Amore e Rabbia (episodi "Agonia")
* 1968. Partner
* 1970. La strategia del ragno
* 1970. Il conformista
* 1971. La salute e'malata o i poveri mudino prima (documental)
* 1972. L'últim tango a París (Ultimo tango a Parigi/ Last tango in Paris)
* 1976. Novecento
* 1977. Silenzio e complicita
* 1979. La lluna
* 1981. La tragedia di un uomo ridicolo
* 1987. L'últim emperador (The Last Emperor)
* 1990. The Sheltering Sky
* 1993. El petit buda (Little Buddha)
* 1995. Bellesa robada (Stealing Beauty)
* 1998. Besieged
* 1998. 12 registi per 12 città (fragment "Bologna")
* 2002. Ten Minutes Older: The Cello (episodi "Histoire d'eaux")
* 2003. Els somiadors
* 2012. Io e te

## Premis i nominacions
### Premis

* 1987: Oscar al millor director per L'últim emperador
* 1987: Oscar al millor guió adaptat per L'últim emperador
* 1988: Globus d'Or al millor director per L'últim emperador
* 1988: Globus d'Or al millor guió per L'últim emperador
* 1989: BAFTA a la millor pel·lícula per L'últim emperador
* 1988: César a la millor pel·lícula estrangera per L'últim emperador
* 2007: Lleó d'Or per la carrera

### Nominacions

* 1969: Os d'Or per Amore e rabbia
* 1970: Os d'Or per Il conformista
* 1972: Oscar al millor guió adaptat per Il conformista
* 1974: Oscar al millor director per L'últim tango a París
* 1974: Globus d'Or al millor director per L'últim tango a París
* 1981: Palma d'Or per La tragedia di un uomo ridicolo
* 1989: BAFTA al millor director per L'últim emperador
* 1991: Globus d'Or al millor director per The Sheltering Sky
* 1996: Palma d'Or per Stealing Beauty

## Referències

* ↑ «Biografia de Bernardo Bertolucci». The New York Times.
* ↑ « Bernardo Bertolucci evoca el rodatge d'Accatone de Pasolini » a INA.fr.
* ↑ « Censure du cinéma en Italie » a INA.fr.
* ↑ Italiques, segona cadena de l'ORTF, 24 agost 1973, 16 agost 1974.
* ↑ « Flash back » Arxivat 2013-12-03 a Wayback Machine. sur unautrecinema.com.
* ↑ Reportage et interview de Bertolucci sur Un thé au Sahara a INA.fr.
* ↑ «Bernardo Bertolucci, premis». The New York Times.
* ↑ Irene Bignardi. «È morto Bernardo Bertolucci, l'ultimo grande maestro» (en italià). Repubblica.it. Repubblica. [Consulta: 26 novembre 2018].
* ↑ Find a grave
* ↑ « Palme d'or à Cannes (1990) (Wild at Heart) de David Lynch » a Youtube.com.
* ↑ «Filmografia de Bernardo Bertolucci». The New York Times.

## Enllaços externs

* Ebiri, Bilge. «Bernardo Bertolucci». Senses of Cinema: Great Directors Critical Database, 01-09-2004. Arxivat de l'original el 31 març 2010.
Premis de Bernardo Bertolucci :
Oscar al millor director1929–1950
Frank Borzage (1928; drama)
Lewis Milestone (1928; comèdia)
Frank Lloyd (1929)
Lewis Milestone (1930)
Norman Taurog (1931)
Frank Borzage (1932)
Frank Lloyd (1933)
Frank Capra (1934)
John Ford (1935)
Frank Capra (1936)
Leo McCarey (1937)
Frank Capra (1938)
Victor Fleming (1939)
John Ford (1940)
John Ford (1941)
William Wyler (1942)
Michael Curtiz (1943)
Leo McCarey (1944)
Billy Wilder (1945)
William Wyler (1946)
Elia Kazan (1947)
John Huston (1948)
Joseph L. Mankiewicz (1949)
Joseph L. Mankiewicz (1950)
1951–1975
George Stevens (1951)
John Ford (1952)
Fred Zinnemann (1953)
Elia Kazan (1954)
Delbert Mann (1955)
George Stevens (1956)
David Lean (1957)
Vincente Minnelli (1958)
William Wyler (1959)
Billy Wilder (1960)
Jerome Robbins i Robert Wise (1961)
David Lean (1962)
Tony Richardson (1963)
George Cukor (1964)
Robert Wise (1965)
Fred Zinnemann (1966)
Mike Nichols (1967)
Carol Reed (1968)
John Schlesinger (1969)
Franklin J. Schaffner (1970)
William Friedkin (1971)
Bob Fosse (1972)
George Roy Hill (1973)
Francis Ford Coppola (1974)
Miloš Forman (1975)
1976–2000
John G. Avildsen (1976)
Woody Allen (1977)
Michael Cimino (1978)
Robert Benton (1979)
Robert Redford (1980)
Warren Beatty (1981)
Richard Attenborough (1982)
James L. Brooks (1983)
Miloš Forman (1984)
Sydney Pollack (1985)
Oliver Stone (1986)
Bernardo Bertolucci (1987)
Barry Levinson (1988)
Oliver Stone (1989)
Kevin Costner (1990)
Jonathan Demme (1991)
Clint Eastwood (1992)
Steven Spielberg (1993)
Robert Zemeckis (1994)
Mel Gibson (1995)
Anthony Minghella (1996)
James Cameron (1997)
Steven Spielberg (1998)
Sam Mendes (1999)
Steven Soderbergh (2000)
2001–2020
Ron Howard (2001)
Roman Polanski (2002)
Peter Jackson (2003)
Clint Eastwood (2004)
Ang Lee (2005)
Martin Scorsese (2006)
Joel Coen i Ethan Coen (2007)
Danny Boyle (2008)
Kathryn Bigelow (2009)
Tom Hooper (2010)
Michel Hazanavicius (2011)
Ang Lee (2012)
Alfonso Cuarón (2013)
Alejandro G. Iñárritu (2014)
Alejandro G. Iñárritu (2015)
Damien Chazelle (2016)
Guillermo del Toro (2017)
Alfonso Cuarón (2018)
Bong Joon-ho (2019)
Chloé Zhao (2020)
Jane Campion (2021)
Oscar al millor guió adaptat1928–1950
Benjamin Glazer (1928)
Hanns Kräly (1929)
Frances Marion (1930)
Howard Estabrook (1931)
Edwin J. Burke (1932)
Victor Heerman i Sarah Y. Mason (1933)
Robert Riskin (1934)
Dudley Nichols (1935)
Pierre Collings i Sheridan Gibney (1936)
Heinz Herald, Geza Herczeg, i Norman Reilly Raine (1937)
Ian Dalrymple, Cecil Arthur Lewis, W. P. Lipscomb, i George Bernard Shaw (1938)
Sidney Howard (1939)
Donald Ogden Stewart (1940)
Sidney Buchman i Seton I. Miller (1941)
George Froeschel, James Hilton, Claudine West, i Arthur Wimperis (1942)
Philip G. Epstein, Julius J. Epstein, i Howard Koch (1943)
Frank Butler i Frank Cavett (1944)
Charles Brackett i Billy Wilder (1945)
Robert Sherwood (1946)
George Seaton (1947)
John Huston (1948)
Joseph L. Mankiewicz (1949)
Joseph L. Mankiewicz (1950)
1951–1975
Harry Brown i Michael Wilson (1951)
Charles Schnee (1952)
Daniel Taradash (1953)
George Seaton (1954)
Paddy Chayefsky (1955)
John Farrow, S. J. Perelman, i James Poe (1956)
Pierre Boulle, Carl Foreman i Michael Wilson (1957)
Alan Jay Lerner (1958)
Neil Paterson (1959)
Richard Brooks (1960)
Abby Mann (1961)
Horton Foote (1962)
John Osborne (1963)
Edward Anhalt (1964)
Robert Bolt (1965)
Robert Bolt (1966)
Stirling Silliphant (1967)
James Goldman (1968)
Waldo Salt (1969)
Ring Lardner Jr. (1970)
Ernest Tidyman (1971)
Francis Ford Coppola i Mario Puzo (1972)
William Peter Blatty (1973)
Francis Ford Coppola i Mario Puzo (1974)
Bo Goldman i Lawrence Hauben (1975)
1976–2000
William Goldman (1976)
Alvin Sargent (1977)
Oliver Stone (1978)
Robert Benton (1979)
Alvin Sargent (1980)
Ernest Thompson (1981)
Costa-Gavras i Donald E. Stewart (1982)
James L. Brooks (1983)
Peter Shaffer (1984)
Kurt Luedtke (1985)
Ruth Prawer Jhabvala (1986)
Bernardo Bertolucci i Mark Peploe (1987)
Christopher Hampton (1988)
Alfred Uhry (1989)
Michael Blake (1990)
Ted Tally (1991)
Ruth Prawer Jhabvala (1992)
Steven Zaillian (1993)
Eric Roth (1994)
Emma Thompson (1995)
Billy Bob Thornton (1996)
Curtis Hanson i Brian Helgeland (1997)
Bill Condon (1998)
John Irving (1999)
Stephen Gaghan (2000)
2001–present
Akiva Goldsman (2001)
Ronald Harwood (2002)
Philippa Boyens, Peter Jackson, i Fran Walsh (2003)
Alexander Payne i Jim Taylor (2004)
Larry McMurtry i Diana Ossana (2005)
William Monahan (2006)
Joel Coen i Ethan Coen (2007)
Simon Beaufoy (2008)
Geoffrey S. Fletcher (2009)
Aaron Sorkin (2010)
Alexander Payne, Jim Rash, i Nat Faxon (2011)
Chris Terrio (2012)
John Ridley (2013)
Graham Moore (2014)
Adam McKay i Charles Randolph (2015)
Barry Jenkins i Tarell Alvin McCraney (2016)
James Ivory (2017)
Charlie Wachtel, David Rabinowitz, Kevin Willmott i Spike Lee (2018)
Taika Waititi (2019)
Christopher Hampton i Florian Zeller (2020)
Sian Heder (2021)
Sarah Polley (2022)
Lleó d'or per la carrera 1969–1980Luis Buñuel (1969) · Orson Welles (1970) · John Ford, Marcel Carné, Ingmar Bergman (1971) · Charles Chaplin, Anatoli Golovnia, Billy Wilder (1972) · no concedit (1973-1981)1981-1990no concedit (1981) · Alessandro Blasetti, Frank Capra, George Cukor, Jean-Luc Godard, Serguei Iutkevitx, Alexander Kluge, Akira Kurosawa, Michael Powell, Satyajit Ray, King Vidor, Cesare Zavattini, Luis Buñuel (1982) · Michelangelo Antonioni (1983) · no concedit (1984) · Federico Fellini, Manoel de Oliveira, John Huston (1985) · Paolo i Vittorio Taviani (1986) · Luigi Comencini, Joseph L. Mankiewicz (1987) · Joris Ivens (1988) · Robert Bresson (1989) · Miklós Jancsó, Marcello Mastroianni (1990)1991-2000Mario Monicelli, Gian Maria Volonté (1991) · Francis Ford Coppola, Jeanne Moreau, Paolo Villaggio (1992) · Claudia Cardinale, Roman Polanski, Robert De Niro, Steven Spielberg (1993) · Ken Loach, Suso Cecchi d'Amico, Al Pacino (1994) · Woody Allen, Alain Resnais, Martin Scorsese, Giuseppe de Santis, Goffredo Lombardo, Ennio Morricone, Alberto Sordi, Monica Vitti (1995) · Robert Altman, Vittorio Gassman, Dustin Hoffman, Michèle Morgan (1996) · Gérard Depardieu, Stanley Kubrick, Alida Valli (1997) · Sophia Loren, Andrzej Wajda, Warren Beatty (1998) · Jerry Lewis (1999) · Clint Eastwood (2000)2001-2010Éric Rohmer (2001) · Dino Risi (2002) · Dino De Laurentiis, Omar Sharif (2003) · Manoel de Oliveira, Stanley Donen (2004) · Hayao Miyazaki, Stefania Sandrelli, Isabelle Huppert (2005) · David Lynch (2006) · Tim Burton, Bernardo Bertolucci (2007) · Ermanno Olmi (2008) · John Lasseter, Brad Bird, Peter Docter, Andrew Stanton, Lee Unkrich (2009) · John Woo, Monte Hellman (2010)2011-2020Marco Bellocchio (2011) · Francesco Rosi (2012) · William Friedkin (2013) · Thelma Schoonmaker, Frederick Wiseman (2014) · Bertrand Tavernier (2015) · Jean-Paul Belmondo, Jerzy Skolimowski (2016) · Jane Fonda, Robert Redford (2017) · David Cronenberg, Vanessa Redgrave (2018) · Julie Andrews, Pedro Almodóvar (2019) · Ann Hui, Tilda Swinton (2020)2021-2030Roberto Benigni (2021)  · Paul Schrader (2022)
Premi honorífic a la carrera del Cinema Europeu
 Ingmar Bergman (1988)
 Marcello Mastroianni (1988)
 Federico Fellini (1989)
 Andrzej Wajda (1990)
 Alexandre Trauner (1991)
 Billy Wilder (1992)
 Michelangelo Antonioni (1993)
 Robert Bresson (1994)
 Marcel Carné (1995)
 Alec Guinness (1996)
 Jeanne Moreau (1997)
 Ennio Morricone (1999)
 Richard Harris (2000)
 Monty Python (2001)
 Tonino Guerra (2002)
 Claude Chabrol (2003)
 Carlos Saura (2004)
 Sean Connery (2005)
 Roman Polanski (2006)
 Jean-Luc Godard (2007)
 Judi Dench (2008)
 Ken Loach (2009)
 Bruno Ganz (2010)
 Stephen Frears (2011)
 Bernardo Bertolucci (2012)
 Catherine Deneuve (2013)
 Agnès Varda (2014)
 Charlotte Rampling (2015)
 Jean-Claude Carrière (2016)
Aleksandr Sokúrov (2017)
Carmen Maura (2018)
Werner Herzog (2019)
Márta Mészáros (2021)
Margarethe von Trotta (2022)
Vanessa Redgrave (2023)
Premi al Mèrit
Richard Attenborough (1988)
Jeremy Irons (1998)
Premi d'Honor
Manoel de Oliveira (2007)
Michel Piccoli (2011)
Michael Caine (2015)
Andrzej Wajda (2016)
Costa-Gavras (2018)
Globus d'Or a la millor direcció 1943–1975
Henry King (1943)
Leo McCarey (1944)
Billy Wilder (1945)
Frank Capra (1946)
Elia Kazan (1947)
John Huston (1948)
Robert Rossen (1949)
Billy Wilder (1950)
László Benedek (1951)
Cecil B. DeMille (1952)
Fred Zinnemann (1953)
Elia Kazan (1954)
Joshua Logan (1955)
Elia Kazan (1956)
David Lean (1957)
Vincente Minnelli (1958)
William Wyler (1959)
Jack Cardiff (1960)
Stanley Kramer (1961)
David Lean (1962)
Elia Kazan (1963)
George Cukor (1964)
David Lean (1965)
Fred Zinnemann (1966)
Mike Nichols (1967)
Paul Newman (1968)
Charles Jarrott (1969)
Arthur Hiller (1970)
William Friedkin (1971)
Francis Ford Coppola (1972)
William Friedkin (1973)
Roman Polanski (1974)
Miloš Forman (1975)
1976–2000
Sidney Lumet (1976)
Herbert Ross (1977)
Michael Cimino (1978)
Francis Ford Coppola (1979)
Robert Redford (1980)
Warren Beatty (1981)
Richard Attenborough (1982)
Barbra Streisand (1983)
Miloš Forman (1984)
John Huston (1985)
Oliver Stone (1986)
Bernardo Bertolucci (1987)
Clint Eastwood (1988)
Oliver Stone (1989)
Kevin Costner (1990)
Oliver Stone (1991)
Clint Eastwood (1992)
Steven Spielberg (1993)
Robert Zemeckis (1994)
Mel Gibson (1995)
Miloš Forman (1996)
James Cameron (1997)
Steven Spielberg (1998)
Sam Mendes (1999)
Ang Lee (2000)
2001–present
Robert Altman (2001)
Martin Scorsese (2002)
Peter Jackson (2003)
Clint Eastwood (2004)
Ang Lee (2005)
Martin Scorsese (2006)
Julian Schnabel (2007)
Danny Boyle (2008)
James Cameron (2009)
David Fincher (2010)
Martin Scorsese (2011)
Ben Affleck (2012)
Alfonso Cuarón (2013)
Richard Linklater (2014)
Alejandro G. Iñárritu (2015)
Damien Chazelle (2016)
Guillermo del Toro (2017)
Alfonso Cuarón (2018)
Sam Mendes (2019)
Chloé Zhao (2020)
Jane Campion (2021)
Globus d'Or al millor guió1965–1975
Robert Bolt (1965)
Robert Bolt (1966)
Stirling Silliphant (1967)
Stirling Silliphant (1968)
Bridget Boland, John Hale i Richard Sokolove (1969)
Erich Segal (1970)
Paddy Chayefsky (1971)
Francis Ford Coppola i Mario Puzo (1972)
William Peter Blatty (1973)
Robert Towne (1974)
Bo Goldman i Lawrence Hauben (1975)
1976–2000
Paddy Chayefsky (1976)
Neil Simon (1977)
Oliver Stone (1978)
Robert Benton (1979)
William Peter Blatty (1980)
Ernest Thompson (1981)
John Briley (1982)
James L. Brooks (1983)
Peter Shaffer (1984)
Woody Allen (1985)
Robert Bolt (1986)
Bernardo Bertolucci, Mark Peploe, i Enzo Ungari (1987)
Naomi Foner (1988)
Oliver Stone i Ron Kovic (1989)
Michael Blake (1990)
Callie Khouri (1991)
Bo Goldman (1992)
Steven Zaillian (1993)
Quentin Tarantino (1994)
Emma Thompson (1995)
Scott Alexander i Larry Karaszewski (1996)
Ben Affleck i Matt Damon (1997)
Marc Norman i Tom Stoppard (1998)
Alan Ball (1999)
2001–present
Stephen Gaghan (2000)
Akiva Goldsman (2001)
Alexander Payne i Jim Taylor (2002)
Sofia Coppola (2003)
Alexander Payne i Jim Taylor (2004)
Larry McMurtry i Diana Ossana (2005)
Peter Morgan (2006)
Joel Coen i Ethan Coen (2007)
Simon Beaufoy (2008)
Jason Reitman i Sheldon Turner (2009)
Aaron Sorkin (2010)
Woody Allen (2011)
Quentin Tarantino (2012)
Spike Jonze (2013)
Alejandro G. Iñárritu, Nicolás Giacobone, Alexander Dinelaris Jr., i Armando Bó Jr (2014)
Aaron Sorkin (2015)
Damien Chazelle (2016)
Martin McDonagh (2017)
Brian Hayes Currie, Peter Farrelly, i Nick Vallelonga (2018)
Quentin Tarantino (2019)
Aaron Sorkin (2020)
Kenneth Branagh (2021)
Martin McDonagh (2022)
Justine Triet i Arthur Harari (2023)
Nastro d'Argento al millor director
Alessandro Blasetti / Vittorio De Sica (1946)
Roberto Rossellini (1947)
Alberto Lattuada / Giuseppe de Santis (1948)
Vittorio De Sica (1949)
Augusto Genina (1950)
Alessandro Blasetti (1951)
Renato Castellani (1952)
Luigi Zampa (1953)
Federico Fellini (1954)
Federico Fellini (1955)
Michelangelo Antonioni (1956)
Pietro Germi (1957)
Federico Fellini (1958)
Pietro Germi (1959)
Roberto Rossellini (1960)
Luchino Visconti (1961)
Michelangelo Antonioni (1962)
Nanni Loy / Francesco Rosi (1963)
Federico Fellini (1964)
Pier Paolo Pasolini (1965)
Antonio Pietrangeli (1966)
Gillo Pontecorvo (1967)
Elio Petri (1968)
Franco Zeffirelli (1969)
Luchino Visconti (1970)
Elio Petri (1971)
Luchino Visconti (1972)
Bernardo Bertolucci (1973)
Federico Fellini (1974)
Luchino Visconti (1975)
Michelangelo Antonioni (1976)
Valerio Zurlini (1977)
Paolo i Vittorio Taviani (1978)
Ermanno Olmi (1979)
Federico Fellini (1980)
Francesco Rosi (1981)
Marco Ferreri (1982)
Paolo i Vittorio Taviani (1983)
Pupi Avati / Federico Fellini (1984)
Sergio Leone (1985)
Mario Monicelli (1986)
Ettore Scola (1987)
Bernardo Bertolucci (1988)
Ermanno Olmi (1989)
Pupi Avati (1990)
Gianni Amelio (1991)
Gabriele Salvatores (1992)
Gianni Amelio (1993)
Nanni Moretti (1994)
Gianni Amelio (1995)
Giuseppe Tornatore (1996)
Maurizio Nichetti (1997)
Roberto Benigni (1998)
Giuseppe Tornatore (1999)
Silvio Soldini (2000)
Nanni Moretti (2001)
Marco Bellocchio (2002)
Gabriele Salvatores (2003)
Marco Tullio Giordana (2004)
Gianni Amelio (2005)
Michele Placido (2006)
Giuseppe Tornatore (2007)
Paolo Virzì (2008)
Paolo Sorrentino (2009)
Paolo Virzì (2010)
Nanni Moretti (2011)
Paolo Sorrentino (2012)
Giuseppe Tornatore (2013)
Paolo Virzì (2014)
Paolo Sorrentino (2015)
Paolo Virzì (2016)
Gianni Amelio (2017)
Matteo Garrone (2018)
Marco Bellocchio (2019)
David di Donatello al millor director
Gianni Franciolini (1956)
Federico Fellini (1957)
Alberto Lattuada (1959)
Federico Fellini (1960)
Michelangelo Antonioni (1961)
Ermanno Olmi (1962)
Vittorio De Sica (1963)
Pietro Germi (1964)
Vittorio De Sica / Francesco Rosi (1965)
Alessandro Blasetti / Pietro Germi (1966)
Luigi Comencini (1967)
Carlo Lizzani (1968)
Franco Zeffirelli (1969)
Gillo Pontecorvo (1970)
Luchino Visconti (1971)
Sergio Leone / Franco Zeffirelli (1972)
Luchino Visconti (1973)
Federico Fellini (1974)
Dino Risi (1975)
Mario Monicelli / Francesco Rosi (1976)
Mario Monicelli / Valerio Zurlini (1977)
Ettore Scola (1978)
Francesco Rosi (1979)
Marco Bellocchio / Gillo Pontecorvo (1980)
Francesco Rosi (1981)
Marco Ferreri (1982)
Paolo i Vittorio Taviani (1983)
Ettore Scola (1984)
Francesco Rosi (1985)
Mario Monicelli (1986)
Ettore Scola (1987)
Bernardo Bertolucci (1988)
Ermanno Olmi (1989)
Mario Monicelli (1990)
Marco Risi / Ricky Tognazzi (1991)
Gianni Amelio (1992)
Roberto Faenza / Ricky Tognazzi (1993)
Carlo Verdone (1994)
Mario Martone (1995)
Giuseppe Tornatore (1996)
Francesco Rosi (1997)
Roberto Benigni (1998)
Giuseppe Tornatore (1999)
Silvio Soldini (2000)
Gabriele Muccino (2001)
Ermanno Olmi (2002)
Pupi Avati (2003)
Marco Tullio Giordana (2004)
Paolo Sorrentino (2005)
Nanni Moretti (2006)
Giuseppe Tornatore (2007)
Andrea Molaioli (2008)
Matteo Garrone (2009)
Marco Bellocchio (2010)
Daniele Luchetti (2011)
Paolo i Vittorio Taviani (2012)
Giuseppe Tornatore (2013)
Paolo Sorrentino (2014)
Francesco Munzi (2015)
Matteo Garrone (2016)
Paolo Virzì (2017)
Jonas Carpignano (2018)
Matteo Garrone (2019)
Marco Bellocchio (2020)
Giorgio Diritti (2021)
Paolo Sorrentino (2022)
Premi de la National Society of Film Critics al millor director1966–2000
Michelangelo Antonioni (1966)
Ingmar Bergman (1967)
Ingmar Bergman (1968)
François Truffaut (1969)
Ingmar Bergman (1970)
Bernardo Bertolucci (1971)
Luis Buñuel (1972)
François Truffaut (1973)
Francis Ford Coppola (1974)
Robert Altman (1975)
Martin Scorsese (1976)
Luis Buñuel (1977)
Terrence Malick (1978)
Woody Allen / Robert Benton (1979)
Martin Scorsese (1980)
Louis Malle (1981)
Steven Spielberg (1982)
Paolo Taviani i Vittorio Taviani (1983)
Robert Bresson (1984)
John Huston (1985)
David Lynch (1986)
John Boorman (1987)
Philip Kaufman (1988)
Gus Van Sant (1989)
Martin Scorsese (1990)
David Cronenberg (1991)
Clint Eastwood (1992)
Steven Spielberg (1993)
Quentin Tarantino (1994)
Mike Figgis (1995)
Lars von Trier (1996)
Curtis Hanson (1997)
Steven Soderbergh (1998)
Mike Leigh (1999)
Steven Soderbergh (2000)
2001–present
Robert Altman (2001)
Roman Polanski (2002)
Clint Eastwood (2003)
Zhang Yimou (2004)
David Cronenberg (2005)
Paul Greengrass (2006)
Paul Thomas Anderson (2007)
Mike Leigh (2008)
Kathryn Bigelow (2009)
David Fincher (2010)
Terrence Malick (2011)
Michael Haneke (2012)
Joel Coen i Ethan Coen (2013)
Richard Linklater (2014)
Todd Haynes (2015)
Barry Jenkins (2016)
Greta Gerwig (2017)
Alfonso Cuarón (2018)
Greta Gerwig (2019)
Chloé Zhao (2020)
Ryusuke Hamaguchi (2021)
Charlotte Wells (2022)
Beques del British Film Institute
Marcel Carné / David Lean / Michael Powell / Emeric Pressburger / Satyajit Ray / Orson Welles (1983)
Sidney Bernstein (1984)
John Brabourne / Laurence Olivier (1985)
Jeremy Isaacs / Deborah Kerr / Akira Kurosawa / Dilys Powell (1986)
Dirk Bogarde / Bette Davis / Elem Klímov (1987)
Graham Greene / Vanessa Redgrave / Anthony Smith (1988)
Peggy Ashcroft / Gérard Depardieu / David Francis (1989)
Derek Jarman / Krzysztof Kieślowski / Jeanne Moreau / Fred Zinnemann (1990)
Alec Guinness / Leslie Hardcastle (1991)
Richard Attenborough / Maggie Smith (1992)
Clint Eastwood / Denis Forman / Maureen O'Hara (1993)
Nicolas Roeg / Jean Simmons (1994)
Michelangelo Antonioni / John Mills / Martin Scorsese / Robert Wise (1995)
Michael Caine / Ken Loach (1996)
Michael Parkinson / Lynda La Plante / Verity Lambert / David Puttnam / Sydney Samuelson / Thelma Schoonmaker / Alan Yentob (1997)
Bernardo Bertolucci / Jeremy Thomas (1998)
John Paul Getty Jr. (1999)
Elizabeth Taylor (2000)
Robert Altman / Lewis Gilbert (2001)
Jack Cardiff / Bob Weinstein (2002)
Abbas Kiarostami / Mike Leigh / Ousmane Sembène (2005)
Terence Davies (2007)
Souleymane Cissé / John Hurt / Ridley Scott (2009)
Danny Boyle / David Rose (2010)
Isabelle Huppert / Judi Dench / Ralph Fiennes / David Cronenberg (2011)
Bryan Forbes / Helena Bonham Carter / Tim Burton / Richard Lester (2012)
Philip French / Christopher Lee / John Boorman (2013)
Al Pacino / Stephen Frears (2014)
Mel Brooks / Cate Blanchett (2015)
Hugh Grant / Greg Dyke / Steve McQueen (2016)
Peter Morgan / Paul Greengrass (2017)
Olivia Colman (2019)
Amanda Nevill / Tilda Swinton (2020)
Michael G. Wilson / Barbara Broccoli (2022)
Spike Lee (2023) :