OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# El cambio

El cambio és una pel·lícula mexicana dirigida per Alfredo Joskowicz, protagonitzada per Héctor Bonilla, Sergio Jiménez i Ofelia Medina. Està basada en un argument de Leobardo López Arretche i és una producció del Departament d'Activitats Cinematogràfiques de la Direcció de Difusió Cultural de la UNAM

## Sinopsi

Dos joves (un fotògraf i un pintor) farts dels resultats en els seus treballs i de la vida a la ciutat emigren a la costa per a construir una cabanya a la platja i poder rebre a les seves núvies, visualitzant-ho com un edén. Quan les seves núvies arriben a la cabanya s'adonen que l'aigua està contaminada, la seva casa és destruïda per empreses constructores, per a venjar-se li tiren una cubetada d'aigua bruta a l'enginyer responsable de l'obra, això ocasiona que un sergent els mati a frec de roba.

## Producció

Es va rodar en tres setmanes de setembre de 1971, en locaciones del Districte Federal i Tecolutla (Veracruz)

## Repartiment

A la pel·lícula hi van participar:
* Héctor Bonilla (Alfredo)
* Sergio Jiménez (Jorge)
* Ofelia Medina (Tania)
* Sofía Joskowicz (Luisa)
* Héctor Andremar (Federico Alcocer del Valle)
* Alfredo Rosas (don José)
* Sergio Olhovich (el de la rotativa)
* León Soinger (don Berna).

## Recepció

L'estrena es va realitzar el 16 d'octubre de 1975 als cinemes: París, Vall Daurada, Bessons 2 i Tlalpan.

## Referències

* ↑ «Ficha de Filmes Nacionales A00810». Centro de Documentación e Información [Consulta: 17 octubre 2015].
* ↑ Promotora Cinematográfica Mexicana. Anuario de la producción cinematográfica mexicana 1973. Banco Nacional Cinematográfico, p. 132.
* ↑ «Cartelera». , 01-09-1971.
* ↑ García Riera, Emilio. Historia Documental del Cine Mexicano. 15, p. 292-296.
* ↑ El cambio a sensacine.com

## Enllaços externs

* El cambio a YouTube
# Atef-Khent (nomós XX)

Atef-Khent (El sicòmor del sud o el llorer del sud) fou el nom del nomós XX de l'Alt Egipte. La capital fou Henennesut (Heracleòpolis Magna, avui Ihnasya), i el deu principal Heryshef, que tenia un temple a la capital.

## Bibliografia

* Helck, Wolfgang ; Westendorf, Wolfhart (1977). Lexikon der Ägyptologie. Wiesbaden: Harrassowitz. ISBN 3-447-01876-3
# Santa Maria d'Horta

Santa Maria d'Horta és l'església parroquial del terme d'Horta (Avinyó), protegida com a bé cultural d'interès local.
El territori de Santa Maria d'Horta o Horta, va ser un municipi des del 29 d'abril de 1636, que se separa del municipi d'Artés,fins al 25/12/1845,que passa a formar part del municipi d'Avinyó.

## Descripció

És una església de tres naus de petites proporcions, la central és coberta amb volta de canó rebaixada i les laterals amb volta de creueria en els seus dos trams. L'interior de l'església és totalment arrebossat i reprodueix una decoració típicament neoclàssica. La porta actual és al mur de ponent i és un element més de les múltiples modificacions que afectaren l'edifici romànic primitiu. Aquesta porta fou refeta l'any 1863. A llevant i a tramuntana l'església es confon amb les dependències de la gran masia annexa construïda al segle xvii (1640) i, el cementiri. L'absis semicircular decorat amb arcuacions llombardes només és visible des de la rectoria. Les capelles laterals són obra del segle xvii (entre 1686 i 1691).

## Història

L'església de Santa Maria d'Horta està situada dins l'antic terme del castell d'Artés al lloc d'Horta; tant el lloc com l'església són esmentats ja al segle xii (1154) i l'església va tenir funcions parroquials que avui encara conserva. Al segle xvii fou totalment remodelada, es va ampliar afegint-hi capelles laterals (1686 i 1691), el campanar i ja al segle xix la nova façana.

## Referències

* ↑ BURGUEÑO, Jesús; LASSO DE LA VEGA, Ferran (2002): Història del mapa municipal de Catalunya, Barcelona,
* 1 2 «Santa Maria d'Horta». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 20 agost 2014].
# Zdeněk Grygera

Zdeněk Grygera (Holešov, República Txeca, 14 de maig de 1980), és un futbolista txec. Juga de defensa i actualment juga al Fulham F. C. de la Premier League d'Anglaterra.

## Trajectòria
### Tescoma Zlín, Drnovice i AC Sparta Praga

Va començar la seva carrera com a professional al FC Tescoma Zlín de la República Txeca, també va jugar al FK Drnovice fins al 2000, quan el va fitxar l'AC Sparta Praga, va estar fins al 2003 a l'AC Sparta Praga i va guanyar dos títols de lliga.

### AFC Ajax

Després de cinc anys jugant al seu país, Grygera decideix fitxar per l'AFC Ajax, va marcar el seu primer gol amb l'equip neerlandès contra el FC Den Bosch amb un marcador final de 5-0. Amb l'AFC Ajax va guanyar una Eredivisie, dues Copa neerlandesa de futbol i dues Supercopa neerlandesa de futbol.

### Juventus FC

L'estiu del 2007 la Juventus FC obté els seus servicis, Zdeněk va estar a la Juventus FC quatre anys, amb La Vecchia Signora no va guanyar cap títol però va ser el club on va tenir més minuts, va jugar 87 partits i va marcar 3 gols.

### Fulham FC

Tot i que li quedava un any de contracte amb la Juventus FC va decidir no seguir al club i va fitxar pel Fulham FC a l'estiu del 2011. En un partit de Premier League contra el Tottenham Hotspur FC es va lesionar el lligament del genoll que el mantindria 6 mesos de baixa.

## Referències

* ↑ «Player Profile». Fulham FC. Arxivat de l'original el 29 juny 2012. [Consulta: 3 febrer 2014].
* http://www.ecured.cu/index.php/Zden%C4%9Bk_Grygera
Zdeněk Grygera - Plantilles de navegació :
Selecció de futbol de la República Txeca – Eurocopa 2004
1 Čech •
2 Grygera •
3 Mareš •
4 Galásek •
5 Bolf •
6 Jankulovski •
7 Šmicer •
8 Poborský •
9 Koller •
10 Rosický •
11 Nedvěd •
12 Lokvenc •
13 Jiránek •
14 Vachoušek •
15 Baroš •
16 Blažek •
17 Hübschman •
18 Heinz •
19 Týce •
20 Plašil •
21 Ujfaluši •
22 Rozehnal •
23 Kinský •
Entrenador: Brückner
Selecció de futbol de la República Txeca – Copa del Món de Futbol 2006
1 Čech •
2 Grygera •
3 Mareš •
4 Galásek •
5 Kováč •
6 Jankulovski •
7 Sionko •
8 Poborský •
9 Koller •
10 Rosický •
11 Nedvěd •
12 Lokvenc •
13 Jiránek •
14 Jarolím •
15 Baroš •
16 Blažek •
17 Štajner •
18 Heinz •
19 Polák •
20 Plašil •
21 Ujfaluši •
22 Rozehnal •
23 Kinský •
Entrenador: Brückner
Selecció de futbol de la República Txeca – Eurocopa 2008
1 Čech •
2 Grygera •
3 Polák •
4 Galásek •
5 Kováč •
6 Jankulovski •
7 Sionko •
8 Fenin •
9 Koller •
10 Svěrkoš •
11 Vlček •
12 Pospěch •
13 Kadlec •
14 Jarolím •
15 Baroš •
16 Blažek •
17 Matějovský •
18 Sivok •
19 Skácel •
20 Plašil •
21 Ujfaluši •
22 Rozehnal •
23 Zítka •
Entrenador: Brückner :
# Tomáš Konečný

Tomáš Konečný (Olomouc, 11 d'octubre de 1973) és un ciclista txec, ja retirat, que fou professional del 1996 al 2007.
En el seu palmarès destaca la Volta a l'Algarve de 1998, el Campionat nacional en ruta de 1999 i una etapa a la Volta a Espanya de 2001. El 2000 va prendre part als Jocs Olímpics d'Estiu de Sydney, on va disputar, sense sort, dues proves del programa de ciclisme. El 2001 fou escollit ciclista txec de l'any.
Una vegada retirat passà a exercir tasques de direcció esportiva a l'equip SKC Tufo Prostějov.

## Palmarès

* 1996
** Vencedor d'una etapa a la Commonwealth Bank Classic
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Saxònia
* 1998
** 1r a la Volta a l'Algarve i vencedor de 2 etapes
** Vencedor d'una etapa al Tour de Beauce
* 1999
** Campió de Txèquia en ruta
** Vencedor d'una etapa a la Volta a La Rioja
** Vencedor de 2 etapes al Herald Sun Tour
* 2000
** 1r al Tour de Beauce i vencedor d'una etapa
** 1r a la Poreč Trophy 5
* 2001
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Espanya
* 2003
** Vencedor d'una etapa a la Jadranska Magistrala
** Vencedor d'una etapa a la Volta a la Baixa Saxònia
** Vencedor d'una etapa a la Cursa de la Pau
** Vencedor d'una etapa al Tour de Beauce

### Resultats al Tour de França

* 2002. 65è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2001. 16è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 2004. Abandona (9a etapa)

## Referències

* ↑ «KONECNY Tomas». [Consulta: 21 desembre 2022].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Tomas KONECNY» (en italià). [Consulta: 21 desembre 2022].
* ↑ «Olympedia – Tomáš Konečný». [Consulta: 21 desembre 2022].
* ↑ «Tomáš Konečný» (en txec). [Consulta: 21 desembre 2022].
* ↑ «Král cyklistiky – Cyklistické závody» (en txec). Arxivat de l'original el 2022-12-21. [Consulta: 21 desembre 2022].
* ↑ «Tufo - Pardus Prostejov». UCI.org. Union Cycliste Internationale. Arxivat de l'original el 1 March 2021. [Consulta: 1r març 2021].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a procyclingstats.com
# Mestre d'aixa

Un mestre d'aixa és un artesà que projecta, construeix i repara embarcacions o carros de fusta.
L'ofici de mestre d'aixa ha gaudit de gran prestigi i continuïtat al llarg de la història, a Catalunya i a bona part del món, per la seva combinació d'art i tècnica i per la importància que han tingut les embarcacions tant per a la pesca com per a la guerra i els carros al transport i el lleure.
Actualment l'ofici es troba en retrocés a causa de l'automoció i la desaparició de la pesca tradicional i les noves tècniques de construcció d'embarcacions amb fibres de vidre i plàstics. Tot i així, en els últims temps s'està donant un procés de revaloració de les embarcacions feineres tradicionals, com el llaüt, i de la mestria dels seus hàbils constructors i reparadors, com a part del nostre patrimoni històric i cultural.
En teoria a Catalunya existeixen uns estudis per esdevenir Tècnic en mestre d'aixa i donar continuïtat a aquest ofici. A Mallorca s'ha donat força impuls a aquest tema, i existeix una Escola de mestres d'aixa.

## Referències

* ↑ «El oficio de «mestre d'aixa» una tradición mediterránea» (en castellà). Diario de Nautica. Arxivat de l'original el 2016-12-09 [Consulta: 9 desembre 2016].
* ↑ Prats Calvet, Antoñi. «Mestre d'aixa». Enciclopèdia d'Eivissa i Formentera. [Consulta: 9 desembre 2016].
* ↑ Gencat. «www.gencat.cat». Arxivat de l'original el 2007-11-30. [Consulta: 24 novembre 2007].
* ↑ Conselleria de Treball i Formació, «Ordenació Laboral - Foto 4. Escola taller MESTRES D'AIXA. Consell de Mallorca. Especialitat: Mestre d'aixa». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 9 abril 2009].

## Vegeu també

* Barca llevantina
* Vela mística
* Tartana (barca)

## Enllaços externs

* Procés de construcció de vaixells medievals
* Els mestres d'aixa en el Llibre del Consolat del Mar.
# Aristarc de Còlquida

Aristarc (en llatí Aristarchus, en grec antic Αρίσταρχος "Arístarkhos"), va ser un príncep de la regió de la Còlquida designat per ocupar el tron per Pompeu Magne al final de les Guerres Mitridàtiques, segons Appià a Ῥωμαϊκά (Ro̱maïká, Història de Roma). Era un magnat o cap local.

## Referències

* ↑ 5.Aristarchus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 290
# Ateez

Ateez (en hangul: 에이티즈) és una boyband de Corea del Sud formada per l'agència KQ Entertainment. El grup està format per vuit integrants: Kim Hongjoong, Park Seonghwa, Jeong Yunho, Kang Yeosang, Song Mingi, Choi San, Jung Wooyoung i Choi Jongho. Van debutar el 24 d'octubre del 2018 amb l'EPTreasure EP.1: All to Zero. Com a novells a la indústria del kpop, Ateez van rebre el premi de Next Generation als Golden Disc Awards de 2019, i van ser nomenats "líders de la quarta generació" pel Ministeri de cultura, esports i turisme de Corea.
Al setembre de 2020, el grup ja ha publicat cinc EP en llengua coreana, un àlbum complet i dos discos japonesos. Els llançaments de Treasure EP.Fin: All to Action, Treasure Epilogue: Action to Answer i Zero: Fever Part.1 han superat les llistes musicals sud-coreanes, i Zero: Fever Part.1 es va convertir en el primer àlbum del grup certificat platí a la llista d'àlbums de Gaon. Fins ara, el grup ha venut més d'un milió de còpies físiques dels seus llançaments al país i totes les entrades de les seves dues gires mundials: The Expedition Tour l'any 2019 i <The Fellowship>: Map Threasure l'any 2020, que ha quedat ajornada a causa del coronavirus.

## Referències

* ↑ «ATEEZ - YouTube». [Consulta: 12 novembre 2020].
* ↑ «New boy group ATEEZ from Block B's agency to make their official debut». [Consulta: 12 novembre 2020].
* ↑ «https://twitter.com/ateezofficial/status/1047049457798451206». [Consulta: 12 novembre 2020].
* ↑ «ATEEZ is named "The Leaders of Next Generation" by Korean Ministry of Culture, Sports and Tourism+ATEEZ's global success». [Consulta: 12 novembre 2020].
* ↑ «국내 대표 음악 차트 가온차트!». [Consulta: 12 novembre 2020].
* ↑ «ATEEZ Receives Their First Platinum Album And Becomes A Certified Million Seller On The GAON Chart With "ZERO: FEVER Part.1"» (en anglès), 10-09-2020. [Consulta: 12 novembre 2020].
* ↑ NA, BA NA. «[TOUR SOLD OUT ATEEZ 에이티즈 en Europa en Abril]». [Consulta: 12 novembre 2020].
* ↑ «ATEEZ WORLD TOUR "The Fellowship"- Map The Treasure 2020: Cities And Ticket Details» (en anglès), 03-12-2019. [Consulta: 12 novembre 2020].
* ↑ «MyMusicTaste - ATEEZ WORLD TOUR : Map The Treasure in Europe». [Consulta: 12 novembre 2020].
# Santa Maria d'Horta (Aramunt)

Santa Maria d'Horta és una partida rural formada per camps de conreu del Pallars Jussà situada en el terme municipal de Conca de Dalt, al Pallars Jussà, a l'antic terme d'Aramunt, en l'àmbit del poble d'Aramunt.
Està situada al nord-oest de la vila d'Aramunt, just al costat nord de la masia de la Casanova, a l'esquerra de la Noguera Pallaresa, en el pantà de Sant Antoni, i també a l'esquerra del barranc de Sant Pou. És al nord de les Hortes, al sud-oest del Tros d'Ací i al nord-oest de l'Abadal.
Consta d'unes 4 hectàrees (4,3553) de terres de conreu, pràcticament totes de regadiu.

## Referències

* ↑ «Dades extretes de la Sede virtual del Catastro». Arxivat de l'original el 2012-03-15. [Consulta: 15 juny 2010].

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Yany Prado Torres

Yany Prado Torres (l'Havana, 2 de gener de 1991) és una actriu cubana coneguda per interpretar Génesis a la sèrie La doble vida de Estela Carrillo i Irma a La reina soy yo. El 2021 va interpretar el paper de Gina a la sèrie Sky Rojo.

## Biografia

Prado es va formar a l'escola d'actuació de Televisa. El seu primer paper en televisió el va tenir el 2010 gràcies a La rosa de Guadalupe, on va interpretar Carolina i en anys posteriors va representar a altres personatges. El 2017 va tornar a la televisió per interpretar Génesis a La doble vida de Estela Carrillo, on va aconseguir gran popularitat i va ser nominada com a millor actriu juvenil en els premis TVyNovelas de 2018.
El 2018 va formar part del repartiment de la sèrie de TV Azteca Tres Milagros, amb la interpretació de La Negra. El 2019 va participar en altres dues sèries: Ringo, on va interpretar La Luchis i La reina soy yo, on va representar Irma.
El 2020 va començar el rodatge de la sèrie de Netflix Sky Rojo creada per Álex Pina, on interpreta una de les protagonistes.

## Filmografia
### Televisió

Informació actualitzada per un bot. Els canvis manuals es perdran quan s'actualitzi!
| Any | Títol | Direcció |
| 2010–2014 | La rosa de Guadalupe | José Ángel García Marta Luna Ricardo de la Parra Eduardo Said Lorena Maza |
| 2017–2017 | La doble vida de Estela Carrillo | Benjamín Cann |
| 2018–2018 | Tres Milagros | Carlos Bolado Camilo Vega |
| 2019–2019 | Ringo | |
| 2019–2019 | La reina soy yo | Rodrigo Ugalde De Haene Fernando Urdapilleta |
| 2021–2023 | Sky Rojo | Eduardo Chapero-Jackson Javier Quintas David Victori |

## Premis i nominacions
### Premis TVyNovelas

| Any | Categoria | Títol | Resultat |
| 2018 | Millor actriu juvenil | La doble vida de Estela Carrillo | Nominada |

## Referències

* ↑ «Conoce a Yany Prado, una joven actriz cubana que se abre paso en el mundo de las telenovelas» (en castellà). Cuba en Miami. [Consulta: 6 novembre 2020].
* ↑ «Yany Prado, una cubana en tierras aztecas» (en castellà). Debate. [Consulta: 6 novembre 2020].
* ↑ «TV Azteca inicia grabaciones del remake de ‘Tres Milagros’». Arxivat de l'original el 21 de febrer de 2018. [Consulta: 21 febrer 2018].
* ↑ «“Los ángeles de Charlie’, pero más punky”: Así es ‘Sky Rojo’, lo mejor que prepara Netflix» (en castellà). Cinemanía. [Consulta: 6 novembre 2020].
# Terratrèmols de Cap Mendocino

Els terratrèmols de Cap Mendocino van ser uns sismes que van sacsejar el Nord de Califòrnia entre els dies 25 i 26 d'abril de 1992. Els tres terratrèmols van assolir un rang de IX (violents) en l'escala de Mercalli i una magnitud de 7,2 en l'escala de Richter i van tenir centenars de rèpliques de diversa intensitat, algunes de les quals duraren fins a quinze segons seguits. El nom ve per la proximitat del Cap Mendocino a la zona més afectada (Zona de Fractura Mendocino), propera a la falla de San Andrés. Va ser el cinquè terratrèmol en magnitud de l'any 1992.
Els terràtremols s'originaren en una zona que és una triple cruïlla de plaques tectòniques, concretament en el punt d'unió de la placa de Gorda, la placa nord-americana i la placa pacífica on la primera placa pateix subducció. El material del mantell puja amb aquest moviment i quan es refreda causa alteracions en el sòl. És per això que la zona és considerada com d'alt risc sísmic (un 25% de l'energia sísmica de tota la regió prové d'aquest punt) i en general les poblacions veïnes tenen protocols preventius. En aquest cas l'epicentre estava prou allunyat de la costa i a prou profunditat (10,6 km des de la superfície) com per minimitzar els danys i el tsunami que es va generar va arribar amb una força moderada a Califòrnia 26 minuts després. Les onades van arribar fins a Alaska i Hawaii tres hores més tard i van colpejar la costa durant més de vuit hores fins que van recuperar el nivell habitual després del tercer terratrèmol i les seves rèpliques. No es va detectar fractura superficial del sòl. Més de 350 persones, tanmateix, van resultar ferides. 1300 persones van perdre casa seva, una xifra que no va ser major per la baixa densitat demogràfica de la zona.
Tot i així, l'acumulació de terratrèmols va provocar força afectació a la regió, de manera que el sisme es considera el més destructor a Califòrnia al segle XX després del terratrèmol de Loma Prieta en 1989. Les rèpliques van afectar tant el punt d'unió de les plaques com a la configuració de la placa més feble, la placa de Gorda, especialment en els sismes del dia 26. La població més danyada va ser Petrolia, per estar situada més a prop de l'epicentre. Allà s'hi van declarar nombrosos incendis posteriors al desastre. A la regió es van esfondrar cases, edificis públics, carreteres i altres infraestructures i el servei d'aigua i electricitat va quedar interromput. La major part d'aquests esfondraments es van produir per esllavissades de terra, algunes amb més de 150 m de recorregut, que van provocar danys en cadena. La línia de costa es va elevar fins a un metre en alguns punts, com prova l'anàlisi de sediments. Les pèrdues econòmiques es van calcular en 66 milions de dòlars.

## Referències

* ↑ «Cape Mendocino, California Earthquakes». Historic Earthquakes. United States Geological Survey. [Consulta: 25 setembre 2015].
* ↑ Furlong, K.P.; Govers, R. (1999). "Ephemeral crustal thickening at a triple junction: the Mendocino crustal conveyor". Geology 27: 127–130.
Plantilla:Terratrèmol
# Puig de Sant Martirià

El Puig de Sant Martirià, també anomenat del Convent Vell, és una muntanya de 242 metres que es troba al municipi de Banyoles, a la comarca del Pla de l'Estany. Dalt del turó hi trobem l'ermita homònima, que segons la llegenda és on es van albergar les relíquies de Martirià d'Albenga, Sant Martirià.

## Referències

* ↑ Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya
* ↑ «Puig de Sant Martirià». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Vicenç Domènec a Los santos de Cataluña (1630)
# Moló (actor)

Moló (en llatí Molon, en grec antic Μόλων) fou un actor tràgic grec del temps d'Aristòfanes.
Una referència a Moló es troba en uns escolis de Les granotes d'Aristòfanes en termes irònics a causa que Moló era un home molt gran. L'escoli també diu que en aquell temps existia un famós lladre que portava també el nom de Moló, amb el que d'alguna manera se'l comparava.

## Referències

* ↑ 1.Molon a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 1111
# Ariarates V

Ariarates V Filopàtor (grec antic: Ἀριαράθης Εὐσεβής Φιλοπάτωρ, Ariaráthēs Eusebḗs Philopátōr, Pius, que estima al seu pare) va ser rei de Capadòcia, fill d'Ariarates III al que va succeir cap a l'any 163 aC. El seu nom de naixement era Mitridates, que va canviar en arribar al tron.
Es va distingir per l'excel·lència del seu caràcter i perquè era molt culte, tant en filosofia com en les arts. Es va educar a Roma segons Titus Livi però això podria ser un error amb son suposat germà de nom Ariarates o Artiarates. Els romans li van desaconsellar l'enllaç amb la germana de Demetri I Soter (161 aC-150 aC) i el rei els va fer casar, de manera que el Selèucida, que rumiava l'expansió cap a Capadòcia, li va declarar la guerra, li va prendre el tron i va posar al seu lloc a Orofernes (Holofernes o Orofernes), un altre suposat germà del rei, l'any 158 aC.
Ariarates va fugir a Roma però l'any següent, 157 aC, els romans el van restaurar. Es creu que van permetre a Orofernes seguir al govern associat al tron, segons diu Apià. En tot cas l'associació va ser breu, ja que aviat Ariarates era rei únic. Després el rei de Capadòcia va col·laborar amb els romans per trobar un rival a Demetri, i va trobar Alexandre I Balas, que deia ser fill d'Antíoc IV, el qual, amb el suport del rei de Capadòcia, de Ptolemeu VI d'Egipte, i d'Àtal II de Pèrgam va desfermar la guerra civil a l'Imperi Selèucida. L'any 154 aC va ajudar a Àtal II de Pèrgam (159 aC-139 aC) en la seva guerra contra Prúsies rei de Bitínia, i va enviar a la zona un exèrcit sota comandament del seu fill Demetri.
L'any 130 aC Ariarates V va marxar junt amb el procònsol Cras contra el rebel Aristònic, fill natural del rei de Pèrgam i germà d'Àtal III, que reclamava el regne del seu pare, administrat temporalment pel Senat de Roma a l'espera de nomenar successor. Aristònic va ser derrotat i capturat pel cònsol Perpenna i enviat a Roma (on es va suïcidar) però Ariarates V va morir el mateix any en campanya. A canvi d'aquest ajut els romans van cedir a Capadòcia la Licaònia i Cilícia.
Estava casat amb Laodicea Nisa de la que va tenir sis fills però la mare va matar els cinc grans per obtenir el poder en nom del fill més jove, menor d'edat que finalment va ser proclamat amb el nom d'Ariarates VI.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Ariarathes V». A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. [Consulta: 18 maig 2021].