OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ruston (Louisiana)

Ruston és una població dels Estats Units a l'estat de Louisiana. Segons el cens del 2000 tenia 20.546 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Ruston tenia 20.546 habitants. La densitat de població era de 438,8 habitants/km².
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 20,8% tenia menys de 18 anys, un 31,6% entre 18 i 24, un 21,3% entre 25 i 44, un 14,9% de 45 a 60 i un 11,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 24,0 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 89,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 23.001 $ i la renda mediana per família de 37.394 $. Els homes tenien una renda mediana de 33.408 $ mentre que les dones 20.413 $. La renda per capita de la població era de 14.573 $. Entorn del 22,1% de les famílies i el 32,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* ↑ «Geographic Comparison Table- Ruston». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
* ↑ «Fact Sheet- Ruston». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 7 agost 2010].
# Atti Prisc

Atti Prisc (en llatí Attius Priscus) va ser un pintor romà que va viure durant el govern dels emperadors de la dinastia Flàvia. Va florir després de l'any 70. És considerat un dels millors artistes del període.
Juntament amb Cornelius Pinus va adornar amb pintures el temple d'Honor i Virtut que havia estat restaurat per Vespasià. Plini el vell diu que dels dos pintors, Atti Prisc s'acostava més als models antics.

## Referències

* ↑ Plini. Naturalis Historia XXXV,10,37
# Ždiar

Ždiar és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Prešov, al nord del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1409.
# Confederación de Nacionalidades Indígenas de la Amazonía Ecuatoriana

La Confederación de Nacionalidades Indígenas de la Amazonía Ecuatoriana o CONFENIAE és l'organització regional de pobles indígenes a la regió amazònica equatoriana o d'Orient. Nou pobles indígenes presents a la regió - kichwa, quijos, shuar, achuar, huaorani, Siona, Secoya, Shiwiar, Andoas, Záparo i Cofán -estan representats políticament per la Confederació. És un dels tres principals grups regionals que constitueixen la Confederación de Nacionalidades Indígenas del Ecuador (CONAIE). També és part de l'organització indígena de la conca del Amazones, COICA.
El seu president és Marlon Vargas, reescollit el setembre de 2020.

## Integrants

* Shuar: FICSH (Federación Interprovincial de Centros Shuar), NASHE (Nación Shuar del Ecuador), FENASHP (Federación de la Nacionalidad Shuar de Pastaza) FENASHZ (Federación de la Nacionalidad Shuar de Zamora Chinchipe), FEPNASHO (Federación Provincial de la Nacionalidad Shuar de Orellana), FEPCESHS (Federación Provincial de Centros Shuar de Sucumbíos).
* Kichwa: CTNKP (Circunscripción Territorial de la Nacionalidad Kichwa de Pastaza), FOIN (Federación de Organizaciones Indígenas del Napo), FICCKAE (Federación Interprovincial de Comunas y Comunidades Kichwas de la Amazonía Ecuatoriana), FONAKISE (Federación de Organizaciones de la Nacionalidad Kichwa de Sucumbíos del Ecuador), OCKIL (Organización de la Nacionalidad Kichwa de Loreto).
* Achuar: NAE (Nacionalidad Achuar del Ecuador).
* Shiwiar: NASHIE (Nacionalidad Shiwiar del Ecuador).
* Waorani: NAWE (Nacionalidad Waorani del Ecuador), ONWAN (Organización de la Nacionalidad Waorani de Napo), ONWO (Organización de la Nacionalidad Waorani de Orellana).
* Siona: ONISE (Organización de la Nacionalidad Indígena Siona del Ecuador).
* Secoya: OISE (Organización Indígena Secoya del Ecuador).
* A'i Kofan: NOA'IKE (Nacionalidad Originaria A'i Kofan del Ecuador).
* Sapara: NASE (Nacionalidad Sapara del Ecuador).
* Andwa: NAPE (Nacionalidad Andwa de Pastaza del Ecuador).
* Quijos:NAOQUI (Nación Originaria Quijos).

## Referències

* ↑ «Quiénes Somos – CONFENIAE» (en castellà). [Consulta: 16 octubre 2019].
* ↑ Marlon Vargas fue reelegido como presidente de la Confeniae, El Comercio, 18 de setembre de 2020
# Craterocephalus cuneiceps

Craterocephalus cuneiceps és una espècie de peix pertanyent a la família dels aterínids.

## Descripció

* Pot arribar a fer 8,5 cm de llargària màxima (normalment, en fa 5,5).

## Alimentació

La seua dieta omnívora inclou invertebrats petits i matèria vegetal.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, bentopelàgic i de clima tropical, el qual pot tolerar temperatures per damunt dels 30 °C i nivells de salinitat que dupliquen els de l'aigua de mar.

## Distribució geogràfica

És un endemisme d'Austràlia.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ McCulloch A. R., 1912. Notes on some Australian Atherinidae. Proc. R. Soc. Queensl. v. 24. 47-53.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Whitley, G. P., 1944. New sharks and fishes from Western Australia. Australian Zoologist v. 10 (pt 3): 252-273.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Allen, G.R., S.H. Midgley i M. Allen, 2002. Field guide to the freshwater fishes of Australia. Western Australian Museum, Perth, Austràlia Occidental. 394 p.
* ↑ Allen, G.R., 1989. Freshwater fishes of Australia. T.F.H. Publications, Inc., Neptune City, Nova Jersey.
* ↑ Allen, G.R., S.H. Midgley i M. Allen, 2002.
* ↑ Hoese, D.F., D.J. Bray, J.R. Paxton i G.R. Allen, 2006. Fishes. A Beasley, O.L. i A. Wells (eds.) Zoological Catalogue of Australia. Volum 35. ABRS & CSIRO Publishing: Australia Part 1, pp. xxiv 1-670; Part 2, pp. xxi 671-1472; Part 3, pp. xxi 1473-2178.
* ↑ Paxton, J.R., D.F. Hoese, G.R. Allen i J.E. Hanley, 1989. Pisces. Petromyzontidae to Carangidae. Zoological Catalogue of Australia, Vol. 7. Australian Government Publishing Service, Canberra, 665 p.

## Bibliografia

* Anònim, 2000. Base de dades de la col·lecció de peixos del J.L.B. Smith Institute of Ichthyology, Grahamstown, Sud-àfrica. J.L.B. Smith Institute of Ichthyology, Grahamstown, Sud-àfrica.
* Anònim, 2001. Base de dades de la col·lecció de peixos del National Museum of Natural History (Smithsonian Institution). Smithsonian Institution - Division of Fishes.
* Anònim, 2002. Base de dades de la col·lecció de peixos del American Museum of Natural History. American Museum of Natural History, Central Park West, NY 10024-5192, Estats Units.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* AQUATAB
# Cognin

Cognin és un municipi francès, situat al departament de la Savoia i a la regió d'Alvèrnia-Roine-Alps.

## Vegeu també

* Opinel.
# Antonio Tozzi

Antonio Tozzi (Bolonya, Itàlia circa 1736 - Bolonya, després de 1812), fou un compositor d'òpera italià.
Va estudiar amb el Padre Martini i esdevingué membre de l'Accademia Filarmonica di Bologna el 1761. La seva primera òpera Tigrane, es representà a Venècia el 1762. La morte di Dimone de 1763 era la seva primera òpera semiseria. El 1764 se li demanà per treballar per la cort a Brunswick. El 1774 es convertia en Hofkapellmeister a Múnic on s'estrenava el seu Orfeo ed Euridice el 1775. Un escàndol que el va implicar amb la comtessa von Törring-Seefeld va provocar la seva fugida de la ciutat i el retorn a Venècia.
A partir de llavors, treballà entre Madrid i Barcelona, on va compondre una part substancial de la seva obra, finalment torna a Itàlia el 1805. Al teatre de la Santa Creu de Barcelona, després de ser nomenat director, hi va estrenar en aquest període I due gemelli Castore e Polluce i Lo scherzo della magia (1783), La caccia d'Enrico IV (1788), Zemira e Azor (1791), L'amore alla patria, ossia, Cordova liberata (1792), I due ragazzi saboiani (1794), Il trionfo di Venere (1802), i Angelica e Medoro (1805).
El 24 d'octubre de 1793 va signar un contracte d'arrendament per cinc anys amb el teatre de la Santa Creu com a compositor i director musical.

## Referències

* ↑ Alier Aixalà, Roger. L'òpera a Barcelona. Barcelona: Institut d'Estudis Catalans, 1979. ISBN 8472831655.

## Bibliografia

* Stevenson, Robert and McClymonds, Marita P (1992), 'Erismena' a The New Grove Dictionary of Opera, ed. Stanley Sadie (London) ISBN 0-333-73432-7
# Austrolebias reicherti

Austrolebias reicherti és un peix de la família dels rivúlids i de l'ordre dels ciprinodontiformes que es troba a l'Uruguai. És una espècie d'aigua dolça.

## Referències

* ↑ BioLib (anglès) i (txec)
* ↑ «Austrolebias salviai». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 "Austrolebias reicherti". FishBase. Ed. Rainer Froese i Daniel Pauly. {{{month}}} del {{{year}}}. N.p.: FishBase, {{{year}}}.

## Bibliografia

* Costa, W.J.E.M.: Rivulidae (South American Annual Fishes). planes 526-548. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (editors) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, el Brasil, any 2003.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons. Any 1994.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Český Těšín

Český Těšín (en polonès Czeski Cieszyn, en alemany Teschen) és un municipi de la regió de Moràvia-Silèsia, a l'est de Txèquia sobre la frontera polonesa, separada per la seva bessona polonesa de Cieszyn pel riu Olše (Olza en polonès).
# Castell de Vilademuls

El Castell de Vilademuls es trobava dins la muralla que incloïa el poble, el castell i potser l'església de Vilademuls (Pla de l'Estany). El portal era situat a llevant de la vila medieval i el castell o casa forta es devia situar més cap al nord. És un monument declarat bé cultural d'interès nacional.

## Història

En la documentació medieval, el castell apareix com a «Castri de Vila mulorum». El seu origen es troba al segle xi quan per unes desavinences entre el comte de Barcelona i el de comte de Besalú, el segon, Guillem II de Besalú aixecà, en el límit fronterer del comtat, el castell de Vilademuls. Als segles xi i xii es documenta el llinatge dels Vilademuls, iniciat per Ramon Arnau, que ocuparen càrrecs de relleu en la seu de Girona. El castell esdevingué centre de la baronia de Vilademuls. A les darreries del segle xii la jurisdicció passà als vescomtes de Rocabertí. A partir del segle xvi començà la davallada del castell, i l'any 1560 es va ampliar l'església parroquial tot aprofitant les restes de la fortificació.

## Arquitectura

Lluís G. Constans (1985) escriu que, els vells del poble recordaven les enormes muralles de la gran torre de l'homenatge, al costat de l'actual casa rectoral. Actualment, del castell o casa forta no hi ha cap resta notable. El portal situat a llevant, força ben conservat, és un dels pocs testimonis que romanen de les fortificacions. El mur, en aquest sector, té un gruix de 116 cm i una alçada de 5 m. Els carreus són grans i escairats (20 X 50 cm). L'amplada de la porta és de 2,52 i l'alçada, fins al nivell del sòl actual, és de 3,30 m. L'arc de mig punt que coronal la porta és format per 17 dovelles que tenen un radi de 35 cm. La línia d'imposta està marcada mitjançant carreus lleugerament sobresortint i tallats do forma obliqua. Es conserven a mitjana alçada restes de trams de la mateixa muralla, com ara les de la rectoria, situada a l'oest, d'un gruix notable, parament de carreus de pedra sorrenca ben tallats disposats en filades, i amb alguna espitllera. Per les seves característiques, aquesta porta recorda els portals del segle xiii, època en què moltes poblacions es reclogueren darrere les muralles. Per exemple, Gabriel Fournier (1973) descriu portals semblants dels pobles i castell d'Alvèrnia (França), datables en època romànica.
Els autors J. M. Nolla i J. Casas (1984) consideren que l'arc conservat és una construcció romana, aprofitada en èpoques posteriors. Aquesta afirmació es recolzaria no tan sols en les característiques formals de la portada, sinó també en el fet del mateix topònim del poble i en la certesa del pas d'una via secundària just als peus de Vilademuls. També assenyalen l'existència de bocins de «tegulae» entre els carreus.

## Referències

* 1 2 «Castell de Vilademuls». Patrimoni .gencat. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya.
* ↑ Bolòs i Masclans, Jordi; Badia i Homs, Joan. «Castell de Vilademuls». A: El Gironès La Selva El Pla de l'Estany. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1991, p. 464-465 (Catalunya Romànica, V). ISBN 84-7739-262-5.

## Enllaços externs

* Constans i Serrat, Lluís G. Institut d'Estudis Catalans
# Criptònim

Un criptònim, nom de codi o nom en clau és el nom secret que es dona a operacions militars, investigacions jurídiques o policíaques per tal d'evitar que durant la preparació, si es filtressin informacions, aquestes poguessin alertar les persones o entitats concernides i així fer fracassar l'operació en permetre a les persones investigades o al subjecte de la campanya militar de preparar la seva defensa o destruir proves. També s'utilitzen per a poder parlar de persones sense que un tercer pugui entendre de qui es tracta de veritat, com el famós personatge literari Agent 007 per a James Bond. Al màrqueting o projectes cinematogràfiques serveixen per amagar el nom definitiu fins que el producte o la pel·lícula surt definitivament, i fomentar així la curiositat del públic.
La paraula prové de l'adjectiu del grec antic κρυπτος (cryptos), secret i el sufix -ònim, nom.

## Uns exemples de criptònims
### Militars

* Fall Grün (1938), pla de la Wehrmacht d'annexió de Txecoslovàquia
* Operació Barbarroja (1941), invasió alemanya de la Unió Soviètica
* Operació Gomorra (1943), sèrie d'atacs aèris pels aliats sobre Hamburg
* Dia D (1944), Desembarcament de Normandia
* Operació Downfall, (1945), invasió del Japó pels aliats
* Gerónimo (2011), nom en clau per a Ossama bin Laden

### Investigacions jurídiques

* Cas Taula
* Cas Gürtel

## Referències

* ↑ «Criptònim». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Bruguera i Talleda, Jordi; Fluvià i Figueras, Assumpta. «criptònim». A: Diccionari etimològic. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1996 (2004, 4a edició), p. 256. ISBN 9788441225169.
* ↑ «El nom en clau de Bin Laden era Gerónimo». Ara, 03-05-2011.
# Crassula multicava

Crassula multicava és una planta suculenta nativa de Sud-àfrica i que pertany a la família de les Crassulaceae i al gènere Crassula. Les plantes d'aquest gènere estan molt valorats pel seu ús ornamental i pel col·leccionisme de suculentes. S'han convertit en les protagonistes de jardins tant de Sud-àfrica com d'altres països. Són plantes que els agrada l'ombra i formen una bonica visió com no ho fan d'altres espècies del gènere. Tenen una aparença compacta, uniforme i ordenada que tant els agrada a paisatgistes com a jardiners. Són plantes longeves i responen molt bé a la poda.
El seu estat de conservació és bo, no es troba en perill d'extinció, degut a la seva capacitat fàcil de dispersió, de fàcil arrelament i naturalesa perenne. Generalment es produeixen en abundància en el seu espai natural.

## Descripció
### Port

C. multicavaés una planta de fulla perenne de creixement moderadament ràpid, formador de mates i pot fer una coberta vegetal de fins a ± 300 mm, produeix un efecte uniforme en circulació quan es planten en massa.

### Fulles

Com amb tots els membres del gènere, tenen fulles rodones, brillants i ovades formades en parells oposats. Són lleugeres i de color verd fosc, depenent de la posició al jardí, a l'ombra es farà més fosca i més pàl·lida en semi-ombra i llocs assolellats. Les fulles contenen hidatodes (porus secretors d'aigua), que serveixen per a la ràpida absorció d'aigua de la superfície de la fulla.

### Flors

Les flors són petites, encantadores estrelles d'aquí el nom comú "Crassula de fades", i apareixen en masses per sobre de les fulles atractives.

## Distribució i hàbitat

C. multicava creix en els marges dels boscos, marges de rius i rierols, i en matolls costaners i subtropicals de Mpumulanga i zones de la regió més oriental de Sud-àfrica. Les plantes mostren una preferència pels sòls compostats i profunds, així com sòls d'argila i es produeixen en l'ombra parcial. Es troben en àrees protegides, sense gelades.

## Taxonomia

El nom Crassula és el diminutiu llatí de Craso, gruixuda, en referència a les fulles engruixudes de molts membres del gènere. El nom multicava és un epítet específic que es refereix als molts petits forats de les fulles (múltiples, el que significa molts i cava, buit, forat o cavitat). Crassula va ser nomenat per primera vegada en 1862 i el gènere conté al voltant de 150-200 espècies la majoria dels quals viuen a l'Àfrica del Sud. La majoria dels membres són perennes suculentes, encara que hi ha algunes espècies d'arbustos i arbres com. Altres gèneres populars utilitzats en l'horticultura inclouen cotilèdon, Tylecodon i Kalenchoe que també són suculentes i són de jardí de roques i plantes de contenidors populars que es fan bé en climes semiàrids.

## Referències

* ↑ «Crassula multicava a EOL» (en anglès). [Consulta: 11 febrer 2015].
* ↑ «Crassula multicava a The Plant List» (en anglès). [Consulta: 11 febrer 2015].
* ↑ http://www.plantzafrica.com/plantcd/crassmulticav.htm Arxivat 2015-02-11 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Crassula muscosa at learn2grow.com Arxivat 2016-06-30 a Wayback Machine.
# Azadlıq

Azadlıq —«llibertat» literalment en català— és un diari publicat a l'Azerbaidjan. És un dels diaris més populars del país. El periòdic va ser fundat el 1989, durant l'època de la Unió Soviètica, dos anys abans de la independència de la República de l'Azerbaidjan.

## Enllaços externs

* Azadlıq - Lloc web oficial
# Čečejovce

Čečejovce és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Košice, a l'est del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1317.
# Constant de Zwietering

La constant de Zwietering $(S)$ és una constant adimensional usada en la mecànica de fluids. Apareix en els models de barreja sòlid-líquid i es defineix com un factor de la taxa mínima de models de suspensió expressada en r.p.s. (revolucions per segon).
Raghava Rao per a turbines de 6 pales inclinades a 45° proposa:
    $S=\left(2,25+3,4{\frac {Ha}{Tr}}\right)\times \left({\frac {Da}{Tr}}\right)^{-0,31}$
amb
* $Da$ = el diàmetre del mòbil d'agitació.
* $Ha$ = l'altura del mòbil que es mou des de la part inferior.
* $Tr$ = el diàmetre d'un tanc.

## Referències

* ↑ Zwietering, T.N. «Suspending of solid particles in liquid by agitators» (en anglès). Chemical Engineering Science, 8(3-4), 1958, pàg. 244-253.
* ↑ Sessiecq, Philippe. Etude du comportement d'un solide en suspension dans une solution concentrée au voisinage de la saturation en réacteur agité (en francès), 1998.
* ↑ Rao, K.S.M.S. Raghava; Rewatkar, V.B.; Joshi, J.B. «Critical impeller speed for solid suspension in mechanically agitated contactors» (en anglès). AIChE journal, 34(8), 1988, pàg. 1332-1340.

## Bibliografia

* Devarajulu, C.; Loganathan, M. «Effect of Impeller Clearance and Liquid Level on Critical Impeller Speed in an Agitated Vessel using Different Axial and Radial Impellers» (en anglès). Journal of Applied Fluid Mechanics, 9(6), 2016, pàg. 2753-2761.
* Ayranci, Inci; Machado, Marcio B.; Madej, Adam M.; Derksen, Jos J.; Nobes, David S.; Kresta, Suzanne M. «Effect of geometry on the mechanisms for off-bottom solids suspension in a stirred tank» (en anglès). Chemical Engineering Service, 79, 2012, pàg. 163-176.
# Criptòspora

Les criptòspores són espores fossilitzades de plantes primitives que apareixen en el registre fòssil des de l'Ordovicià tardà al principi del període Silurià. Normalment es troben proves de criptòspores de plantes terrestres en roques no marines i disminueix la seva abundància en allunyar-se de la línia de costa. Les parets de les criptòspores consten de fines làmines. Marchantiophyta es consideren les plantes terrestres més primitives i també tenen aquesta paret de l'espora. La composició química d'algunes d'aquestes espores és a base d'esporopol·lenina i tenen la mateixa composició química que les espores.

## Referències

* ↑ doi:10.1016/j.revpalbo.2010.07.006
# Crassula tillaea

Crassula tillaea és una espècie de planta suculenta del gènere Crassula de la família de les Crassulaceae.

## Taxonomia

Crassula tillaea Lest.-Garl. va ser descrita per Lester Vallis Lester-Garland i publicada a A Flora of the Island of Jersey 87. 1903.

### Etimologia

* Crassula: nom genèric que prové del llatí crassus, que significa 'gruixut', en referència a les fulles suculentes del gènere.
* tillaea: epítet que fa referència al gènere Tillaea.

### Sinonímia

* Crassula muscosa L.
* Tillaea muscosa L.
* Sedum tillaei E.H.L.Krause
* Crassula connatum Dulac
* Tillaea procumbens Dum.Cours.

## Referències

* ↑ «Crassula tillaea Lest.-Garl.». International Plant Names Index.
* 1 2 List of descriptive plant epithets
* ↑ «Crassula tillaea Lest.-Garl.». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden.
# Dolmen de Viera

El dolmen de Viera és un dolmen situat en la localitat malaguenya d'Antequera, a 70 metres del dolmen de Menga i a 4 quilòmetres del dolmen d'El Romeral, en un conjunt megalític de gran importància a nivell mundial.

## Descripció

El dolmen de Viera està format per un llarg corredor segmentat en dos trams, al final del qual, s'hi disposa una cambra de planta quadrangular a la qual s'accedeix mitjançant una porta perforada quadrangular en la primera llosa. La construcció està edificada, com el dolmen de Menga, amb tècnica ortostàtica. Té un recorregut interior de més de 21 metres i una amplada que va dels 1,3 a l'entrada fins als 1,6 metres de la cambra. Els laterals estan formats per 14 (costat esquerre) i 15 ortòstats (costat dret), i es pensa que cadascú n'estava format per 16; la capçalera només té una llosa. De la coberta, es conserven 5 lloses íntegres i fragments de dues més, i es pressuposa que n'hi havia 3 o 4 més. L'alçària és d'uns 2 metres.
Com els altres dos monuments megalítics propers, està cobert per un túmul i en una orientació que forma una línia recta amb la peña de los Enamorados, una singular muntanya propera que té forma de rostre humà. El túmul fa uns 50 metres de diàmetre.

## Història

Als voltants del dolmen, s'han identificat assentaments dels períodes neolític i de l'edat del coure (períodes d'apogeu del megalitisme), d'entre 5000 i 2200 anys abans de l'era actual. Es desconeixen els detalls sobre qui, quan, com i per què el van construir.
Al segle xix es redescobreix el conjunt megalític. El 1847, Rafael Mitjana va publicar Memoria sobre el templo druida hallado en las cercanías de la ciudad de Antequera. A partir d'aquesta publicació se succeeixen les investigacions. Entre 1903 i 1905, els germans Antonio i José Viera descobreixen el dolmen, que acabaria portant el seu cognom. El 12 de juliol de 1923, la cueva Chica o de los Hermanos Viera es va declarar Monument Nacional mitjançant reial decret.
En l'actualitat, el dolmen de Viera es pot visitar de manera gratuïta de dimarts a diumenge en horari diürn, o de manera virtual en qualsevol moment.
* Entrada (al fons, Antequera)
* Vista frontal de l'entrada
* Interior

## Referències

* ↑ Junta de Andalucía. «Conjunto arqueológico dólmenes de Antequera (folleto)» (en castellà). [Consulta: 1r abril 2013].
* ↑ Junta de Andalucía. «Vídeo 360° del dolmen de Viera». [Consulta: 1r abril 2013].