OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Dennis de Jong

Dennis de Jong (Delft, 22 de maig del 1955) és un polític neerlandès que des del 2009 és parlamentari europeu pel Partit Socialista, que forma part del partit europeu Esquerra Unitària Europea/Esquerra Verda Nòrdica.
# Dalvik

Dalvik era la màquina virtual que utilitzava la plataforma per a dispositius mòbils Android, actualment ha estat substituïda per ART (Android Runtime). Dalvik ha estat dissenyada per Dan Bornstein amb contribucions d'altres enginyers de Google. Dalvik està optimitzada per requerir poca memòria i està dissenyada para permetre executar diverses instàncies de la màquina virtual simultàniament, delegant en el sistema operatiu subjacent el suport d'aïllament de processos, gestió de memòria i fils. Sovint Dalvík és anomenada com una màquina virtual Java, però això no és estrictament correcte, ja que el bytecode amb el qual opera no és Java bytecode. No obstant això, l'eina dx inclosa en el SDK d'Android permet transformar els arxius Class de Java compilats per un compilador Java al format d'arxius Dex. El nom de Dalvik va ser elegit per Bornstein en honor de Dalvík, un poble d'Eyjafjörður, Islàndia, on van viure avantpassats seus.

## Referències

* ↑ «What is Android?: Android Runtime» (en anglès). Google, 12-11-2007. [Consulta: 13 novembre 2007].
* ↑ «Svanfríður Jónasdóttir» (en islandès), 03-12-2007. Arxivat de l'original el 2007-12-03. [Consulta: 21 desembre 2021].

## Enllaços externs

* Dentro de Android, el SDK del gPhone Arxivat 2017-01-10 a Wayback Machine. (anglès)
* Dalvik: how Google routed around Sun's IP-based licensing restrictions on Java ME Arxivat 2011-02-25 a Wayback Machine. (anglès)
* Google and Sun may butt heads over Android Arxivat 2008-06-18 a Wayback Machine. (anglès)
* Formato de archivo Dex Arxivat 2008-05-17 a Wayback Machine. (anglès)
* Homepage of Dalvik VM's creator Dan Bornstein (anglès)
# Chàlia

Chàlia (Chalia o Chaliya) (plural Chàlies), són una casta de Sri Lanka.
Sota colonització europea estaven especialitzats en la recol·lecció de canyella. Algunes vegades es van revoltar (1692, 1723) o declarar en vaga.
El cap de la casta era el Duraya.

## Referències

* Ceylon and the Hollanders, 1658-1796, per Paulus Edward Pieris, 1918
# Dendrolagus pulcherrimus

Dendrolagus pulcherrimus és una espècie de cangur arborícola nadiua i endèmic dels boscos montans de Nova Guinea. Té un pelatge curt de color marró castany amb un ventre pàl·lid i té el coll, les galtes i els peus grocs. Una franja daurada doble s'allarga per la seva esquena. Té una cua llarga amb anells pàl·lids.

## Referències

* ↑ Groves, Colin. Wilson, D. E.; Reeder, D. M. (editors). Mammal Species of the World (en anglès). 3a edició. Johns Hopkins University Press, 2005, pàg. 60. ISBN 0-801-88221-4. (anglès)
Espècies vivents de diprotodonts :
Regne Animalia · Embrancament Chordata · Classe Mammalia · Infraclasse Metatheria :
Subordre Vombatiformes :
Subordre Phalangeriformes (continua més avall) :
Subordre Phalangeriformes (continua més amunt) :
Subordre Macropodiformes (continua més avall) :
Subordre Macropodiformes (continua més amunt) :
# Dendrolagus scottae

Dendrolagus scottae és una espècie de marsupial de la família dels macropòdids. És endèmic de Papua Nova Guinea. El seu hàbitat natural són els boscos secs tropicals o subtropicals. Està amenaçat per la pèrdua d'hàbitat.

## Referències

* ↑ Groves, Colin. Wilson, D. E.; Reeder, D. M. (editors). Mammal Species of the World (en anglès). 3a edició. Johns Hopkins University Press, 2005, pàg. 60-61. ISBN 0-801-88221-4. (anglès)
* ↑ Leary, T.; Wright, D.; Hamilton, S.; Helgen, K.; Singadan, R.; Aplin, K.; Dickman, C.; Salas, L.; Flannery, T.; Martin, R.; Seri, L. Dendrolagus scottae. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 28 desembre 2008.
Espècies vivents de diprotodonts :
Regne Animalia · Embrancament Chordata · Classe Mammalia · Infraclasse Metatheria :
Subordre Vombatiformes :
Subordre Phalangeriformes (continua més avall) :
Subordre Phalangeriformes (continua més amunt) :
Subordre Macropodiformes (continua més avall) :
Subordre Macropodiformes (continua més amunt) :
# Dendrolimus pini

Dendrolimus pini és una espècie de lepidòpter ditrisi de la família dels lasiocàmpids (Lasiocampidae), present a tot Europa fins a la regió del llac Baikal a Sibèria, fins a 1.500 m d'altitud. El mascle té una envergadura de 23 a 30 mm. Habita en boscos alimentant-se de fulles de Pinus, Abies, Picea, Larix i Juniperus. Vola de juny a setembre, en una sola generació.

## Història

Com altres espècies d'arnes, aquest lasiocàmpid està retrocedint; abans havia estat considerat nociu per les plantacions de pi.
L'entomòleg francès J. Macquart el va descriure el 1851 com segueix: "les erugues es desclouen durant l'agost, es propaguen pel fullatge i el roseguen fins al novembre. Així, arribades a la meitat del seu desenvolupament, es retiren sota la molsa als peus dels arbres. En arribar la primavera retornen als pins i comencen els seus estralls fins al juny, quan filen un capoll molt sòlid i passen a la fase de pupa".
J. Macquart també les va descriure com els insectes més "perillosos" per les coníferes. Segons ell, l'eruga podia devastar boscos sencers: "Aquesta espècie s'estén a vegades fins al punt que exerceix una immensa devastació i que requereix els mitjans més forts per a la seva destrucció. A Alemanya, arriben a cremar grans àrees per salvar boscos sencers".

## Galeria

* Ous i larves
* Larva
* Larva
* Pupa

## Referències

* ↑ Arbres et arbrisseaux d'Europe et leurs insectes, par J. Macquart, Membre résident dans les Mémoires de la Société des sciences de l'agriculture et des arts de Lille, 1851 (page 201)
* P.C. Rougeot, P. Viette, Guide des papillons nocturnes d'Europe et d'Afrique du Nord, Delachaux et Niestlé, Lausanne 1978.
* Collectif d'entomologistes amateurs. Delachaux et Niestlé. Guide des papillons nocturnes de France (en francès), 2007, p. 288. ISBN 978-2-603-01429-5.

## Enllaços externs

* Catàleg of Life: Dendrolimus pini Arxivat 2016-03-05 a Wayback Machine. (en)
* Fauna Europaea: Dendrolimus pini Arxivat 2016-02-07 a Wayback Machine. (en)
* Biodiversidad Virtual: Dendrolimus pini (castellà)
# Bruno Langlois

Bruno Langlois (Matane, Bas-Saint-Laurent, Quebec, 1 de març de 1979) és un ciclista canadenc, professional des del 2005. Actualment corre a l'equip Garneau-Québecor. Del seu palmarès destaca el Campionat nacional en ruta del 2016.

## Palmarès

* 2006
** 1r al Tobago Cycling Classic i vencedor d'una etapa
* 2010
** Vencedor d'una etapa al Tour de Quebec
** Vencedor d'una etapa a la Volta a la Independència Nacional
* 2011
** 1r al Tour de Quebec i vencedor de 2 etapes
* 2012
** Vencedor de 2 etapes al Tour de Quebec
** Vencedor de 2 etapes a la Volta a la Independència Nacional
** Vencedor d'una etapa al Tour de Beauce
** Vencedor d'una etapa al Tour de Guadalupe
** Vencedor de 2 etapes al Tour de Ruanda
* 2013
** Vencedor d'una etapa a la Volta a la Independència Nacional
* 2015
** Vencedor de 2 etapes al Gran Premi ciclista de Saguenay
* 2016
** Campionat del Canadà en ruta
* 2018
** Vencedor d'una etapa al Tour de Guadalupe

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Llet de bruixa

La llet de bruixa, llet de bruixes o galactorrea del nadó és una secreció blanca amb aspecte de llet, temporal i benigna, dels mugrons d'un nounat com a resposta a l'increment d'estrògens de la mare. Aquesta secreció no és perillosa sinó normal, i tendeix a desaparèixer per si mateixa, sense necessitat de fer res, en l'espai de dues setmanes com a molt, a mesura que els nivells d'hormones femenines maternes al nen comencen a disminuir. No té res a veure doncs amb l'alimentació del nadó ni amb la lactància. La llet de bruixes del nadó comporta també un augment temporal dels seus pits, que també disminueix per si mateixa en pocs dies. No s'ha d'intentar extreure la llet ni estrènyer els pits, només serveix per a facilitar possibles infeccions. La llet de bruixes es produeix en un 5% dels naixements, nens o nenes, i no apareix mai en nadons prematurs.
Aquesta llet neonatal és molt similar a la llet materna. Conté quantitats importants de greix amb una àmplia gamma d'àcids grassos. Tot i que la concentració de greix total és menor, la quantitat relativa d'àcids grassos de cadena curta (els que procedeixen d'alimentació) de la llet de bruixes és major que en la llet materna. Se sap que la llet dels nadons desnodrits conté menys greix que la secreció dels nens sans.
El nom de llet de bruixa sembla que prové d'una idea medieval segons la qual aquesta secreció estava produïda pels esperits familiars, invocats per bruixes. Sembla que les àvies col·locaven al bressol nines de drap i palla per distraure l'atenció dels dimonis que poguessin rondar la criatura i evitar-los així aquestes temptacions.

## Referències

* ↑ Secreción anormal de los pezones Centre Mèdic de la Universitat de Maryland (UMMC), 13 de març de 2008 (castellà)
* ↑ Witch's milk: Galactorrhea in the newborn (anglès)
* 1 2 Llet de bruixes Arxivat 2010-06-12 a Wayback Machine. 6 d'abril de 2010 (català)
* ↑ Ever Since Adam and Eve, pàg. 145, de Malcolm Potts, 1999. ISBN 0521644046 (anglès)

## Enllaços externs

* Llet de bruixes, quina mala fama! Arxivat 2014-11-05 a Wayback Machine.
# Les Mureaux

Les Mureaux és un municipi francès, situat al departament d'Yvelines i a la regió de l'Illa de França. L'any 1999 tenia 31.379 habitants.
Forma part del Cantó de Les Mureaux, del districte de Rambouillet i de la Comunitat urbana Grand Paris Seine et Oise.
# Castell de Häme

El Castell de Häme (en finès Hämeen linna i en suec Tavastehus slott) és un castell medieval situat a la ciutat de Hämeenlinna, Finlàndia. Concretament, està emplaçat a la costa del llac Vanajavesi, al centre de la ciutat, per bé, que originalment el castell estava situat en una illa.
L'origen del castell és controvertit; tradicionalment s'ha atribuït la construcció a la Segona Croada Sueca, cosa que situaria el castell a la meitat del segle xiii. De tota manera, no hi ha cap prova que constati aquesta hipòtesi, ni escrita ni material, només una llegenda, que pot ser perfectament qüestionada. En aquesta data, al voltant de 1300, existia una fortificació primerenca a uns 20 quilòmetres, el Castell de Hakoinen. La primera menció escrita del castell de Häme és de 1308 en un document reial on es diu que és l'únic castell de Tavastia. La Crònica russa de Nóvgorod només menciona un castell durant el saqueig de Tavastia el 1311, aquest castell coincideix més amb el de Haikonen, que està situat al capdamunt d'una roca.
   Els homes de Nóvgorod van arribar a la guerra des del mar a la terra del germànics (suecs), contra els pobles finesos. I els germànics es van tancar a la ciutadella. La plaça era molt forta i ferma, com una gran roca, no tenia accés per cap costat. I ells van enviar amb alegria, demanant la pau, però els homes de Nóvgorod no van garantir la pau i es van quedar tres dies i tres nits devastant el districte.
La construcció del castell de Häme va començar, amb tota probabilitat, després d'aquesta invasió. El primer castell fou fet amb pedra grisa i més tard també es va fer servir el totxto.
El castell va perdre importància a finals del segle xvi. El sistema defensiu es va posar al dia durant el segle xviii amb bastions al voltant del castell. Al segle xix el castell va esdevenir una presó fins al 1953, quan es va començar una restauració amb profunditat del conjunt. Des de 1988 el castell és un museu amb la possibilitat de realitzar-hi esdeveniments privats.

## Referències

* ↑ Letter by King Birger Arxivat 2007-09-27 a Wayback Machine.. Document en llatí guardat als Arxius Nacionals.
* ↑ Crònica de Nóvgorod Arxivat 2012-02-05 a Wayback Machine.. Traducció a partir de la versió anglesa.

## Enllaços externs

* Official site: Castell de Häme
* Castells medievals de Finlàndia
* Castell de Hame Arxivat 2018-01-06 a Wayback Machine.
# Gir postal

El gir postal és un servei de pagament d'una quantitat de diners remesa mitjançant el servei de correus a qualsevol part d'un país o del món. Quan es feia per telegrama, es parla de gir telegràfic.
Bàsicament consisteix en el fet que una persona o empresa sol·licita l'enviament d'una quantitat de diners especificant el destinatari, sigui una persona o una entitat. La quantitat és lliurada a l'operador postal en metàl·lic o per transferència en una oficina de correus. Aquest cobra una taxa per l'execució del servei basada en la quantitat de diners transferida.
A diferència d'un xec personal, s'ha de comprar un gir postal amb efectiu, per tant, els fons es consideren disponibles.

## Referències

* 1 2 «Gir postal». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Servei postal. Girs imposats. Nombre i import. Províncies. Metodologia». Anuari estadístic de Catalunya. Idescat, 23-11-2012. [Consulta: 13 juliol 2019].
* ↑ «Comprovació certificada vs Gir Postal». Diners, 2019. [Consulta: 13 juliol 2019].
# BTC City Ljubljana

El BTC City Ljubljana (codi UCI: BTC) és un equip ciclista femení eslovè. Creat al 2014 ja amb categoria UCI Women's Team. El 2020 es fusiona amb l'equip Alé Cipollini.

## Principals resultats

* A les proves de la Copa del món i de l'UCI Women's WorldTour:
** Gran Premi de Plouay Bretagne: Eugenia Bujak (2016)

## Classificacions UCI

Aquesta taula mostra la plaça de l'equip a la classificació de la Unió Ciclista Internacional a final de temporada i també la millor ciclista en la classificació individual de cada temporada.
| Temporada | Classificació per equips | Millor ciclista en la classificació individual |
| 2014 | 16è | Eugenia Bujak (39a) |
| 2015 | 15è | Eugenia Bujak (40a) |
| 2016 | 13è | Eugenia Bujak (25a) |
| 2017 | 9è | Eugenia Bujak (17a) |
| 2018 | 12è | Eugenia Bujak (24a) |
| 2019 | 17è | Eugenia Bujak (40a) |
Del 2014 al 2015 l'equip va participar en la Copa del món
| Temporada | Classificació per equips | Millor ciclista en la classificació individual |
| 2014 | 15è | Eugenia Bujak (47a) |
| 2015 | 11è | Eugenia Bujak (29a) |
A partir del 2016, l'UCI Women's WorldTour va substituir la copa del món
| Temporada | Classificació per equips | Millor ciclista en la classificació individual |
| 2016 | 12è | Eugenia Bujak (17a) |
| 2017 | 11è | Eugenia Bujak (29a) |
| 2018 | 11è | Eugenia Bujak (23a) |
| 2019 | 17è | Anastasia Chursina (46a) |

## Composició de l'equip

2014 :
2015 :
2016 :
2017 :
2018 :
2019 :

## Referències

* ↑ Rànquings a la pàgina de l'UCI

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2017-08-25 a Wayback Machine.
* Plantilles i resultats a cyclebase.nl
* Plantilles i resultats a procyclingstats.com
# Dipturus lanceorostratus

Dipturus lanceorostratus és una espècie de peix de la família dels raids i de l'ordre dels raïformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 82 cm de longitud total.

## Reproducció

És ovípar i els ous tenen com unes banyes a la closca.

## Hàbitat

És un peix d'aigües profundes que viu entre 430–439 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'oceà Índic occidental: desembocadura del riu Limpopo (Moçambic).

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Compagno, L.J.V., D.A. Ebert i M.J. Smale, 1989. Guide to the sharks and rays of southern Africa. New Holland (Publ.) Ltd., Londres. 158 p.
* ↑ Dulvy, N.K. i J.D. Reynolds, 1997. Evolutionary transitions among egg-laying, live-bearing and maternal inputs in sharks and rays. Proc. R. Soc. Lond., Ser. B: Biol. Sci. 264:1309-1315.
* ↑ Breder, C. M.; Rosen, D. E. Modes of Reproduction in Fishes (en anglès). Museu Americà d'Història Natural, 1966.
* ↑ Fischer, W., I. Sousa, C. Silva, A. de Freitas, J.M. Poutiers, W. Schneider, T.C. Borges, J.P. Feral i A. Massinga, 1990. Fichas FAO de identificaçao de espécies para actividades de pesca. Guia de campo das espécies comerciais marinhas e de águas salobras de Moçambique. Publicaçao preparada em collaboraçao com o Instituto de Investigaçao Pesquiera de Moçambique, com financiamento do Projecto PNUD/FAO MOZ/86/030 e de NORAD. Roma, FAO. 1990. 424 p.

## Bibliografia

* Anònim, 2000. Base de dades de la col·lecció de peixos del J.L.B. Smith Institute of Ichthyology, Grahamstown, Sud-àfrica. J.L.B. Smith Institute of Ichthyology, Grahamstown, Sud-àfrica.
* Compagno, L.J.V., 1999. Checklist of living elasmobranchs. p. 471-498. A W.C. Hamlett (ed.) Sharks, skates, and rays: the biology of elasmobranch fishes. Johns Hopkins University Press, Maryland, Estats Units.
* Fritzsch, B. i P. Moller, 1995. A history of electroreception. p. 39-55. A: P. Moller (ed.) Electric fishes: history and behavior. Fish and Fisheries Series 17. Chapman & Hall, Londres.
* McEachran, J.D. i K.A. Dunn, 1998. Phylogenetic analysis of skates, a morphologically conservative clade of elasmobranchs (Chondrichthyes: Rajidae). Copeia (2):271-290.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.
# Bokermannohyla nanuzae

Bokermannohyla nanuzae és una espècie de granota endèmica del Brasil.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Nascimento, L.B., Rodrigues, M.T. & Silvano, D. 2004. Bokermannohyla nanuzae. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 7 de gener de 2008.
# Casa Masdéu (Ripoll)

La Casa Masdéu és una obra de Ripoll protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Casa entre mitgeres formada per planta baixa i quatre pisos. El pis de façana té dos nivells d'alçades, un de central de més alçada que els cossos laterals; això comporta que hi hagi diversos vessants en les cobertes. Alhora hi ha diferència a les obertures; a la part central hi ha dues tribunes, de tres cares cadascuna d'elles i coronades per un balcó. Per sobre hi ha dues obertures de punt rodó amb una columna al mig. En els cossos laterals només hi ha balcons.

## Referències

* ↑ «Casa Masdéu». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 18 març 2019].
# Casa Terradellas (Ripoll)

La Casa Terradellas és una obra de Ripoll protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Casa entre mitgeres composta per baixos, quatre pisos i altell. A la planta baixa hi ha quatre obertures. Del primer pis sobresurt la presència d'una tribuna central amb coberta de teula àrab a tres vessants. Hi ha un únic balcó per a la tribuna i les obertures laterals a aquesta. En el segon pis hi ha dues finestres, i al mig d'ambdues una majòlica amb la imatge de Sant Jordi. En el tercer pis hi ha dos balcons, amb les baranes amb un disseny diferent de les del primer pis. En el quart nivell hi ha quatre finestres, amb arc de punt rodó, agrupades de dos en dos. L'altell té quatre petites obertures quadrades. Tres línies de motllures horitzontals separen els diversos nivells. Totes les obertures tenen el marc de pedra picada. La barbacana té bigues de fusta i un cos afegit que desmereix el conjunt. La coberta és a dues aigües al voltant de les obertures, menys a les de la planta baixa, en què hi ha pedra picada, hi ha decoració a base d'esgrafiats. La façana que dona al carrer dels Tallaferro no té cap element destacable.

## Referències

* ↑ «Casa Terradellas». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 18 març 2019].
# Cartó pedra

El cartó pedra és una pasta de paper endurida amb gluten, guix, escaiola o altres substàncies plàstiques per a fer ornaments que imiten el guix o la pedra. S'utilitza per confeccionar màscares, titelles, els ninots de les Falles de València i les Fogueres d'Alacant, així com per fer escenaris i l'attrezzo al teatre i al cinema o elements decoratius d'arquitectura interior.

## Tècnica

La tècnica emprada és semblant a la del paper maixé. A partir del modelatge en fang de la figura s'obté un negatiu en escaiola, dividit en dos. Es trossegen fulls de cartó, es mullen i piquen a fi i efecte de tornar-los dúctils, i s'emaren en engrut. Després es col·loquen en formar successives capes, als racons del motlle. Quan s'asseca el cartó, pot extreure's la peça, que ja està llesta per unir-la a d'altres i formar la figura. Aquesta tècnica és coneguda en l'àmbit faller com «tirar de cartó»
Una vegada construïda aquesta, es repassa la seva superfície exterior de nou amb engrut rebaixat, s'enganxen petites tires de paper de diari per cobrir els buits i desnivells, es remodela de pasteta a fi d'aconseguir l'expressió o gest pretès i es prepara per ser pintada. La superfície del cartó es recobreix amb quatre capes successives de pasta o de cola. Després es procedeix al polit de la figura per tal d'eliminar rugositats o coàguls, i finalment s'entona i pinta amb pintura plàstica, esmalts acrílics o a l'oli.

## Referències

* ↑ «Cartó pedra». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Alcover, Antoni M.; Moll, Francesc de B. «Cartó». A: Diccionari català-valencià-balear. Palma: Moll, 1930-1962. ISBN 8427300255.
* ↑ Antoni Colomina Subiela; Antoni Colomina, Vicente Guerola Blay, Paco Pellicer Brell «La evolución tecnológica del ninot de falla y su aprendizaje intergeneracional» (en castellà). ARCHÉ. Publicación del Instituto Universitario de Restauración del Patrimonio de la UPV, 11 y 12, 2016-2017, pàg. 7.

## Vegeu també

* Paper maixé
* Craquelat
* Origami
* Decoupage
# Cartílag de creixement

El cartílag de creixement, també anomenat fisis, o part cartílaginosa dels ossos. És una zona dels ossos llargs que es troba en la metàfisi. La metàfisi és la zona intermèdia dels ossos llargs que està situada entre la regió central o diàfisi i els extrems o epífisi. Es presenta en els ossos llargs i en els menors de 5 anys presenta la major part de l'os llarg (com en l'húmer, el radi, etc.)
Quan s'arriba a la pubertat, la fisis comença a decréixer; quan aquesta desapareix per complet, al voltant dels 25 anys, l'individu arriba al seu major creixement. A partir d'aquí ja no creixerà més, es transforma en teixit ossi esponjós, l'os no augmenta la seva longitud i la zona d'unió entre diàfisi i epífisi passa a anomenar-se línia epifisària.
La seva etimologia prové de la paraula grega physis, que habitualment té el significat de "naturalesa", però que es relaciona amb el concepte del creixement ossi atès que deriva del verb phyeo ("néixer", "brollar").

## Referències

* ↑ cartílag de creixement a Optimot
* ↑ Tortora - Derrickson.
* ↑ Diccionario de términos sanitarios

## Vegeu també

* Diàfisi
* Epífisi
* Acromegàlia
* Hipòfisi
* Símfisi
* Metàfisi
# Charles Simons

Charles Simons (27 de setembre de 1906 - 5 d'agost de 1979) fou un futbolista belga.

## Selecció de Bèlgica

Va formar part de l'equip belga a la Copa del Món de 1934.

## Referències

* ↑ Player page at rafcmuseum.be
* ↑ Player caps at the site of the URBSFA Arxivat 25-5-2011 a Wayback Machine.
# Catwalk

Catwalk és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Robert Leacock, estrenada el 1996.

## Argument

Pel·lícula documental, on una càmera segueix la model Christy Turlington a través de les pasarel·les de moda a Milà, Paris, i Nova York un any, a primers dels anys 1990, probablement 1992. Ella i altres van corrents de l'estrena d'un dissenyador a la d'un altre. Les imatges ens mostren a Versace i Armani a Milà, Galliano, Gaultier, i Langerfeld a París...

## Repartiment

* Christy Turlington: ella mateixa
* Azzedine Alaïa: ell mateix
* Giorgio Armani: ell mateix
* Nadja Auermann: ella mateixa
* Sandra Bernhard: ella mateixa
* Carla Bruni: ella mateixa
* Naomi Campbell: ella mateixa
* Helena Christensen: ella mateixa
* Christian Slater: ell mateix