OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Objectiu Birmània

Objectiu Birmània (Objective, Burma!) és una pel·lícula de guerra estatunidenca dirigida per Raoul Walsh el 1945 i doblada al català.

## Argument

El 1943, un comando de paracaigudistes americans, ajudats per un oficial de l'Exèrcit nacional revolucionari xinès i de dos exploradors gurkhas, és deixat anar a l'Alta Birmània per destruir una estació de radar japonesa. Pel camí de la tornada, les peripècies es multiplicaran mentre que la unitat haurà d'enfrontar-se a soldats de l'exèrcit imperial japonès.

## Repartiment

* Errol Flynn: Capità Nelson
* James Brown: Sergent Treacy
* William Prince: Tinent Jacobs
* George Tobias: Caporal Gabby Gordon
* Henry Hull: Mark Williams (corresponsal de guerra American News)
* Warner Anderson: Coronel J. Carter (CO, 503rd Infantry)
* John Alvin: Hogan
* Marc Stevens (amb el nom de Stephen Richards): Tinent Barker
* Richard Erdman: Soldat ras Nebraska Hooper
* Tony Caruso: Miggliori

## Comentaris

* Aquesta pel·lícula val sobretot per a la qualitat de les seves escenes de combat, àmpliament superior a la de moltes produccions contemporànies rodades completament en estudis.
* El guió no és tenyit per la rectitud política que guiarà moltes realitzacions ulteriors. A tall d'exemple, les accions de l'exèrcit imperial japonès són posades en qüestió i els GI's es refereixen als soldats japonesos anomenant-los «monkeys» (simis).
* La pel·lícula és molt americana, encara que posi en escena un xinès i dos Gurkhas. Aquesta composició a la glòria dels Estats Units li va suposar ser prohibida al Regne Unit, per no respectar la veritat històrica, ja que són principalment soldats indis i britànics els que van participar en la campanya de Birmània en el centre i el sud del país i xinesos al nord. El fet que la història es desenvolupi abans de la reconquesta aliada pot tanmateix justificar aquesta tria.
* Un dels escriptors del patriòtic guió, Lester Cole, serà més tard acusat de simpaties amb el comunisme.

## Nominacions

* 1946:
** Oscar al millor muntatge per George Amy
** Oscar a la millor banda sonora per Franz Waxman
** Oscar al millor guió original per Alvah Bessie

## Referències

* ↑ «Objective, Burma!». The New York Times.
# Luci Juli Jul

Luci Juli Jul és el nom dels següents personatges:
* Luci Juli Vopisc Jul, tribú amb potestat consolar el 438 aC
* Luci Juli Jul, tribú consular el 403 aC
* Luci Juli Jul, tribú amb potestat consular el 401 aC
* Luci Juli Jul, tribú consular el 388 aC i el 379 aC
# Noachis Terra

Noachis Terra (literalment, "Terra de Noè") és una extensa massa de terra localitzada en l'hemisferi sud del planeta Mart. S'hi troba situada entre 20 i 80 graus de latitud sud, i entre 30º O i 30º E de longitud, al quadrangle Noachis.
El terme "Era Noeica" deriva d'aquesta regió.

## Referències

* ↑ "Noachis Terra". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
# Golf de Tàrent

El golf de Tàrent (en llatí Tarentinus sinus, en grec antic Ταραντῖνος κόλπος, en italià Golfo di Taranto) és un golf de la mar Jònica situat al sud d'Itàlia, entre la península Salentina i la península de Messàpia o Calàbria. Els autors antics, com ara Estrabó, Pomponi Mela, Plini el Vell i Claudi Ptolemeu situen els seus límits entre el cap de Leuca a Iapígia al nord i el cap de Colonne (o Lacinium) al sud. Banya les costes de la Pulla, la Basilicata i la Calàbria.
Li dona nom la ciutat de Tàrent, situada a l'extrem nord-est, que té un bon port i a l'antiguitat era gairebé l'únic de tot el golf. Les costes occidentals estaven poblades per unes quantes colònies gregues que es van convertir en ciutats importants: Crotona, Síbaris, Metapont i, més endavant, Heraclea de Lucània i Turis. La gran fertilitat del territori compensava la manca de ports naturals. A la riba nord, a Iapígia, només hi havia una única ciutat important, Cal·lípolis, l'actual Gallipoli, que sempre va tenir una condició subordinada.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Tarentinus sinus». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 12 abril 2021].
# Arkaitz Rodriguez Torres

Arkaitz Rodriguez Torres (Sant Sebastià, 1 de febrer de 1979) és un polític basc, secretari general del partit polític Sortu des del 23 de setembre de 2017. Anteriorment desenvolupà el doble càrrec de responsable d'acció política i portaveu, aquest darrer juntament amb Sonia Jacinto i Miren Zabaleta, després del congrés del partit celebrat el 21 de gener de 2017 al Palau Euskalduna de Bilbao.
Estigué vinculat a organitzacions de l'esquerra abertzale, com ara les organitzacions juvenils Haika i Segi. Després de la sentència del macrojudici 18/98+ contra Jarrai-Haika-Segi, fou condemnat a diversos anys de presó. Pel cas Bateragune passà 6 anys a la presó, juntament amb altres figures públiques vinculades a l'esquerra abertzale, com ara Sonia Jacinto, Miren Zabaleta, Arnaldo Otegi i Rafa Díez Usabiaga. En total, va passar 10 anys de presó, dividida en tres parts, en presons com la de Castelló II a Albocàsser o la de Logronyo, en la que compartí mòdul amb Arnaldo Otegi.
Es graduà en Enginyeria electrònica i industrial i, posterior inicià el grau d'Administració i direcció d'empreses, tot i que no l'arribà a acabar. Durant la seva estada a la presó pel cas Bateragune, obtingué les qualificacions més altes de graduació en Gestió empresarial de tot l'Estat espanyol, tot i que les condicions per aprendre són molt pitjors en una presó.

## Referències

* ↑ Rioja Andueza, Iker. «Arkaitz Rodríguez se estrena como líder de Sortu reivindicando la trayectoria abertzale» (en castellà). ElDiario.es, 23-09-2017. [Consulta: 29 novembre 2017].
* ↑ «Arkaitz Rodríguez, nuevo secretario general de Sortu, aboga por "abrir el segundo frente independentista al Estado"» (en castellà). LaVanguardia.es, 23-09-2017. [Consulta: 29 novembre 2017].
* ↑ «Otegi (Sortu) apuesta por abrir al Estado un "segundo frente" que lleve "como escudo y norte" la creación de un Estado» (en castellà). Expansión.com, 21-01-2017. Arxivat de l'original el 2019-04-04. [Consulta: 30 novembre 2017].
* ↑ Sáiz, Eva. «Los cinco de Bateragune» (en castellà). ElPaís.com, 16-09-2011. [Consulta: 29 novembre 2017].
* ↑ Guenaga Bidaurrazaga, Aitor. «La Audiencia deja libres a 12 de los 14 presos de Jarrai acusados de pertenecer a ETA» (en castellà). ElPaís.com, 28-04-2005. [Consulta: 29 novembre 2017].
* ↑ Ormazabal, Mikel. «Otegi y los condenados por el ‘caso Bateragune’ se postulan para liderar Sortu» (en castellà). ElPais.com, 03-11-2016. [Consulta: 29 novembre 2017].
* ↑ «Dos presos con futuro en la izquierda abertzale» (en castellà). Público.es, 24-10-2010. [Consulta: 29 novembre 2017].
* ↑ «Interior traslada a Arkaitz Rodríguez a la cárcel de Logroño, al mismo módulo que Otegi, para que le ‘ayude’ a tutelar desde allí los movimientos de la izquierda abertzale» (en castellà). ElConfidencialDigital.com, 17-04-2011. [Consulta: 29 novembre 2017].

## Enllaços externs

* Berria - Entrevista (22 de gener 2017) Arxivat 2017-12-01 a Wayback Machine. (basc)
* YouTube.com - Entrevista a EITB (21 de desembre 2016) (basc)
# Tickfaw

Tickfaw és una població dels Estats Units a l'estat de Louisiana. Segons el cens del 2000 tenia 617 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Tickfaw tenia 617 habitants, 241 habitatges, i 166 famílies. La densitat de població era de 150,8 habitants/km².
Dels 241 habitatges en un 36,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 53,1% hi vivien parelles casades, en un 11,6% dones solteres, i en un 31,1% no eren unitats familiars. En el 26,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 10% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,56 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,1.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,1% tenia menys de 18 anys, un 11,5% entre 18 i 24, un 28,7% entre 25 i 44, un 21,6% de 45 a 60 i un 12,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 90,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 23.333 $ i la renda mediana per família de 32.143 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.875 $ mentre que les dones 19.688 $. La renda per capita de la població era de 13.761 $. Entorn del 27,2% de les famílies i el 31,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Tickfaw». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Tickfaw». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Kamov Ka-52

El Kamov Ka-52 Alligator (en rus: Ка-52, denominació OTAN: Hokum-B) és un helicòpter d'atac biplaça de fabricació russa que compta amb el distintiu sistema de rotor coaxial del departament de disseny de Kamov. Es tracta d'un desenvolupament del monoplaça Kamov Ka-50 al qual se li va ampliar la secció davantera per a acollir al copilot. A diferència de la majoria dels helicòpters d'atac, els tripulants del Ka-52 no van asseguts en tàndem sinó que van un al costat de l'altre, i disposa de seients projectables. Va realitzar el seu primer vol el 25 de juny de 1997 i va entrar en producció en sèrie el 29 d'octubre de 2008.
La poca informació disponible sobre el Ka-52, assegura que té rotors coaxials o contrarrotatoris que són capaços de suportar trets d'armes d'un calibre de fins a 20mm i, a més a més, el Ka-52 té a bord un sistema de projecció que permet una escapada ràpida i segura dels seus 2 tripulants.
Entre les capacitats militars del Ka-52 destaquen la destrucció de vehicles blindats, fortificacions i tropes enemigues, la lluita contra objectius aeris en vol a baixa velocitat, i missions de SAS de reconeixement i recolzament de tropes terrestres. A la Guerra civil siriana va esdevenir una eina fonamental per lluitar contra tropes gihadistes d'Estat Islàmic.

## Operadors

* La Força Aèria Russa opera 20 Ka-52 l'any 2012.

## Referències

* 1 2 Новые вертолеты Ка-52 "Аллигатор" прибыли на авиабазу в Приморье
* ↑ Parsch, Andreas; Martinov, Aleksei V. «Designations of Soviet and Russian Military Aircraft and Missiles - Helicopters» (en anglès). Designation-Systems.net, 2008. [Consulta: 18 novembre 2009].
* ↑ «Kamov Ka-52» (en anglès). AviaStar.org. [Consulta: 5 desembre 2009].
* ↑ Figueredo, Enrique. «El helicóptero ruso que está causando estragos contra Estado Islámico» (en castellà). LaVanguardia.com, 15-05-2016. [Consulta: 15 maig 2016].
* ↑ "Directory: World Air Forces". Flight International, 11-17 novembre 2008. (FI va comptabilitzar 25 helicòpters Ka-50/52)

## Enllaços externs

* Aviastar.org - Kamov Ka-52 (anglès)
# Mar-biti-ahhe-iddina

Mar-biti-ahhe-iddina o Mār-bῑti-aḫḫē-idinna va ser rei de Babilònia. Formava part de la IX Dinastia de Babilònia o de la Dinastia E, una barreja de les dinasties VIII i IX, segons la Llista dels reis de Babilònia. L'any 942 aC va succeir el seu germà Ninurta-kudurri-usur II que només havia regnat 8 mesos, després del seu pare Nabu-mukin-apli. Només es coneix per la Llista dels reis i perquè el seu nom apareix en un kudurru com a testimoni.
La Llista sincrònica de reis diu que va ser un dels tres reis de Babilònia que van ser contemporanis del rei d'Assíria Teglatfalassar II (circa 967 aC - 935 aC). La Llista dels reis diu que va governar fins a l'any 920 aC, però hauria pogut deixar de governar molt abans, ja que la Llista sincrònica no torna a fer menció de cap rei fins al rei assiri Adadnirari II (912 aC al 891 aC), on es menciona al seu possible successor Xamaix-mudammiq.

## Referències

* ↑ Brinkman, J. A. A political history of post-Kassite Babylonia 1158-722 B.C.. Roma: Pontificium Institutum Biblicum, 1968, p. 175.
* ↑ Brinkman, J. A. "Babylonia, c. 1000 – 748 BC". A: J. Boardman (et al.) (eds.). The Cambridge Ancient History, Part 1, Volum III. pàgs. 295.
* ↑ Grayson, A. Kirk. Assyrian and Babylonian chronicles. Winona Lake, IN: Eisenbrauns, 2000, p. 224. ISBN 9781575060491.
# Oronomis

Oronomis és un gènere d'arnes de la família Crambidae. Conté només una espècie, Oronomis xanthothysana, que es troba a l'Índia (Sikkim).

## Referències

* ↑ «GlobIZ search». [Consulta: 25 desembre 2018].
* ↑ Beccaloni, G.; Scoble, M.; Kitching, I.; Simonsen, T.; Robinson, G.; Pitkin, B.; Hine, A.; Lyal, C., eds. (2003). "Oronomis xanthothysana". The Global Lepidoptera Names Index. Natural History Museum.
# Denningita

La denningita és un mineral de la classe dels òxids. Rep el nom en honor de Reynolds McConnell Denning, (Fitchburg, Massachusetts, 3 de setembre de 1916 - Ann Arbor, Michigan, 1 de novembre de 1967) professor de mineralogia del Departament de Geologia i Mineralogia de la Universitat de Michigan.

## Característiques

La denningita és un òxid de fórmula química (Mn$^{2+}$,Ca,Zn)Te₂$^{4+}$O₅. Es tracta d'una espècie aprovada per l'Associació Mineralògica Internacional, i publicada per primera vegada el 1961. Cristal·litza en el sistema tetragonal. La seva duresa a l'escala de Mohs és 4.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la denningita pertany a «04.JK - Tel·lurits sense anions addicionals, sense H₂O» juntament amb els següents minerals: winstanleyita, walfordita, spiroffita, zincospiroffita, balyakinita, rajita, carlfriesita, chekhovichita, smirnita, choloalita, fairbankita, plumbotel·lurita, magnolita, moctezumita, schmitterita i cliffordita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Moctezuma, també coneguda com a mina Bambolla, situada a la localitat de Moctezuma, a l'estat de Sonora (Mèxic). També ha estat descrita a la mina Trixie, al comtat de Utah (Utah, Estats Units). Aquests dos indrets són els únics de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Denningite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 13 agost 2019].
# Arkalokhori

Arkalokhori (en grec, Αρκαλοχώρι) és una localitat i unitat municipal de Grècia situada a l'illa de Creta. Pertany a la unitat perifèrica d'Iràklio, i al municipi de Minoa Pediada. L'any 2011 la unitat municipal tenia 10.476 habitants i la localitat 4.313.

## Cova d'Arkalokhori

Al territori d'Arkalokhori, a 4 km de les restes del palau de Galatàs, hi ha una cova on s'han trobat importants restes minoics. Té uns 30 m de llarg i es va esfondrar parcialment, potser a causa d'un terratrèmol, a la fi del període minoic tardà I, la qual cosa ha permès que algunes troballes s'hagen conservat fins que les excavacions les han tretes a la llum.
Una primera recerca de la cova la feu Iosif Hatzidakis; les principals excavacions, però, que la descobriren de manera completa les dirigí Spirídon Marinatos al 1934.
Entre les troballes destaca una gran quantitat d'objectes d'or, argent i bronze, com ganivets, espases i dobles destrals. Tres d'aquestes dobles destrals contenen inscripcions: dues en presenten signes en lineal A, hi figura una paraula la transcripció fonètica de la qual és I-Da-Ma-Te. Una altra presenta una sèrie de caràcters que s'han relacionat amb els del disc de Festos.
Per les troballes del lloc, es creu que aquesta cova era un lloc de culte d'una divinitat guerrera. També s'ha suggerit que la cova podria identificar-se amb el mític laberint de Creta, per l'associació del nom de «laberint» (en grec, λαβύρινθος) amb «labrys» (en grec, λάβρυς), nom usat per denominar les destrals de doble tall.

## Vegeu també

* Destral d'Arkalokhori

## Referències

* ↑ Detall del cens de 2011 (grec)
* ↑ The Arkalokhori Axe Inscription in Relation to the Diskos of Phaistos Text, en Anistoriton, vol. 11 (2008-2009) (anglès)
* ↑ Arkalokhori en la pàgina discoverminoapediadas.gr (grec)
# Timnes

Timnes (en llatí Tymnes, en grec Τύμνης) va ser un poeta epigramàtic grec.
Alguns dels seus epigrames figuren a la Garlanda de Meleagre. L'època en què va viure és desconeguda. Podria ser un cretenc, però Heròdot diu que aquest nom era d'origen cari. I també podria ser contemporani del poeta Meleagre. A l'Antologia grega figuren un total de set epigrames seus.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0003.001/1203?rgn=full+text;view=image;q1=TymnesSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Volum III.++Boston:+Little,+Brown+&+Comp.,+1867,+p. 1195. ]
# Lachnia

Lachnia és un gènere monotípic de coleòpters polífags de la família dels cerambícids. La seva única espècie és Lachnia subcincta. Va ser descrit per Audinet-Serville el 1835.

## Referències

* ↑ Biolib.cz - Lachnia subcincta. Retrieved on 8 September 2014.
# Mar-biti-apla-usur

Mar-biti-apla-usur va ser un rei de la VII dinastia que va regnar a Babilònia, o dinastia elamita, segurament del 984 aC al 979 aC, segons diu la Llista dels reis de Babilònia. Va ser l'únic rei d'aquesta dinastia. Segons la Llista sincrònica de reis, era contemporani d'Aixurreixixi II.
No se sap com va substituir la dinastia anterior o dinastia de Bazi. El seu nom és accadi, i es diu que era descendent de la ciutat d'Elam. No sembla que fos considerat un rei estranger. Va regnar sis anys i va ser enterrat al palau dels "reis legítims", cosa que fa pensar que el seu regnat era legal. Una crònica d'aquell període fa menció del mes de Nisānu en el seu quart any de regnat, però l'esdeveniment no es conserva. Es creu que es podria tractar de la suspensió del festival de primavera anomenat Akitu, degut a les incursions dels arameus.
S'han trobat quatre puntes de fletxa amb el seu nom, on porta el títol de šar kiššati, "Rei del món".

## Referències

* ↑ Brinkman, J.A. A political history of post-Kassite Babylonia 1158-722 B.C.. Roma: Pontificium Institutum Biblicum, 1968, p. 155, 165-166.
* ↑ Grayson, A. Kirk. Assyrian and Babylonian chronicles. Winona Lake, IN: Eisenbrauns, 2000, p. 183. ISBN 9781575060491.
* ↑ Brinkman, J. A. "Mār-bīti-apla-uṣur". A: Erich Ebeling (et al.). Reallexikon der Assyriologie und vorderasiatischen Archäologie / 7. Libanukšabaš - Medizin. Berlin: De Gruyter, 1990, p. 357 ISBN 9781575060491

## Vegeu també

* Història de Mesopotàmia
* Període postcassita
# Osteocephalus yasuni

Osteocephalus yasuni és una espècie de granota que es troba a Colòmbia, l'Equador, Perú i, possiblement també, al Brasil.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Angulo, A., Coloma, L.A., Ron, S., Jungfer, K.-H. & Cisneros-Heredia, D. 2004. Osteocephalus yasuni. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 7 de gener de 2008.
# Ortalis ruficeps

Ortalis ruficeps és el nom científic d'un ocell de la família dels cràcids (Cracidae) sovint considerat una subespècie d'Ortalis motmot. Habita zones forestals del Brasil Central al sud de l'Amazones.

## Referències

* ↑ Clements, version 2016
# Del bell'idolo mio

Del bell'idolo mio (HWV 104) és un cantata escrita per Georg Friedrich Händel entre el 1707 i el 1709; en aquell temps estava a Roma al servei de la família Ruspoli com a mestre de capella. És una cantata profana dramàtica escrita per a soprano. Altres catàlegs de música de Händel referencien l'obra com a HG l,48 (no apareix, però, en el catàleg HHA).

## Context històric

La factura del copista de la cantata per a Ruspoli té data del 31 d'agost de 1709; en canvi, no hi ha cap prova que demostri que Händel fos a Roma en aquell moment. Hi ha alguns aspectes del manuscrit que relacionen la cantata amb d'altres obres que van ser escrites en la primavera del 1707.

## Estructura

La cantata descriu la recerca del cantant, quan viatja pel món dels morts per salvar l'ànima de la seva estimada Nice. L'obra és orquestrada per a soprano solista i clavicèmbal (amb algunes poques indicacions per al baix continu). La cantata conté tres aparellaments de recitatiu i ària. Una execució habitual de la cantata dura uns onze minuts.
La cantata consta de sis moviments:
| Núm. | Tipus | Tonalitat | Mètrica | Temps | Compassos | Text |
| 1 | Recitatiu | Si menor | 4/4 | | 14 | Del bell'idolo mio quest'e la fragil sua terrena salma. Per rintracciar quell'alma scenderò d'Acheronte al tenebroso lago; quell'adorato imago mi sarà cinosura in fra gl'abissi. Corri, corri a morir, misero amante, che la mortal sentenza io già la fluminai, e già la scrissi. |
| 2 | Ària | Sol menor | 4/4 | Andante | 35 | Formidabil gondoliero, io ti bramo, approda alla riva. Nel varcare il temuto sentiero un certo diletto mi nasce nel petto, che l'ama ravviva. |
| 3 | Recitatiu | | 4/4 | | 4 | Ma se non la rinvengo là nello stigio regno, misero, oh! che farò? |
| 4 | Ària | Sol menor | 4/4 | Adagio | 22 | Piangerò, ma le mie lacrime saran simboli di fè. Quando piange un'alma forte, sol nel regno della morte, si lusinga aver mercè. |
| 5 | Recitatiu | | 4/4 | | 6 | Frà quell'orride soglie, tutto festante, si raggira il piede olocausto d'amor, e della fede. |
| 6 | Ària | Si♭ major | 3/8 | | 44 | Su rendetemi colei, consolata un infelice, cari numi, amati dei, voglio Nice. Tanto tregua al duol interno! Dalle fiamme dell'inferno sorgerò nova fenice. Voglio Nice. |
El nombre de les compassos són els que apareixen en el manuscrit; no es tenen en compte les indicacions de repetició. Les dades s'han agafat del volum 50, de l'edició Händel-Gesellschaft.

## Notes

* 1 2 Hicks, Anthony (2001). Sadie, Stanley; Tyrrell, John (eds.). The New Grove Dictionary of Music and Musicians. x (2 ed.). London: Macmillan. p. 790.
* ↑ Dues seccions (compassos 16 i 28) contenen signes de repetició.

## Enllaços externs

* Del bell'idolo mio: Partitura lliure a l'IMSLP.
# Gisela Arendt

Gisela Arendt, també coneguda com a Gisela Jacob-Arendt, (Berlín, Imperi Alemany 1918 - Bonn, Alemanya Occidental 1969) fou una nedadora alemanya, guanyadora de dues medalles olímpiques.

## Biografia

Va néixer el 5 de novembre de 1918 a la ciutat de Berlín, capital en aquells moments de l'Imperi Alemany i avui dia capital d'Alemanya. Fou germana de la també nedadora Heinz Arendt i mare del nedador Rainer Jacob.
Va morir el 18 de febrer de 1969 a la ciutat de Bonn, ciutat situada a l'estat de Rin del Nord-Westfàlia i que en aquells moments era capital de l'Alemanya Occidental.

## Carrera esportiva

Especialista de la modalitat de crol, va participar als 17 anys en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1936 realitzats a Berlín (Alemanya nazi), on va aconseguir guanyar la medalla de plata en la prova dels relleus 4x100 metres lliures i la medalla de bronze en la prova dels 100 metres lliures.
Després de la Segona Guerra Mundial participà en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1952 realitzats a Hèlsinki (Finlàndia), on va finalitzar setena en la prova dels relleus 4x100 metres lliures.
Al llarg de la seva carrera esportiva va aconseguir guanyar tres medalles en el Campionat d'Europa de natació, dues d'elles de plata.
# Antonio Martínez Rabadán

Antonio Martínez Rabadán (m. 1939) va ser un sindicalista i militar espanyol.

## Biografia

Va estar afiliat al sindicat d'Arts Blanques (fleca i confiteria) de la UGT d'Albacete, sent a més militant del Partit Socialista Obrer Espanyol (PSOE). També era president de la Casa del Pueblo d'Albacete. Després de l'esclat de la Guerra civil es va allistar com a voluntari en les Milícies Populars, arribant a manar una columna de milicians manxecs. Temps després va ingressar en el Cos de Carrabiners. En l'estiu de 1937 va ser nomenat comandant de la 3a Brigada Mixta —formada per carrabiners—, amb la qual va arribar a combatre en el front d'Aragó. Un any després va rebre el comandament de la 65a Brigada Mixta, també formada per carrabiners.
Capturat pels franquistes al final de la contesa, va ser jutjat, condemnat a mort i afusellat a Albacete al novembre de 1939.

## Referències

* ↑ Bermúdez, 1992, p. 94.
* ↑ Engel, 1999, p. 11.
* ↑ Engel, 1999, p. 67.

## Bibliografia

* Bermúdez, Antonio. República y guerra civil: Manzanares (1931-1939). Diputación de Ciudad Real, 1992.
* Engel, Carlos. Historia de las Brigadas Mixtas del Ejército Popular de la República. Madrid, Almena, 1999. 84-922644-7-0.