OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Zhou Chen

    Advertiment: Existeix un pintor amb el nom de Zou Che de la dinastia Qing.
Zhou Chen (xinès tradicional i simplificat: 周臣; pinyin: Zhōu Chén), també conegut, en una altra transcripció, com Chou Ch'en, fou un conegut pintor xinès de la dinastia Ming va néixer el 1460 a Suzhou província de Jiangsu i mort el 1535 a Zhizong. Zhou va destacar en el denominat estil Shunqing apartant-se de l'academicisme de Wu; pintant paisatges i figures humanes. Les seves imatges són simples però envoltades en una atmosfera de profunditat. Dos cèlebres pintors, Tang Yin i Qiu Ying, varen ser deixebles seus.

## Museus on s'exhibeixen obres seves

* Boston (Museum of Fine Arts): “Paisatge amb muntanyes altes i pavellons” i “Dos homes asseguts en un barranc”
* Cincinnati: “Pescador entre joncs”
* Cleveland (Museu d'Art): “Mendicants i còmics de carrer” i “Pins i muntanyes altes”
* Londres (Victoria and Albert Museum.): “Home dalt d'un cavall i viatgers a la muntanya
* Shanghai: “Invitats arribant a l'estudi de muntanya”.
* Estocolm (National Museum): “Han Xin i la vella”
* Taipei (Museu Nacional del Palau): “Paisatge sense nom”
* Washington DC (Freer Gallery of Art): “Somniant amb la immortalitat en una cabanya”

## Bibliografia

* “Zhou Chen: the life and paintings of a Ming professional artist” de Mette Siggstedt. Ed. Museum of Far Eastern Antiquities.1983.
* The Art Book of Chinese Paintings, published by Long River Press.

## Enllaços externs

* http://www.chinaonlinemuseum.com/painting-zhou-chen-waterside-pavilion.php
* http://arts.cultural-china.com/en/77Arts6795.html Arxivat 2015-05-11 a Wayback Machine.
# Zhou-Mack Mafuila

Washington David Tufuene Mafuila (Kinshasa, República Democràtica del Congo) és un músic congolès resident a França.
Nascut en una família de músics, Zhou-Mack Mafuila va estudiar literatura a la universitat. Mitjançant un ajut de l'Associació Mundial d'Esperanto va viatjar als Països Baixos. Allà va estudiar geopolítica, història i economia mundial. En tornar al seu país, Mafuila va ser un dels fundadors de l’Institut Zaire d'Esperanto. També va denunciar les pràctiques autoritàries del govern de Mobutu Sese Seko. Davant la manca de llibertat d'expressió, va decidir tornar a Europa. El 1989 va arribar a París i des de llavors viu a França.
Pel que fa a la seva carrera musical, va crear el seu primer grup de rumba congolesa als 13 anys. Als anys 80 al Congo va crear una banda de reggae amb el nom d'Esperanto Muziko i va tocar amb altres grups, com Saccharose o Rumba Raï. Als anys 90 a París va descobrir el jazz i va tocar amb Ravy Magnifique, Chico Freeman, Archie Shepp, Annie Delfau, Jean-Philippe Daryl i Orlando Paléo. Amb els dos primers va crear un nou estil musical, el funk afro-indi.
La seva principal obra en solitari és Originoj, produïda per Vinilkosmo el 2012.

## Discografia

* 1996 Vinilkosmo-Kompil 2 ("Pro viaj faroj", amb Ravy Magnifique i Chico Freeman)
* 2000 International Love (amb La Fève)
* 2012 Originoj

## Notes

* 1 2 «Biography: Zhou-Mack Mafuila» (en anglès). CDLD - Fédération de Labels Indépendants. Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 1r novembre 2016].
* ↑ «Reggae africà amb lletres compromeses que ens sacsegen la consciència». [Consulta: 13 agost 2015].

## Enllaços externs

* Entrevista amb Zhou-Mack Mafuila (en esperanto amb subtítols en francès)
# Zachaenus carvalhoi

Zachaenus carvalhoi és una espècie de granota que viu al Brasil.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Peixoto, O.L. & Silvano, D. 2004. Zachaenus carvalhoi. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 16 de gener de 2008.
# Zach Randolph

Zachary Randolph (nascut el 16 de juliol de 1981 a Marion Indiana, és un jugador de bàsquet professional estatunidenc que juga als Memphis Grizzlies de l'NBA. És conegut amb el renom de "Zach" o de "Z-Bo".
Va ser escollit en la 19a posició de la primera ronda del draft de l'NBA del 2001. Ha guanyat el títol de Jugador Més Millorat el 2004. Té un bon llançament de mitjana distància, i bons moviments a la pintura, li ajuda, ja que és dretà i a més destaca la seva gran mobilitat. És un bon rebotejador, té capacitat per amitjanar 20 punts i 10 rebots per temporada. És el tipus de jugador amb un gran talent innat per jugar al bàsquet, encara amb unes qualitats físiques millorables per a la posició en la qual se sosté.
# Xaraplakan d'Armènia

Xaraplakan fou marzban d'Armènia del 619 o 620 fins al 624.
El 623 l'emperador Heracli, va iniciar una campanya. Va sortir de Constantinoble el 5 d'abril del 622 i va arribar a Cesarea de Capadòcia i volia atacar les forces perses dirigides per Xahrbaraz que separaven Capadòcia del Pont, però va haver de retornar davant la invasió dels avars. El 623 va tornar, va desembarcar a Trebisonda va travessar el Pont i va entrar a Armènia. Va passar per Teodosiòpolis i va anar fins a Dvin ocupant ambdues ciutats i va seguir fins al Nakhichevan i fins i tot va entrar a la Mèdia arribant prop de Gandja. Després va passar al districte de Phaitakaran a la Siunia. En arribar l'hivern es va establir a Aghuània (623-624).
El general persa Xahrbaraz va anar pel Gardman (entre el llac Sevan i Gandja) i a Aparner o Tigranocerta del Caucas es va reunir amb forces del general Xahín i junts van encerclar Heracli, però aquest va contraatacar i els va derrotar destruint l'exèrcit de Xahín; llavors va iniciar una marxa creuant l'Araxes perseguit per Xahrbaraz, va passar pel Bagrevand i l'Apahunik però fou avançat per Xahrbaraz; Heracli però va detectar l'emboscada i la va eludir i atacant per sorpresa a un grup de les millors tropes perses que s'havia avançat, els va obligar a tancar-se a la ciutat d'Ardjesh i li va calar foc i van morir tots. Xahrbaraz fou dels pocs que van poder fugir i es va reunir amb la resta del seu exèrcit a l'Akhiovit (desembre del 624). Heracli va passar llavors a la Capadòcia i Pont, i va fer hivern a Cesarea i a Amasia.
Xaraplakan fou substituït el 624 i li va succeir Rozbihan.
# Xarapovka (Bélgorod)

* Per a altres significats, vegeu «Xarapovka».
Xarapovka - Шараповка (rus) - és un poble de l'óblast de Bélgorod, a Rússia. El 2010 tenia 907 habitants. Pertany al districte (raion) de Novi Oskol.

## Referències

* ↑ Koriakov, I. B. «База данных «Этно-языковой состав населённых пунктов России»». Arxivat de l'original el 2021-10-05. [Consulta: 24 febrer 2022].
* ↑ «Схема территориального планирования Белгородской области». Федеральная государственная информационная система территориального планирования (ФГИС ТП).
# Xarapovka (Lípetsk)

* Per a altres significats, vegeu «Xarapovka».
Xarapovka (en rus: Шараповка) és un poble de l'óblast de Lípetsk, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia dotze habitants.

## Referències

* ↑ Всероссийская перепись населения 2010 года. Численность и размещение населения Липецкой области Arxivat 2018-04-04 a Wayback Machine. (en rus).
# Raïm del Vinalopó

El Raïm de taula embutxacada Vinalopó és una denominació d'origen atorgada al raïm de taula produïda a la comarca del Vinalopó Mitjà, al País Valencià. El raïm s'embutxaca per protegir-lo de les agressions d'ocells, insectes, pesticides i de les inclemències meteorològiques, fet que retarda, a més, la maduració del raïm, la qual cosa permet la recol·lecció de la mateixa en dates més tardanes.

## Història

Encara que la denominació d'origen va ser creada el 24 de novembre de 1982 el cultiu del raïm és conegut a la vall del Vinalopó des de temps ancestrals i la primera referència a l'embutxacat del raïm es produeix a la localitat de Novelda el 1919.

## Zona geogràfica

La denominació empara la producció de raïm embutxacat en les següents localitats de la comarca del Vinalopó Mitjà:
Asp, el Fondó dels Frares, el Fondó de les Neus, Montfort, Novelda i la Romana, així com a la localitat d'Agost de la comarca de l'Alacantí.

## Varietats

La denominació protegeix la producció de dues varietats de raïm blanc, ideal i aledo. A més, es distingeixen dos tipus de rams:
* Categoria extra: Rams d'almenys dos-cents grams i sense cap tipus de defecte.
* Categoria primera: Rams d'almenys cent cinquanta grams amb alguna possible deformació del ram o defecte de coloració en els raïms.

## Nit de cap d'any

A Espanya és costum consumir un raïm embutxacat del Vinalopó per cadascuna de les dotze campanades amb les quals s'inicia l'any nou. Aquesta tradició va sorgir a causa de l'excés de producció de raïm embutxacat de l'any 1909. Els agricultors alacantins van tindre l'ocurrència d'associar el consum de raïm a l'entrada del nou any, fet que va esdevindre una tradició arrelada.

## Vegeu també

* Raïm de la sort

## Referències

* 1 2 3 «DO Raïm de Taula Embutxacada Vinalopó - Generalitat Valenciana». [Consulta: 24 juny 2020].
* ↑ «Raïm de taula de la Vall del Vinalopó, sabor i salut en un raïm». [Consulta: 24 juny 2020].
* ↑ La tradición de las 12 uvas
# Municipi delegat

Un municipi delegat a França és un estatut administratiu que el consell municipal d'un municipi nou pot atorgar als antics municipis que van fusionar. L'estatut es va crear amb el nou codi general de les col·lectivitats territorials del 2010.
El municipi delegat no és pas una col·lectivitat territorial, però una divisió administrativa i estadística que té un «batlle delegat» que ans al contrari del batlle del municipi nou, no és elegit, però designat pel consell municipal. El batlle delegat és funcionari del registre civil i de policia judicial. El municipi delegat pot tenir un annex de la casa de la vila on es conserven els actes de registre civil dels habitants. Això permet mantenir una funció social a les cases de la vila com a punt de contacte de proximitat. No és una divisió electoral. El batlle delegat pot obtenir altres responsabilitats per decisió (delegació) de l'ajuntament. També es pot crear un consell municipal delegat compost per membres del consell municipal del municipi nou. Entre les responsabilitats que es poden delegar hi ha la gestió d'un pressupost local, de serveis socials locals i altres equips municipals, ha de ser consultat pel batlle per al pla local d'urbanisme i altres projectes que afecten el seu territori.
La decisió de crear o no municipis delegats, no és pas publicada en cap butlletí oficial i només és notificada als actes del consell municipal, el que de vegades dificulta conèixer l'estatut dels antics municipis en la nova entitat.

## Referències

* ↑ «Qu’est-ce que « la commune déléguée » ?» (en francès). Le Progrès, 05-09-2016.
* ↑ Denis, Bérengère «Communes nouvelles, mode d'emploi» (en francès). Courrier des maires, 23-03-2015.
* ↑ «Code général des collectivités territoriales - Article L2113-11» (en francès). Legifrance, 16-03-2015.
* ↑ «Art. 21 du Code général des collectivités territoriales» (en francès). Légifrance.
# Premio Nacional de Sociología y Ciencia Política

El Premio Nacional de Sociología y Ciencia Política és un guardó concedit pel Centre d'Investigacions Sociològiques com a "reconeixement a una trajectòria científica desenvolupada en l'àmbit de la sociologia i/o la ciència política." Entre 2002, data del primer premi, i 2007 el guardó va tenir un caràcter anual; en l'actualitat té un caràcter biennal.

## Premis Nacionals de Sociologia i Ciència Política

* Francisco Murillo Ferrol (2002)
* Salustiano del Campo Urbano (2003)
* Juan José Linz (2004)
* José Jiménez Blanco (2005)
* Salvador Giner i de San Julián (2006)
* José María Maravall Herrero (2007)
* Manuel Castells (2008)
* Carlos Moya Valgañón (2010)
* Juan Díez Nicolás (2012)
* Víctor Pérez-Díaz (2014)
* Emilio Lamo de Espinosa (2016)
* María Ángeles Durán (2018)
* Inés Alberdi (2019)

## Referències

* ↑ "Premio Nacional de Sociología y Ciencia Política", página web de CIS.
* ↑ «María Ángeles Durán, primera mujer que recibe el Premio Nacional de Sociología» (en español). elpais.com, 30 enero 2019. [Consulta: 30 gener 2019].

## Enllaços externs

* Pàgina web del CIS, amb informació sobre les característiques del premi i sobre els premiats des de 2002.
# Martinandresita

La martinandresita és un mineral de la classe dels silicats que pertany al grup de les zeolites. Rep el nom en honor de Martin Andrés (n. 1965), de Glis, Suïssa. Va descobrir la famosa localitat de l'armenita a Wasenalp, la localitat tipus d’aquest mineral.

## Característiques

La martinandresita és una zeolita de fórmula química Ba₂(Al₄Si₁₂O$_{32}$)·10H₂O. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2017. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 4,5.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a les col·leccions mineralògiques del Musée cantonal de géologie de Lausanne (Suïssa), amb el número de catàleg: mgl 093284.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a Isenwegg, a la localitat de Brig (Valais, Suïssa). Es tracta de l'únic indret de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Martinandresite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 14 juny 2021].
# Apteronotus macrostomus

Apteronotus macrostomus és una espècie de peix pertanyent a la família dels apteronòtids.

## Descripció

* Pot arribar a fer 26 cm de llargària màxima.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, bentopelàgic i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Meta (Colòmbia).

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Lacépède B. G. E., 1800. Histoire naturelle des poissons. Hist. Nat. Poiss. v. 2. i-lxiv + 1-632. Pls. 1-20.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Fowler, H. W., 1943. A collection of fresh-water fishes from Colombia, obtained chiefly by Brother Nicéforo Maria. Proc. Acad. Nat. Sci. Phila. v. 95: 223-266.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Albert, J.S., 2003. Apteronotidae (Ghost knifefishes). P. 497-502. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.). Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, el Brasil.
* ↑ Mago-Leccia, F., 1994. Electric fishes of the continental waters of America. Fundación para el Desarrollo de las Ciencias Físicas, Matemáticas y Naturales (FUDECI). Biblioteca de la Academia de Ciencias Físicas. Matemáticas y Naturales, Caracas, Veneçuela. Vol. 29 . 206 p.

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* De Santana, C.D., 2003. Apteronotus caudimaculosus n. sp. (Gymnotiformes: Apteronotidae), a sexually dimorphic black ghost knifefish from the Pantanal, Western Brazil, with a note on the monophyly of Apteronotus albifrons species complex. Zootaxa 252:1-11.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* AQUATAB
# Apartaments Sol i Mar (Salou)

Apartaments Sol i Mar és un edifici d'apartaments d'estiu de lloguer del municipi de Salou (Tarragonès) inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Són els primers apartaments d'aquest estil edificats a Salou i potser a Catalunya.

## Descripció

Els apartaments "Sol i Mar" són els primers apartaments d'aquest estil edificats a Salou i potser a Catalunya. A part del seu interès històric també criden l'atenció a nivell arquitectònic per la forma estructural que presenten. L'edifici té planta baixa i tres pisos.
El conjunt de l'edifici podem dir que és modernista però s'aprofiten altres tipus de solucions que es podrien catalogar com a eclèctiques, sobretot els esgrafiats de gerros i decoració floral, de colors ocre i blanc, a la façana. Però, més que aquesta, és interessant la solució donada a l'entrada dels apartaments, on apareixen quatre escales, amb forma propera a una de cargol, que pugen als diferents pisos de la casa.
Aquestes escales, amb forma poligonal, tenen baranes de fusta molt artístiques i decoració de manises als esglaons.
Els sostres presenten embigats de fusta i les xemeneies són de ceràmica d'estil modernista. Moltes d'elles es repeteixen a les cases del Passeig Jaume I.
L'immoble ocupa una illa sencera que se situa just al costat de l'església.

## Història

És un dels primers edificis d'apartaments construïts a la costa catalana. Va ser iniciat l'any 1925, amb un projecte de l'arquitecte Domènec Sugrañes i Gras.
Es tracta, possiblement, del primer bloc d'apartaments d'estiu de lloguer de Catalunya. L'any 2001 es va salvar de l'enderroc gràcies a una campanya ciutadana. Tot i això, va ser completament reformat i molt mutilat i es va reinaugurar el 2006 per l'arquitecte tarragoní Xavier Climent. De l'original només en sobreviuen tres façanes amb els seus magnífics esgrafiats, dolçament noucentistes, contemporanis dels del mas del Llevat de Reus.
Concebut com a dos edificis, el Sol i Mar i el Mar i Sol, però han passat a la història com un de sol. Formava part d'un complex estival que incloïa el Sol i Mar Esports Club, projectat el 1922, que no es va realitzar. La meitat de l'edifici mirant a l'est s'anomena Mar i Sol, mentre que la part de l'edifici que mira a l'oest, amb la façana al carrer Mestral, es diu Sol i Mar. Originàriament, no hi havia locals comercials. La planta baixa era destinada apartaments de lloguer i una tanca envoltava tot el perímetre de l'edifici.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Apartaments Sol i Mar». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 2 abril 2013].
* 1 2 3 «Apartaments Sol i Mar». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
* ↑ "Oposición al derribo de un immueble modernista de apartamentos" [La Vanguardia, 24/10/2001].
# Arosa Sociedad Cultural

L'Arosa Sociedad Cultural és un club de futbol gallec de la ciutat de Vilagarcía de Arousa, a la província de Pontevedra. Fundat el 1945, juga els seus partits com a local a A Lomba.
Actualment juga al grup I de Tercera Divisió però ha arribat a jugar diverses temporades a Segona B i fins i tot una a Segona Divisió.

## Història

Des de 1905 han existit a Vilagarcía diversos equips de futbol, federats o no, i el 1940 uns nois de la vila van formar l'Arosa SC. Amb tot, fins a 1945 l'equip no va poder federar-se atès que el camp de joc no tenia les mesures mínimes. El 27 de gener de 1946 s'inaugura oficialment el camp, tancat, amb un partit Arosa-Santiago (1-1). El primer partit oficial es va disputar a A Lomba el 3 de novembre de 1946 entre l'Arosa i la Sociedad Cultural de Pontevedra (3-1).
En menys de tres anys, l'Arosa SC aconsegueix passar de Sèrie A (cinquena categoria) a Segona Divisió. Va aconseguir l'ascens el 17 d'abril de 1949 en proclamar-se subcampió per darrere de l'Orensana. L'Arosa, però, va militar només una temporada a Segona.
Des d'aquesta època l'equip es va moure dues dècades per categories gallegues, fins que el 1975 torna a Tercera Divisió. El 1981 va jugar la seva primera promoció d'ascens a Segona B, i va caure derrotat contra el Reus Deportiu. Dos anys més tard, el 18 de juny de 1983 va aconseguir l'ascens després d'eliminar el Mestalla i l'Olot per 2-0 i 1-0, respectivament. Els anys següents va jugar diverses temporades a Segona B, i a la Copa del Rei es va enfrontar a la Reial Societat i a l'Osasuna.
El seu últim ascens a Segona B es va produir el 1993, després de proclamar-se campió de la categoria per primer cop a la seva història, i d'eliminar a la promoció al Moscardó d'Usera, el Lealtad de Villaviciosa i el Ríbert de Salamanca. La temporada següent no va aconseguir la permanència i, a partir de llavors, ha anat alternant entre la Tercera Divisió i la Preferent Autonòmica fins avui en dia.

## Dades del club

* Temporades a 1a: 0
* Temporades a 2a: 1
* Temporades a 2aB: 7
* Temporades a 3a: 46
* Millor posició a 2a: 16è (temporada 1949-50)

## Palmarès

* Tercera Divisió (1): 1992-93
* Subcampió de Tercera Divisió (3): 1948-49, 1980-81, 1982-83

## Referències

* ↑ Federación Gallega de Futbol. Consulta de equipos.
* 1 2 3 «Arosa SC. Historia». Arxivat de l'original el 2015-01-09. [Consulta: 8 gener 2015].

## Enllaços externs

* Pàgina web de l'Arosa SC
# Astroblepus chotae

Astroblepus chotae és una espècie de peix de la família dels astroblèpids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 10 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conques dels rius Magdalena i Orinoco.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Regan, C. T. «A Monograph of the Fishes of the Family Loricariidae» (en anglès). Transactions of the Zoological Society of London, 17 (part 3), 1, 1904, pàg. 191-350.
* Schaefer, S.A. 2003. Astroblepidae (Naked sucker-mouth catfishes). p. 312-317. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Astroblepus chapmani

Astroblepus chapmani és una espècie de peix de la família dels astroblèpids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 8 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a la conca del riu Magdalena.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eigenmann, C. H. 1912. Some results from an ichthyological reconnaissance of Colombia, South America. Part I. (Contrib. Zool. Lab. Ind. Univ. Núm. 127.). Ind. Univ. Studies Núm. 16 (sic Núm. 8): 1-27.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Schaefer, S.A. 2003. Astroblepidae (Naked sucker-mouth catfishes). p. 312-317. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.