OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Coca de Fira

La Coca de Fira és una recepta tradicional d'Ontinyent realitzada sobre una base de pasta seca. Rep el nom de Coca de Fira perquè és costum menjar-la durant el mes de Novembre, quan té lloc a la localitat la Fira.
Els ingredients principals de la coca són les llonganisses, la cansalada i les botifarres de ceba, ja que aquesta localitat és coneguda per la qualitat del seu embotit. A més a més, en aquesta recepta tampoc poden faltar els pebrassos. Durant aquesta època de l'any, la tardor, també és molt típic que els cercadors i les cercadores de pebrassos vagen a la serra, bé la Mariola o altres de més llunyanes, per buscar aquest meravellós bolet.

## Ingredients

Els ingredients necessaris per a realitzar aquesta recepta són:

### Per a la massa

* 1/2 kg de farina
* 1 got d'aigua o de llet
* 1/2 got d'oli d'oliva verge
* 2 ous
* sal
* 20 g de llevat

### Per al damunt de la massa

* Llonganisses
* Botifarra de ceba
* Cansalada
* Carxofes
* Pebrassos
* Magre

## Preparació

Primer preescalfarem el forn a 240°. Després farem la massa posant en un recipient la farina, el llevat, l'aigua, els ous i l'oli. Pastem la massa fins a aconseguir una mescla homogènia i la deixem reposar mentre fregim la resta dels ingredients. Després col·locarem la coca en una llanda del forn i la deixarem allí durant uns deu minuts. Quan la massa estiga a punt podem posar-li per damunt els ingredients i deixar-ho al forn durant uns cinc minuts més.

## Referències

* 1 2 «Receta de la coca de feria de Ontinyent / coca de fira d'Ontinyent» (en castellà). Arxivat de l'original el 2017-12-11. [Consulta: 10 desembre 2017].
# Antonio di Donnino del Mazziere

Antonio Donnino del Mazziere (? Florència - 22 de setembre de 1547) va ser un pintor italià. Va tenir encàrrecs de pintures els anys 1523 i 1527 per una confraria florentina, la Compagnia della Purificazione della Vergine e di San Zanobi.
Pintà alguns dels frescos de la capella de la Basilica di Santo Spirito de Florència.

## Referències

* ↑ dialnet
# Agustí Vila

Agustí Vila (Barcelona, 1961) és un director de cinema, guionista, realitzador de televisió i dramaturg català.

## Biografia

Agustí Vila nasqué el 1961 a la capital catalana. Va estudiar filologia espanyola a la Universitat de Barcelona abans de dirigir-se cap al món del cinema.
Després del curtmetratge El hombre de cristal realitzat el 1993, la seva primera pel·lícula famosa, un altre curtmetratge, va sortir al mercat el 1996: "Ábreme la puerta", que va guanyar diversos premis nacionals i internacionals. Després d'incursions en la televisió i cinema català va rodar en 2010 La mosquitera, pel·lícula amb la qual l'actriu Emma Suárez va optar al Premi Goya a la millor actriu.

## Filmografia
### Director

* La mosquitera (2010)
* Jean Leon (documental) (2006)
* Pagats per riure (sèrie de televisió, 2001)
* Un banco en el parque (1999)
* Nova ficció (sèrie de televisió, 1997)
* Alícia i el lloro (1997)
* Ábreme la puerta (curtmetratge, 1996)
* El hombre de cristal (1993)

### Guionista

* La mosquitera (2010)
* Jean Leon (documental) (2006)
* Pagats per riure (sèrie de televisió, 2001)
* Un banco en el parque (1999)
* Nova ficció (sèrie de televisió, 1997)
* Alícia i el lloro (1997)
* Ábreme la puerta (curtmetratge, 1996)

### Dramaturg

* La finestra tancada, estrenada al Teatre Lliure (Barcelona)

## Premis i nominacions
### Nominacions

* 2011: Gaudí al millor guió per La mosquitera

## Referències

* ↑ «Agustí Vila rueda en Barcelona 'La mosquitera', su tercera película». El Norte de Castilla, 19-11-2009 [Consulta: 27 setembre 2020].
* ↑ Premis Goya 2011: les pel·lícules: La mosquitera

## Enllaços externs

* Entrevista a Agustí Vila per la mosquitera Arxivat 2013-04-15 a Wayback Machine.
* 'La Mosquitera', d'Agustí Vila, porta a Chequia una radiografia de la burgesia en elmundo.es
# District Heights

District Heights és una població dels Estats Units a l'estat de Maryland. Segons el cens del 2000 tenia 5.958 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, District Heights tenia 5.958 habitants, 2.070 habitatges, i 1.538 famílies. La densitat de població era de 2.556 habitants per km².
Dels 2.070 habitatges en un 38,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 39,6% hi vivien parelles casades, en un 28,2% dones solteres, i en un 25,7% no eren unitats familiars. En el 22,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,88 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,36.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 30,8% tenia menys de 18 anys, un 8,3% entre 18 i 24, un 29,3% entre 25 i 44, un 23,6% de 45 a 60 i un 8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 76,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 52.331 $ i la renda mediana per família de 61.220 $. Els homes tenien una renda mediana de 37.129 $ mentre que les dones 32.443 $. La renda per capita de la població era de 21.190 $. Entorn del 4,5% de les famílies i el 5,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- District Heights». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- District Heights». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Rulrul crestat

El rulrul crestat (Rollulus rouloul) és una espècie d'ocell de la família dels fasiànids (Phasianidae) que habita zones boscoses espesses del Sud-est asiàtic, a la península de Malaca, Sumatra i Borneo. És l'única espècie del gènere Rollulus Bonnaterre, 1791. No se'n coneixen subespècies.

## Referències

* ↑ «Rulrul crestat». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/11/2023(català)
* ↑ Clements, J. F. 2007. The Clements Checklist of Birds of the World, 6th Edition. Cornell University Press. Downloadable from Cornell Lab of Ornithology

## Enllaços externs

* Fitxa del rul-rul al Zoo de Barcelona Arxivat 2011-07-09 a Wayback Machine. Rev. 14/07/2011 (català)
# Lipoatròfia semicircular

La lipoatròfia semicircular és un trastorn del greix subcutani que se sol manifestar amb un enfonsament a la cara anterior i lateral de les cuixes i, a vegades, dels avantbraços. Es pot presentar en una extremitat (unilateral) o en les dues (bilateral). A vegades es pot acompanyar de picors, alteracions en la sensibilitat de la zona afectada i dolor. La malaltia, benigne i reversible, sol afectar les dones i acostuma a aparèixer a les cuixes. La lipoatròfia semicircular afecta els oficinistes. Típicament consisteix en una disminució del greix de les cuixes formant un semicercle a uns 72 cm del sòl, distància que coincideix amb l'alçada dels mobles d'oficina. La Generalitat de Catalunya reconeix la lipoatròfia semicircular com a accident laboral, i tot i que encara se n'estan estudiant les causes, tindrien a veure amb un entorn laboral amb baixa humitat relativa, amb taules amb estructures metàl·liques, amb cantells a 72 centímetres d'alçada, i sense preses a terra, la qual cosa afavoreix les descàrregues electroestàtiques.
Tot i que hi ha hagut algun cas anterior, la malaltia va aparèixer en forma de brot el febrer de 2007 i des d'aleshores se n'han anat detectant diferents brots en oficines. Tot i que és una malaltia força desconeguda, amb poca literatura científica i poc estudiada, es creu que hi ha diversos factors (presents on n'hi ha hagut casos) que en faciliten l'aparició: llocs amb una baixa humitat relativa, taules amb estructura metàl·lica i descàrregues electroestàtiques. Al tenir lloc en l'ambient laboral, a Catalunya, és considerada com a accident laboral. Els departaments de Treball i Salut de la Generalitat de Catalunya i l'Agència de Salut Pública de Barcelona (ASPB) han realitzat i presentat el primer protocol per fer front a la lipoatròfia semicircular. El protocol indica que els casos de lipoatròfia semicircular, si es produeixen a conseqüència del treball, s'han de considerar accident laboral.

## Referències

* ↑ Hodak E, David M, Sandbank M «Semicircular lipoatrophy--a pressure-induced lipoatrophy?». Clin. Exp. Dermatol., 15, 6, 1990, pàg. 464-5. PMID: 2279347.
* ↑ Gómez-Espejo C, Pérez-Bernal A, Camacho-Martínez F «A new case of semicircular lipoatrophy associated with repeated external microtraumas and review of the literature». Journal of the European Academy of Dermatology and Venereology : JEADV, 19, 4, 2005, pàg. 459-61. DOI: 10.1111/j.1468-3083.2005.01092.x. PMID: 15987293.
* ↑ Flagothier C, Quatresooz P, Pierard GE «Electromagnetic lipolysis and semicircular lipoatrophy of the thighs» (en francès). Annales de dermatologie et de vénéréologie, 133, 6-7, 2006, pàg. 577-80. PMID: 16885849.

## Enllaços externs

* «Lipoatròfia semicircular». Canal Salut. Generalitat de Catalunya.
* Dossier sobre el tema elaborat per l'UGT de l'Ajuntament de Lleida. (català)
# Thala

Thala o Tala (àrab: تالة, Tāla) és una ciutat de Tunísia a la governació de Kasserine, situada uns 28 km al nord de la ciutat de Kasserine. Es troba a les muntanyes del Djebel Kharbouga, a 1.017 metres sobre el nivell del mar, el que la fa la ciutat més alta de Tunísia. El clima és generalment fred. La municipalitat té 13.968 habitants i és capçalera d'una delegació amb 38.950 habitants al cens del 2004.

## Economia

La principal activitat econòmica és l'agricultura, sobretot la ramaderia. A la rodalia hi ha les més importants plantacions de figues de moro de Tunísia.
Hi ha pedreres de marbre i de pedra calcària, que es transforma en una fàbrica local establerta a una zona industrial creada pel govern.

## Administració

És el centre de la delegació o mutamadiyya homònima, amb codi geogràfic 42 59 (ISO 3166-2:TN-12), dividida en tretze sectors o imades:
* Thala Est (42 59 51)
* Thala Ouest (42 59 52)
* Eddachra (42 59 53)
* Aïn Al-Jadeida (42 59 54)
* Barmajna (42 59 55)
* Oued Errachech (42 59 56)
* El Joua (42 59 57)
* El Hamed (42 59 58)
* Zelfane (42 59 59)
* Boulahnech (42 59 60)
* Sidi M'hammed (42 59 61)
* Ouljet Edhel (42 59 62)
* Ech-Chaffaï (42 59 63)
Al mateix temps, forma una municipalitat o baladiyya (codi geogràfic 42 15).

## Referències

* ↑ المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] «المصنف الوطني لترميز الوحدات الإدارية» (en àrab i francès). [Publicacions de l'Institut Nacional d'Estadística]. المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] [Tunis], 01-12-2012, pàg. 102-106. ISSN: 1737-7838 [Consulta: 18 agost 2021].
* ↑ المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] «المصنف الوطني لترميز الوحدات الإدارية» (en àrab i francès). [Publicacions de l'Institut Nacional d'Estadística]. المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] [Tunis], 01-12-2012, pàg. 156. ISSN: 1737-7838 [Consulta: 18 agost 2021].
# Timocaris d'Alexandria

Timocaris d'Alexandria (grec antic: Τιμόχαρις) (Alexandria, 320 aC - 260 aC) va ser un astrònom i filòsof grec.
Nascut, probablement, a Alexandria, va ser contemporani d'Euclides.
Al segle iii aC, amb l'ajuda d'Arístil·los, va crear el primer catàleg d'estels del món occidental. Uns 150 anys després, Hiparc de Nicea, en comparar el seu propi catàleg d'estels amb l'elaborat per Timocharis, va descobrir que la longitud dels estels canvia amb el temps, però no perquè es mouen, sinó perquè ho fa el sistema de referència (punt d'Àries), la qual cosa el va portar a determinar el primer valor de la precessió dels equinoccis.

## Epònim

* El cràter lunar Timocharis porta aquest nom en la seva memòria.

## Vegeu també

* Precessió dels equinoccis

## Referències

* ↑ "Timocharis". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
# Trompeter alablanc

El trompeter alablanc (Psophia leucoptera) és una espècie d'ocell de la família dels psòfids (Psophiidae) que habita la selva humida sud-americana a l'est del Perú, nord i est de Bolívia i Brasil al sud de l'Amazones, cap a l'est fins al Riu Madeira.
# Témara

Témara (àrab: تمارة, Tamāra; amazic estàndard marroquí: ⵜⵎⴰⵔⴰ, Tmara) és un municipi de la prefectura de Skhirate-Témara, a la regió de Rabat-Salé-Kenitra, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 313.510 persones. Situada entre Rabat i Casablanca, té moltes platges i un port petit.

## Història

Témara va ser fundada en el segle xii (1130–1163) pel soldà almohade Abd-al-Mumin ibn Alí, qui hi va construir una mesquita. Cinc segles més tard, Mulay Ismail hi va construir la muralla actual i va fer de Temara un ribat al voltant de la mesquita Said. Més tard, Mulay Abd ar-Rahman (1822-1859) i Mulay Abdul Aziz (1894-1908), completaren la kasbah dels Udaies com a camps religiosos i militars.

## Agermanaments

* Saint Germain-en-Laye (1982)

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
* ↑ PDF «Le Journal de Saint-Germain-en-Laye, n° 73, 15 setembre 1982, p. 13». Arxivat de l'original el 14 de juny 2015. [Consulta: 30 abril 2011].

## Enllaços externs

* Web de Témara Arxivat 2016-09-10 a Wayback Machine.
# Tràfic de blanques (Sorolla)

Tràfic de blanques és una obra de 1894 del pintor valencià Joaquim Sorolla, que la va signar en 1895, on s'aborda el tema de la prostitució des d'una perspectiva commiseradora. S'enquadra dins d'aquelles pintures que Sorolla va realitzar per les exigències dels certàmens de l'època, en els quals es va popularitzar el tema del realisme social.
Està executada a l'oli sobre llenç i mesura 166,5 centímetres d'alt per 195 cm d'ample. Pertany al Museu Sorolla, encara que ha estat exposada en altres galeries d'art, com el Museu del Prado. Així mateix, va ser exhibida a Buenos Aires en 1898.

## Anàlisi del quadre

En el quadre apareixen representades un grup de dones vestides a manera de camperoles amb mantillas i mocadors al cap que semblen mig adormides, excepte l'anciana de negre que les acompanya, la qual roman desperta i vigilant. Amb l'estret espai que es reflecteix en el quadre, el pintor tracta de simbolitzar la impossibilitat de fugir de la destinació. No obstant això, l'al·lusió a la prostitució es fa d'una manera velada, revelant-se una gran pietat per part de l'autor de cara al tema.
La pintura va ser objecte de crítiques positives i negatives, encara que van destacar especialment aquestes últimes entre els ultramoralistas catòlics del moment. Alguns d'aquests es van queixar que un pintor tan excel·lent com era Sorolla hagués «tacat el seu bell i brillant pinzell amb el sutge dels bordells», i van qualificar aquesta obra, i d'altres de temàtica similar, d'indecoroses.

## Referències

* 1 2 Ministeri de Cultura. «Tràfic de blanques» (en castellà). [Consulta: 27 febrer 2011].
* ↑ Bendala, 2003, p. 878.
* ↑ Museo Nacional del Prado. «Obras en l'exposició» (en castellà). [Consulta: 27 febrer 2011].
* ↑ «Tràfic de blanques» (en castellà). La Vasconia, 172, 1898, pàg. 338.
* 1 2 Cantarellas, 2008, p. 640.

## Bibliografia

* Bendala Galán, Manuel. Manual del arte español: introducción al arte español. Sílex, 2003. ISBN 978-84-7737-099-0.
* Cantarellas Camps, Catalina. XV Congrès internacional d'Historia de l'Art: models, intercanvis i recepció artística. Universitat de las Illes Balears, 2008. ISBN 978-84-8384-060-3.
# Turó de l'Oriol

«Turó de l'Oriol» té aquests significats:
# Tuzie

Tuzie és un municipi francès situat al departament del Charente i a la regió de la Nova Aquitània. L'any 2007 tenia 138 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Tuzie era de 138 persones. Hi havia 52 famílies de les quals 13 eren unipersonals (13 homes vivint sols), 13 parelles sense fills, 22 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 58 habitatges, 52 eren l'habitatge principal de la família, 5 eren segones residències i 1 estava desocupat. Tots els 58 habitatges eren cases. Dels 52 habitatges principals, 44 estaven ocupats pels seus propietaris, 6 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 4 tenien dues cambres, 9 en tenien tres, 12 en tenien quatre i 27 en tenien cinc o més. 43 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 16 habitatges hi havia un automòbil i a 31 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Tuzie el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 4 | 75 a 79 | 0 |
| 8 | 70 a 74 | 0 |
| 4 | 65 a 69 | 4 |
| 4 | 60 a 64 | 4 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 4 | 50 a 54 | 8 |
| 16 | 45 a 49 | 4 |
| 0 | 40 a 44 | 8 |
| 0 | 35 a 39 | 4 |
| 8 | 30 a 34 | 4 |
| 0 | 25 a 29 | 4 |
| 8 | 20 a 24 | 4 |
| 4 | 15 a 19 | 4 |
| 4 | 10 a 14 | 4 |
| 0 | 5 a 9 | 8 |
| 4 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 91 persones, 62 eren actives i 29 eren inactives. De les 62 persones actives 57 estaven ocupades (30 homes i 27 dones) i 5 estaven aturades (1 home i 4 dones). De les 29 persones inactives 13 estaven jubilades, 6 estaven estudiant i 10 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 3 establiments que hi havia el 2007, 2 eren d'empreses de construcció i 1 d'una empresa financera.
Dels 2 establiments de servei als particulars que hi havia el 2009, 1 era un guixaire pintor i 1 fusteria.
L'any 2000 a Tuzie hi havia 8 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 395 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Tuzie a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Tuzie a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Tuzlaïta

La tuzlaïta és un mineral de la classe dels borats. Rep el seu nom de la localitat de Tuzla, a Bòsnia i Hercegovina, on va ser descoberta.

## Característiques

La tuzlaïta és un borat de fórmula química NaCaB₅O₈(OH)₂·3H₂O. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 1993. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 2 i 3. L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat al Croatian Natural History Museum, el museu d'història natural de Croàcia, a Zagreb.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la tuzlaïta pertany a «06.EC - Filopentaborats» juntament amb els següents minerals: biringuccita, nasinita, gowerita, veatchita, volkovskita, heidornita i brianroulstonita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta en dipòsits evaporítics a la mina de Tuzla, al cantó homònim de la Federació de Bòsnia i Hercegovina, a Bòsnia i Hercegovina, on sol trobar-se associada a l'halita. També ha estat descrita a la pedrera Kohnstein, a Niedersachswerfen, Harz (Turíngia, Alemanya). Es tracta dels dos únics indrets om ha estat trobada aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Tuzlaite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 juny 2017].
# Tuz Gölü

Tuz Gölü (Llac de la Sal) és un llac salat de l'interior d'Anatòlia amb una superfície d'uns 1.500 km², a una altitud de 905 metres. Ocupa la major part d'una depressió. Es troba a 105 al nord-est de Konya, i 150 km al sud-est d'Ankara.
A l'era terciària, se'n va produir l'enfonsament; durant les fases de pluja al període glacial, el nivell del llac estava uns 110 metres per sobre del seu nivell actual i el llac es va omplir d'aigua dolça que marxava cap al riu Kızılırmak; però, als darrers 15.000 anys, el llac va marxar assecant; actualment té uns dos metres de fondària màxima i l'aigua que hi resta és salada; la superfície varia segons l'estació. La salinitat (23%) prové dels sediments terciaris del subsòl que estaven impregnats de sal; això, combinat amb les altes temperatures (a l'estiu fins a 40 graus Celsius) i la manca de drenatge hidrogràfic durant segles, ha fet evaporar l'aigua dolça i ha deixat un depòsit de clorur de sodi d'uns 30 cm de gruix. Cada any se n'extreuen unes 150.000 tones i les dues salines aporten un quart de la producció total de Turquia i la totalitat del consum intern.

## Referències

* Evaluation of geotechnical properties of the salt layers on the Lake Tuz, 2010, per Mustafa Yildiz, Ali Sinan Soganci PDF
# Tuzla (districte)

* No s'ha de confondre amb Tuzla o Cantó de Tuzla.
Tuzla és un districte d'Istanbul, Turquia, situat en la part anatòlica de la ciutat.

## Divisions administratives
### Mahalleler

Anadolu · Aydınlı · Aydıntepe · Cami · Evliya Çelebi · Fatih · Fırat · İçmeler · İstasyon · Merkez · Mescit · Mimarsinan | Orta · Postane · Şifa · Tepeören · Yayla
# Tour de Romandia femení

El Tour de Romandia femení és una cursa ciclista professional que es disputa per etapes i anualment a la regió de Romandia, en la part de parla francesa de Suïssa.
Es disputa des del 2022 aprofitant les celebracions del 75è aniversari de la cursa masculina, el Tour de Romandia. Està integrada dins la categoria de curses UCI Women's WorldTour de la UCI.
La primera edició va constar de 3 etapes.

## Palmarès

| Any | Vencedora | Segona | Tercera |
| 2022 | Ashleigh Moolman | Annemiek van Vleuten | Elisa Longo Borghini |
| 2023 | Demi Vollering | Katarzyna Niewiadoma | Marlen Reusser |
| 2024 | Lotte Kopecky | Demi Vollering | Gaia Realini |

## Referències

* ↑ «Three-day Tour de Romandie added to the Women's WorldTour in 2022» (en anglès). cyclingnews, 22-09-2021. [Consulta: 7 octubre 2022].

## Vegeu també

* Tour de Romandia

## Enllaços externs

* Tour de Romandia femení - Lloc web oficial
# Tölt

El tölt (també escrit toelt) és una marxa natural d'algunes races de cavalls. Es tracta d'una variant de l'ambladura normal de dos temps en la qual poden comptar-se quatre temps. Quan es desplaça al tölt, el cavall té sempre un peu en contacte amb el sòl.
Es tracta d'una marxa ràpida, molt còmoda per al genet i prou descansada per al cavall. En no desplaçar-se gaire el centre de gravetat verticalment, el consum d'energia és molt reduït i pot mantenir-se per períodes perllongats. La raça més famosa que compta amb el tölt de manera natural és la del cavall islandès. També disposen d'aquest aire el cavall Rocky Mountain i el cavall Aegidienberger.

## Referències

* ↑ Karen Jean Matsko Hood. Icelandic Horse: Activity and Coloring Book. Whispering Pine Press International, Incorporated, 1 gener 2014, p. 97–. ISBN 978-1-59210-595-3.
* ↑ Christina Wilsdon. For Horse-Crazy Girls Only: Everything You Want to Know About Horses. Feiwel & Friends, 19 abril 2016, p. 38–. ISBN 978-1-250-12032-8.
* ↑ Nancy Marie Brown. A Good Horse Has No Color: Searching Iceland for the Perfect Horse. Stackpole Books, 2001, p. 81–. ISBN 978-0-8117-0704-6.
* ↑ Islandia. Todos los capítulos. Ecos, p. 48–. ISBN 978-84-15491-06-4.
* ↑ Alberto Soldi. Cavalli: Conoscere, riconoscere e allevare tutte le razze equine più note del mondo. De Agostini, 2012-01-03T00:00:00+01:00, p. 215–. ISBN 978-88-418-7690-9.

## Videos

* Video: La tercera marxa del cavall islandès: el tölt.
* Aegidienberger Tölt
* Rocky Moutain Horse gaît ou tôlt