OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Isaac Denies

Isaac Denies o De Nis (1647 – Delft, 1690) fou un pintor barroc neerlandès, especialitzat en natures mortes de peces de caça, fruites i flors.

## Biografia

El seu lloc de naixement és incert: pot ser que nasqués a Amsterdam o a Delft, la mateixa ciutat on va morir. A la dècada dels 1660 se'l documenta a Amsterdam, on va entrar en contacte amb Willem van Aelst, de qui, per raons estilístiques, se suposa que va ser el seu deixeble. El 1676 es va traslladar a Delft, on va introduir la pintura de natures mortes de flors i peces de caça a l'estil practicat a Amsterdam. El 1686 i 1690 va adquirir dues cases a Delft. Va morir allà el gener de 1690, però va ser enterrat a Amsterdam el 25 de gener del mateix mes.

## Referències

* ↑ Liedtke, p. 97.
* 1 2 RKD

## Bibliografia

* Lietdke, Walter, et alíi, Vermeer and the Delft School, Metropolitan Museum of Art, 2001, ISBN 9780870999734

## Enllaços externs

* Isaac Denies, en Rijksbureau voor Kunsthistorische Documentatie (RKD), en neerlandès.
* Isaac Denies a Artnet.
* Control de autoridad: enlace permanente 95691962 al Virtual International Authority File (FAVI-VIAF)
# Trichomycterus paquequerense

Trichomycterus paquequerense és una espècie de peix de la família dels tricomictèrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 4,4 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba al Brasil.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Valenciennes, A. 1832. Nouvelles observations sur le capitan de Bogota, Eremophilus mutisii. A Voyage de Humboldt et Bonpland, Deuxième partie. Observations de Zoologie et d'Anatomie comparée. París. Humboldt & Bonpland's Voyage v. 2 (Title page 1833): 341-348.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* De Pinna, M. C. C.; Wosiacki, W. «Trichomycteridae (pencil or parasitic catfishes)». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003. ISBN 9788574303611.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Miranda Ribeiro, P. de. 1943. Dois novos Pigidídeos Brasileiros (Pisces-Pygidiidae). Bol. Mus. Nac. Rio de Janeiro Núm. 9: 1-3.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Dexter (desambiguació)

«Dexter o Dextre» té aquests significats:
* Toponímia:
** Dexter (Geòrgia)
** Dexter (Iowa)
** Dexter (Kansas)
** Dexter (Maine)
** Dexter (Minnesota)
** Dexter (Missouri)
** Dexter (Nou Mèxic)
** Dexter (Nova York)
** Dexter City, localitat estatunidenca a l'estat d'Ohio
* Biografies:
** Dexter Gordon (1923 - 1990), saxofonista dels Estats Units
** Dexter o Dextre, cognomen romà portat per diversos personatges
* Miscel·lania: Dexter, sèrie de la cadena nord-americana Showtime
# Aamon

Aamon és un dimoni barreja de llop i serp o, segons les fonts, amb trets de llop i ratpenat. És un marquès dels inferns encarregat de la reproducció. El seu nom ve de la corrupció de Baal Hammon, divinitat cartaginesa de la fertilitat. Com altres dimonis, escup foc per la boca quan s'apareix als humans. Apareix esmentat a la Clavicula Salomonis Regis i altres obres de demonologia. Els seus acòlits poden aconseguir reconciliar persones o conèixer parcialment el futur. És un dels servents d'Astarot

## Referències

* ↑ Bane, Theresa (2012). Encyclopedia of Demons in World Religions and Cultures. McFarland.
* ↑ S. L. MacGregor Mathers, A. Crowley, The Goetia: The Lesser Key of Solomon the King (1904). 1995 reprint: ISBN 0-87728-847-X.
# Acris gryllus

Acris gryllus és una espècie de granota de la família dels hílids, autòctona del sud-est dels Estats Units i molt similar a Acris crepitans. Menja insectes, aranyes i altres artròpodes.

## Subespècies

* Acris gryllus gryllus (LeConte, 1825): des del sud-est de Virgínia (i passant per Carolina del Nord, Carolina del Sud, Geòrgia, Alabama i Mississipi) fins al riu Mississipi.
* Acris gryllus dorsalis (Harlan, 1827): només a Florida.

## Referències

* ↑ «Acris gryllus» (en anglès). The IUCN Red List of Threatened Species. [Consulta: 22 juny 2021].
# Blanca Casas Brullet

Blanca Casas Brullet (Mataró, 1973) és una artista catalana que viu i treballa a París. Llicenciada en Belles Arts el 1996 per la Universitat de Barcelona i per l'École Nationale Supérieure des Beaux-Arts de París el 1999, explora les imatges inscrites en el llenguatge quotidià, la polisèmia i la càrrega poètica que s'amaga en els intersticis de la traducció d'una llengua a l'altra. Recentment ha indagat el procés de fabricació de la imatge com a font de la transformació del sentit i les formes disponibles.
Blanca ha exhibit el seu treball en exposicions col·lectives i individuals, i en fires i festivals de vídeo a diversos països de la Unió Europea. També ha mostrat la seva obra al Brasil, Sud-àfrica, Corea i el Canadà: Les Peintres de la Vie Moderne (Centre Georges Pompidou, París, 2006-2007), Blanca Casas + David Bestué (Sala Montcada, Barcelona, 2006), Festival i Fira LOOP (Galeria Senda, Barcelona, 2005 i 2006), Desvelar lo invisible (Alcalá 31, Madrid, 2005), Attention à la marche (La Galerie, Noisy-le-Sec, 2005), Argument (SPIN Gallery, Toronto, 2001), Mues (Galerie Françoise Paviot, París, 2001).
A mesura que ens endinsem en el seu treball, descobrim com interroga la representació del cos i la seva inscripció en el seu entorn humà i social, tot parant una atenció particular al llenguatge, a la polisèmia de certes paraules o a l'estranyesa de la traducció literal de certes metàfores en imatges. Malgrat que en un primer moment podríem pensar que la laboriositat pròpia del dibuix animat pot entrar en contradicció amb la rapidesa d'execució del croquis, la resolució formal dels dibuixos, en blanc i negre, sense massa detalls i fins i tot pixelitzats, ens permet entroncar amb aquella primera forma imperfecta que és l'esbós.

## Referències

* ↑ «Exposició "Blanca Casas Brullet: Fer dir"». , 01-02-2014 [Consulta: 22 febrer 2014]. Arxivat 26 de febrer 2014 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2014-02-26. [Consulta: 22 febrer 2014].
* ↑ «Aquest mes, Blanca Casas». web. CCCB. Arxivat de l'original el 1 de gener 2015. [Consulta: 1r gener 2015].
# Carolina Alonso Alonso

Carolina Alonso Alonso (Xixón, 17 d'octubre de 1980) és una política espanyola de Podem, diputada de la xi legislatura de l'Assemblea de Madrid.
Va resultar elegida membre del Consell Ciutadà de Podem Comunitat de Madrid el 2016. Adscrita a la facció pablista de Podem Comunitat de Madrid, va passar a formar part de la gestora que es va posar al capdavant de Podem Comunitat de Madrid després de la sortida de l'organització de Ramón Espinar en gener de 2019. Candidata al número 7 de la llista de Unidas Podemos Izquierda Unida Madrid en Pie de cara a les eleccions a l'Assemblea de Madrid de maig de 2019 encapçalada per Isa Serra, va ser elegida diputada de l'onzena legislatura del parlament regional.

## Referències

* ↑ «Carolina Alonso Alonso». Assemblea de Madrid. [Consulta: 13 juny 2019].
* ↑ «La candidatura de Rita Maestre sólo coloca a 7 de los 34 miembros del Consejo de Podemos Madrid». Nueva Tribuna, 11-11-2016 [Consulta: 13 juny 2019].
* ↑ «Errejón coloca 14 nombres y Espinar 11 en una lista en la que destacan Clara Serra y María Espinosa». Europa Press, 21-04-2018. [Consulta: 13 juny 2019].
* ↑ «Podemos nombra una gestora en Madrid tras la salida de Espinar que cuenta con Julio Rodríguez en su equipo técnico». eldiario.es, 28-01-2019 [Consulta: 13 juny 2019].
* ↑ Junta Electoral Provincial de Madrid: «Publicación candidaturas. Fase proclamación». Boletín Oficial de la Comunidad de Madrid, 101, 30-04-2019, pàg. 30-60. ISSN: 1989-4791.
# Trichomycterus paolence

Trichomycterus paolence és una espècie de peix de la família dels tricomictèrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 6,8 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a la conca del riu Paranà a São Paulo (Brasil).

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Valenciennes, A. 1832. Nouvelles observations sur le capitan de Bogota, Eremophilus mutisii. A Voyage de Humboldt et Bonpland, Deuxième partie. Observations de Zoologie et d'Anatomie comparée. París. Humboldt & Bonpland's Voyage v. 2 (Title page 1833): 341-348.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* De Pinna, M. C. C.; Wosiacki, W. «Trichomycteridae (pencil or parasitic catfishes)». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003. ISBN 9788574303611.
* Eigenmann, C. H. 1917. Descriptions of sixteen new species of Pygidiidae. Proc. Am. Philos. Soc. v. 56: 690-703.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Dennis the Menace

Dennis the Menace («Dennis l'amenaça») és el nom de dos personatges de còmic diferents publicats per primera volta el mateix dia, 12 de març de 1951:
* Dennis the Menace: tira còmica britànica publicada en la revista escocesa The Beano
* Daniel el Trapella: tira còmica estatunidenca publicada per King Features Syndicate
** Daniel, el trapella: pel·lícula estatunidenca de 1993 protagonitzada per Walter Matthau
# Resolució 2035 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 2035 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 17 de febrer de 2012. Observant les resolucions anteriors sobre la situació al Sudan, així com els informes del Secretari General de les Nacions Unides sobre el conflicte del Darfur, el Consell va decidir estendre el mandat del grup d'experts que supervisava l'embargament d'armes contra aquells que impedeixen la pau al Darfur, fins al 17 de febrer de 2013.
El Consell també va demanar més cooperació entre l'Operació Híbrida de la Unió Africana i les Nacions Unides al Darfur (UNAMID), i al govern del Sudan que aixequés l'estat d'emergència al Darfur, permetés la llibertat d'expressió i evités les violacions dels drets humans. També va demanar a tots els països que donessin llibertat de circulació al panell d'experts, que emetessin els visats a temps i que informessin sobre les mesures aplicades en les sancions imposades.

## Referències

* ↑ «Security Council Grants One-year Mandate Extension for Experts Panel Monitoring Sanctions Imposed on Individuals, Entities Impeding Peace in Sudan». United Nations, 17-02-2012.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 2001 a la 2100 (2011 - 2013)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# 594
## Esdeveniments

* Japó: El budisme és declarat religió oficial al país.

## Naixements

* La Meca (Aràbia): Al-Àrqam ibn Abi-l-Àrqam, un dels sahaba del profeta Mahoma. (m. 673).

## Necrològiques

* 17 de novembre - Tours (Regne Franc): Sant Gregori, bisbe de la ciutat i historiador.
* Antioquia (Síria): Gregori, patriarca de la ciutat, de gota.

## Referències

* ↑ «Timeline of Major Events in Japanese Buddhism». [Consulta: 24 setembre 2022].
* ↑ Ibn Saʻd, Muḥammad, approximately. Kitab at-tabaqat al-kabir. Volume III, The companions of Badr, 2013, p. 185. ISBN 978-1-84200-133-2.
* ↑ Guizot, Francois-Pierre-Guillaume. Collection des memoires relatifs a l'histoire de France depuis la fondation de la monarchie francaise jusqu'au 13 siecle; avec une introduction ... par M. Guizot: Mémoires de Grégoire de Tours. Chronique de Frédégaire. Vie de Dagobert Ier. Vie de Saint Léger. Vie de Pepin-le-vieux. 2 (en francès). A. Belin, 1823.
* ↑ Ephesus), John (Bishop of. The Third Part of the Ecclesiastical History of John, Bishop of Ephesus (en anglès). University Press, 1860.
# Călin Popescu-Tăriceanu

Călin Constantin Anton Popescu Tăriceanu (Bucarest, Romania, 1952) és un polític romanès, que fou Primer Ministre de Romania des del 2004 fins al 2008.
Va graduar-se a l'Institut Tècnic de les Construccions, a Bucarest, és enginyer. Va ser el Ministre d'Indústries (1996-1997). El 28 de desembre del 2004 va ser nomenat Primer Ministre Romanès. També actualment és President del Partit Nacional Liberal (PNL). Deixà el càrrec el 22 de desembre de 2008 perquè el PNL perdé les eleccions del 30 de novembre i per la coalició entre el PD-L i el PSD.

## Referències

* ↑ «Călin Popescu-Tăriceanu» (en alemany). Munzinger Online/Personen - Internationales Biographisches Archiv. [Consulta: abril 2016].
* ↑ «Calin Popescu-Tariceanu, Vicepresedinte al Partidului National Liberal, Membru al Camerei Deputatilor». Arxivat de l'original el 2008-06-15. [Consulta: 23 desembre 2016].

## Bibliografia

* Evenimentul Zilei, 14 desembre 2005, "Emil Constantinescu a adus documente despre care spune că atestă colaborarea preşedintelui Traian Băsescu cu Securitatea" Arxivat 2007-09-30 a Wayback Machine.
* Jurnalul National, 9 febrer 2006. "Urmează Tăriceanu?" Arxivat 2006-02-27 a Wayback Machine.
# Blood & Gold

Blood & Gold és una pel·lícula de 2023 estrenada a Alemanya el 21 d'abril de 2023 al Fantasy Filmfest, i a tot el món el 26 de maig de 2023 a Netflix. S'ha subtitulat al català.

## Repartiment

* Robert Maaser com a Heinrich
* Jördis Triebel com a Sonjak
* Alexander Scheer com a Von Starnfeld
* Juri Senft com a Koehler
* Marie Hacke com a Elsa
* Simon Rupp com a Paule
* Florian Schmidtke com a Dörfler

## Referències

* ↑ Felperin, Leslie. «Blood and Gold Review – Second World War Spaghetti Western Is Good Pulpy Fun», 24-05-2023. [Consulta: 28 maig 2023].
* ↑ «Blood & Gold - Rotten Tomatoes» (en anglès). [Consulta: 10 juliol 2023].
* ↑ «Blood & Gold (Sang i or)». Desdelsofà.cat. [Consulta: 10 juliol 2023].
# Caserta

Caserta és un municipi italià, situat a la regió de Campània i a la província de Caserta. L'any 2016 tenia 76.326 habitants.
Se situa a l'interior de la Campania,en concret a la plana de la Volturno i és conegut a tot el món pel magnífic palau Reial construït al segle xviii per Luigi Vanvitelli. L'any 1997 tot el conjunt arquitectònic fou declarat Patrimoni de la Humanitat per la UNESCO.
La ciutat inclou la capital i diversos nuclis, entre ells Sant Leucio, conegut per la seva seda i pel Reial Belvedere, i el poble medieval de Casertavecchia.

## Etimologia

El nom deriva del llatí Caserta Casa IRTA, el nom ve perquè la ciutat antiga (avui Casertavecchia) va ser durant l'edat mitjana fins al segle xviii, a una posició elevada sobre la plana circumdant.

## Geografia

Caserta es troba a una altitud de 68 metres sobre el nivell del mar i una àrea comunal de 56 km². Tenint en compte només el territori de la ciutat de Caserta són al voltant de 80.000 habitants, però tota la zona "underground" Casertano inclou més de 300.000 habitants. La ciutat està situada a Campana plana als peus de les primeres mesures de la Terra subappenninici treball. La millor època per visitar Caserta és l'estiu, quan el sol il·lumina la bellesa artística de la ciutat.

## Clima

A la província de Caserta hi ha la més gran àrea plana de la regió i, en conseqüència, el clima se'n veu afectat. La part que va des de la costa fins a les primeres muntanyes que envolten la capital, pateix les influències i dels beneficis del mar que es deixen sentir sobretot a l'hivern amb temperatures suaus i humitats superiors. Durant l'estiu, però, aquesta àrea és una de les més calentes de la Campània amb el màxim de les temperatures sovint superiors a 30 graus.
La part interior de la província, es caracteritza per nombrosos relleus amb turons i zones muntanyoses sovint són invertits pels corrents freds del nord-est amb fortes disminucions de temperatura amb neu a l'hivern. La zona de Mates és una de les més plujoses i amb neu de la regió.

## Nadius il·lustres

* Constantino Parravano (1841-...?) fou un compositor d'òpera.
* Vegeu també: Categoria:Persones de Caserta
# Ismaïl ibn Lulu

Al-Màlik as-Sàlih Ismaïl ibn Lulu (àrab: الملك الصالح إسماعيل بن لؤلؤ, al-Malik aṣ-Ṣāliḥ Ismāʿīl ibn Luʾluʾ) fou un efímer atabeg de Mossul de la dinastia lúlida (1259-1262). Era fill de Lulu Badr-ad-Din i quan el seu pare es va sotmetre als mongols, Ismail fou enviat a la cort del gran kan a Karakorum per retre-li homenatge. A la mort de Lulu, vers el 1259, as-Sàlih Ismaïl el va succeir, però es va posicionar contra els mongols, als que va combatre aliat als mamelucs egipcis de Bàybars I. Ismaïl va resultar mort en la lluita, juntament amb el seu jove fill, quan els mongols van ocupar i saquejar Mossul. Els seus germans van renunciar a la successió i van fugir a Egipte, posant fi a la dinastia lúlida.

## Referències

* ↑ R. S. Humphreys, From Saladin to the Mongols, the Ayyubids of Damascus, 1193-1260, Albany 1977.
# Tristramita

La tristramita és un mineral de la classe dels fosfats que pertany al grup de la rabdofana. Rep el nom de Tristram, una figura medieval de la llegenda artúrica i possible resident a la zona on va ser descoberta.

## Característiques

La tristramita és un fosfat de fórmula química (Ca,U,Fe)(PO₄,SO₄)·2H₂O. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 1982, sent publicada per primera vegada un any després. Cristal·litza en el sistema hexagonal. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 3 i 4.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la tristramita pertany a «02.CJ: Fosfats sense anions addicionals, amb H₂O, només amb cations de mida gran» juntament amb els següents minerals: estercorita, mundrabil·laïta, swaknoïta, nabafita, nastrofita, haidingerita, vladimirita, ferrarisita, machatschkiïta, faunouxita, rauenthalita, brockita, grayita, rabdofana-(Ce), rabdofana-(La), rabdofana-(Nd), smirnovskita, ardealita, brushita, churchita-(Y), farmacolita, churchita-(Nd), mcnearita, dorfmanita, sincosita, bariosincosita, catalanoïta, guerinita i ningyoïta.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a Wheal Trewavas, a la loaclitat de Rinsey (Cornualla, Anglaterra). També ha estat descrita en altres indrets de la Cornualla britànica, així com al dipòsit d'urani número 2082 de la ciutat d'Erenhot, a Mongòlia Interior (República Popular de la Xina).

## Referències

* ↑ «Tristramite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 22 febrer 2022].
# Dennis Smit

Dennis Smit (Zwanenburg, Haarlemmermeer, 18 de febrer de 1981) és un ciclista neerlandès que va ser professional del 2003 fins al 2014. És fill del també ciclista Theo Smit.

## Palmarès

* 2004
** 1r a la Parel van de Veluwe
* 2007
** 1r al Ster van Zwolle
* 2011
** 1r a la Parel van de Veluwe

## Referències

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Resolució 2037 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 2037 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 23 de febrer de 2012. Després de reafirmar les resolucions 1599 (2005), 1677 (2006), 1690 (2006), 1703 (2006), 1704 (2006), 1745 (2007), 1802 (2008), 1867 (2009) i 1912 (2010) sobre la situació a Timor Oriental, el Consell va decidir ampliar el mandat de la Missió Integrada de les Nacions Unides a Timor Oriental (UNMIT) fins al 31 de desembre de 2012, després que se celebressin les eleccions presidencials d'abril de 2012 i les eleccions parlamentàries de juliol de 2012, després del qual el mandat s'acabaria.
El Consell va valorar positivament l'estabilització de la situació política a Timor Oriental. Tot i lloar al govern timorès per haver assolit un fort creixement econòmic i reduir les taxes de pobresa, assenyala que encara calia treballar en el desenvolupament rural, l'atur juvenil i la propietat de la terra i fa una crida al suport internacional en aquests aspectes. També demana treballar més en la reforma del sector de la seguretat, ampliant les responsabilitats de l'exèrcit i la policia timoreses.

## Referències

* ↑ «Security Council Extends Mission in Timor-Leste until 31 December, Endorses Phased Drawdown Following Successful 2012 Elections». United Nations, 23-02-2012.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 2001 a la 2100 (2011 - 2013)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# César Vallejo

César Abraham Vallejo Mendoza, més conegut com a César Vallejo (Santiago de Chuco, 16 de març de 1892 - París, 15 d'abril de 1938), va ser un poeta peruà en llengua castellana. Renovador de la poesia en castellà, Mariátegui el va definir com "el poeta d'una estirpe, d'una raça", i va afirmar que "en Vallejo es troba, per primera vegada en la nostra literatura, sentiment indígena virginalment expressat". Ciro Alegría, el novel·lista, va ser alumne de primària del poeta a la seva entrada a l'escola.

## Obra
### Poesia

* Los heraldos negros (1918).
* Trilce (1922).
* España, aparta de mí este cáliz (1939, publicat després de la seva mort).
* Poemas humanos (1923-1938, publicat després de la seva mort).

### Narrativa

* Escalas melografiadas (Lima, 1923, contes).
* Fabla salvaje (Lima, 1923, novel·la).
* Hacia el reino de los Sciris (acabat el 1928 i publicat després de la seva mort, nouvelle).
* El Tungsteno (Madrid, 1931, novel·la)
* Paco Yunque (escrit el 1931 però publicat el 1951, conte).
* El niño del carrizo (no acabat).
* Viaje alrededor del porvenir (no acabat).
* Los dos soras (no acabat).
* El vencedor (no acabat).
* César Vallejo. Novelas y cuentos completos (Lima, 1967, edició de l'obra narrativa completa).

## Referències

* ↑ 7 ensayos de interpretación de la realidad peruana, XIV. CÉSAR VALLEJO.
* ↑ Mucha suerte con harto palo, dins El César Vallejo que yo conocí (publicat originalment a la revista Cuadernos Americanos nº 6, Mèxic, desembre de 1944).

## Vegeu també

* Espadaña (revista)
* Literatura llatinoamericana

## Bibliografia

* Alegría, Ciro; Varona, Dora. Mucha suerte con harto palo (en castellà). Buenos Aires: Losada, 1976 [Consulta: 24 agost 2009]. Arxivat 2008-10-12 a Wayback Machine.
* Mariátegui, José Carlos. 7 ensayos de inerpretación de la realidad peruana (en castellà). Lima: Empresa Editora Amauta, 1984 (Biblioteca "Amauta") [Consulta: 24 agost 2009]. Arxivat 2009-04-09 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Vallejo, César. «César Vallejo. Obra poética completa» (en castellà). Scribd.