OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Megarcys subtruncata

Megarcys subtruncata és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels perlòdids.

## Hàbitat

En el seu estadi immadur és aquàtic i viu a l'aigua dolça, mentre que com a adult és terrestre i volador.

## Distribució geogràfica

Es troba a Nord-amèrica: el Canadà (la Colúmbia Britànica i Alberta) i els Estats Units (Idaho, Montana, Oregon i Washington), incloent-hi les muntanyes Rocoses, la Serralada de les Cascades i les muntanyes de la Costa.

## Referències

* ↑ Klapálek, 1912. Coll. Zool. Selys. 4(1):10.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Hanson, 1942. Am. Midl. Nat. 28(2):400.
* 1 2 3 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ Stoneflies of Idaho (anglès)
* ↑ Stoneflies of Boundary County, Idaho (anglès)
* ↑ Stoneflies of Custer County, Idaho (anglès)
* ↑ Stoneflies of Lemhi County, Idaho (anglès)
* ↑ Stoneflies of Bonner County, Idaho (anglès)
* ↑ Gaufin, A.R., E.R. Ricker, M. Miner, P. Milam i R.A. Hays, 1972. The stoneflies (Plecoptera) of Montana. Transactions of the American Entomological Society 98(1):1-161.
* ↑ Stoneflies of Gallatin County, Montana (anglès)
* ↑ Stoneflies of Montana (anglès)
* ↑ Montana Field Guides (anglès)
* ↑ Summary of Information on Aquatic Biota and Their Habitats in the Willamette Basin, Oregon, through 1995 (anglès)
* ↑ Stoneflies of Pierce County, Washington (anglès)
* ↑ Kondratieff, B.C. i R.A. Lechleitner, 2002. Stoneflies (Plecoptera) of Mount Rainier National Park, Washington. Western North American Naturalist, 62: 385-404.
* ↑ Stoneflies of Washington (anglès)
* ↑ Global Species (anglès)
* ↑ NatureServe (anglès)
* ↑ Flyfishing Entomology - North American Stoneflies (anglès)
* ↑ Perlodidae Species Listing (anglès)
* ↑ Stoneflies of the United States (anglès)

## Bibliografia

* Newell, R.L., R.W. Baumann i J.A. Stanford, 2006. Pàgs. 173-186 a F.R. Hauer, J.A. Stanford i R.L. Newell, 2006. International Advances in the Ecology, Zoogeography, and Systematics of Mayflies and Stoneflies. University of California Press, Ecology series, vol. 128. 311 pp.
* Stark, B.P. i R.W. Baumann, 2005. A micropterous, crenon-dwelling population of Megarcys subtruncata (Hanson) (Plecoptera: Perlodidae). Western North American Naturalist 65(1): 131-132.
* Ricker, 1952. Ind.Univ.Pub.Sci.Ser. 18:75.
* Illies, 1966. Das Tierreich 82:371.
* Zwick, P., 1973. Das Tierreich 94:234.

## Enllaços externs

* Discover Life (anglès)
* Troutnut.com (anglès)
# Megapogon crucifer

Megapogon crucifer és una espècie d'esponja calcària, marina i amb espícules formades per carbonat de calci. L'esponja pertany al gènere Megapogon i a la família Achramorphidae. El nom científic de l'espècie va ser publicat per primera vegada el 1883 per Poléjaeff.

## Referències

* ↑ Van Soest, R.W.M.; Boury-Esnault, N.; Hooper, J.N.A.; Rützler, K.; de Voogd, N.J.; Alvarez, B.; Hajdu, E.; Pisera, A.B.; Manconi, R.; Schönberg, C.; Klautau, M.; Kelly, M.; Vacelet, J.; Dohrmann, M.; Díaz, M.-C.; Cárdenas, P.; Carballo, J.L.; Ríos, P.; Downey, R.; Morrow, C.C. (2021). World Porifera Database. Megapogon crucifer (Poléjaeff, 1883). Accessed through: World Register of Marine Species at: http://marinespecies.org/aphia.php?p=taxdetails&id=164196 on 2021-03-10
# Megapogon villosus

Megapogon villosus és una espècie d'esponja calcària, marina i amb espícules formades per carbonat de calci. L'esponja pertany al gènere Megapogon i a la família Achramorphidae. El nom científic de l'espècie va ser publicat per primera vegada el 1908 per Charles Frewen Jenkin.

## Referències

* ↑ Van Soest, R.W.M.; Boury-Esnault, N.; Hooper, J.N.A.; Rützler, K.; de Voogd, N.J.; Alvarez, B.; Hajdu, E.; Pisera, A.B.; Manconi, R.; Schönberg, C.; Klautau, M.; Kelly, M.; Vacelet, J.; Dohrmann, M.; Díaz, M.-C.; Cárdenas, P.; Carballo, J.L.; Ríos, P.; Downey, R.; Morrow, C.C. (2021). World Porifera Database. Megapogon villosus Jenkin, 1908. Accessed through: World Register of Marine Species at: http://marinespecies.org/aphia.php?p=taxdetails&id=164199 on 2021-03-10
# Megapogon

Megapogon és un gènere d'esponja calcària de la familia Achramorphidae. Aquest gènere va ser descrit per primera vegada per Charles Frewen Jenkin el 1908.

## Taxonomia

El gènere inclou diverses espècies,
* Megapogon crispatus (Jenkin, 1908)
* Megapogon crucifer (Poléjaeff, 1883)
* Megapogon pollicaris (Jenkin, 1908)
* Megapogon raripilus (Jenkin, 1908)
* Megapogon schiaparellii (Alvizu, Xavier & Rapp, 2019)
* Megapogon villosus (Jenkin, 1908)

## Referències

* ↑ Van Soest, R.W.M.; Boury-Esnault, N.; Hooper, J.N.A.; Rützler, K.; de Voogd, N.J.; Alvarez, B.; Hajdu, E.; Pisera, A.B.; Manconi, R.; Schönberg, C.; Klautau, M.; Kelly, M.; Vacelet, J.; Dohrmann, M.; Díaz, M.-C.; Cárdenas, P.; Carballo, J.L.; Ríos, P.; Downey, R.; Morrow, C.C. (2021). World Porifera Database. Megapogon Jenkin, 1908. Accessed through: World Register of Marine Species at: http://marinespecies.org/aphia.php?p=taxdetails&id=164194 on 2021-03-10
# Megapogon raripilus

Megapogon raripilus és una espècie d'esponja calcària, marina i amb espícules formades per carbonat de calci. L'esponja pertany al gènere Megapogon i a la família Achramorphidae. El nom científic de l'espècie va ser publicat per primera vegada el 1908 per Charles Frewen Jenkin.

## Referències

* ↑ Van Soest, R.W.M.; Boury-Esnault, N.; Hooper, J.N.A.; Rützler, K.; de Voogd, N.J.; Alvarez, B.; Hajdu, E.; Pisera, A.B.; Manconi, R.; Schönberg, C.; Klautau, M.; Kelly, M.; Vacelet, J.; Dohrmann, M.; Díaz, M.-C.; Cárdenas, P.; Carballo, J.L.; Ríos, P.; Downey, R.; Morrow, C.C. (2021). World Porifera Database. Megapogon raripilus Jenkin, 1908. Accessed through: World Register of Marine Species at: http://marinespecies.org/aphia.php?p=taxdetails&id=164198 on 2021-03-10
# Mercè Salas Pujol

Mercè Salas Pujol (Reus, 1893 - Saragossa, 1919) va ser una soprano catalana.
El seu pare, Bonaventura Salas, era mestre, i aviat va veure les aficions musicals de la noia. Amb sis anys estudiava solfeig, i als set començava a treballar amb el violí i el piano. L'any 1904, amb 11 anys, va actuar al Teatre Fortuny com a cantant, en un entreacte, Abans havia participat en el cor de la parròquia de Sant Francesc on havien observat les seves capacitats pel cant. Va interpretar al Centre de Lectura i al mateix Teatre Fortuny l'any 1906 fragments de la sarsuela Marina d'Emilio Arrieta, Sonámbula de Mazzo i de l'òpera Lucia di Lammermoor de Donizetti amb gran entusiasme per part del públic. Repetí les seves intervencions a Tarragona, amb aquestes i altres cançons, amb èxit de públic, i on el governador civil va organitzar-li una festa al seu estatge oficial. El mateix 1906 va actuar al "Círculo Español" de Barcelona i la premsa barcelonina va parlar de la seva habilitat com a tiple. Va tenir de professor el senyor Santos Sarabia, que havia estat mestre al Conservatori de Milà. Va actuar el 1913 i el 1914 al Teatre Principal de València i al Teatre Novetats de Barcelona, on interpretà el paper de Rosina a el Barber de Sevilla, l'òpera de Rossini, amb un gran èxit. Va captivar el públic amb les seves facultats artístiques en escena i sobretot amb les seves extraordinàries capacitats vocals. Va fer una gira per Madrid, Bilbao i València, i en aquesta última ciutat va cantar El Barber de Sevilla amb el baríton Titta Ruffo, considerat el més gran de la seva generació. Va recórrer tot l'estat amb òperes i sarsueles, i va rebutjar, el 1917, contractes a Sud Amèrica perquè tenia por als atacs dels submarins en els viatges per mar, ja que s'estava en plena Gran Guerra. El 1917 va actuar a Reus amb un èxit clamorós. El 1918 va morir el seu pare a Pamplona, que acompanyava els seus cants amb la flauta. Va seguir de gira per Europa, fins que va morir a Saragossa el 1919 als 26 anys a causa d'una febre tifoide.

## Referències

* ↑ Olesti Trilles, Josep. Diccionari biogràfic de reusencs. Reus: l'Ajuntament, 1992, p. 585-586.
# Michel Remue

Michel Remue (Dikkelvenne, Gavere, 25 d'octubre de 1919 - 2 de març de 1983) va ser un ciclista belga que fou professional entre 1938 i 1952. Durant aquests anys aconseguí 19 victòries. El millors resultats foren la victòria al Circuit de les Ardenes flamenques i un tercer lloc a la Gant-Wevelgem.

## Palmarès

* 1944
** 1r a Aaigem
** 1r a Gavere
* 1945
** 1r a Eksaarde
* 1946
** 1r la Ronde van Oost-Vlaanderen
** 1r la Ronde van West-Vlaanderen
** Vencedor d'una etapa al Tour de l'Oest
* 1947
** 1r al Gran Premi de la vila de Zottegem
** 1r al Circuit de les Ardenes flamenques
** 1r a Eke
** 1r a Sint-Lievens-Houtem
** 1r a Aaigem
** 1r a Huise
** 1r a Schellebelle
** 1r al Stadsprijs Geraardsbergen
** 1r a Zingem
* 1948
** 1r a Asper
** 1r a Deinze
** 1r a Gistel
* 1949
** 1r a l'Omloop Mandel-Leie-Schelde
** 1r a Sint-Andries
* 1950
** 1r a Steenhuize-Wijnhuize

## Enllaços externs

* Palmarès a cyclingarchives.com
* Palmarès a cyclebase.nl
* Palmarès a museociclismo.it
# Metro de Granada

Mapa Metro de Granada :
El metro de Granada, oficialment Metropolitano de Granada, és un sistema ferroviari metropolità soterrat i en superfície que dona servei a la ciutat de Granada i a la seva àrea metropolitana. Aquest metro lleuger és gestionat per Ferrocarriles de la Junta de Andalucía i actualment compta amb una línia que creua de nord a sud unint els municipis d'Albolote, Maracena, Granada i Armilla.
# Microcerculus

Microcerculus és un gènere d'ocells de la família dels troglodítids (Troglodytidae) que viu en diferents hàbitats de la zona Neotropical.

## Taxonomia

Segons la Classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 11.1, 2021) aquest gènere està format per 4 espècies:
* Microcerculus philomela - cargolet xiulador septentrional.
* Microcerculus marginatus - cargolet xiulador meridional.
* Microcerculus ustulatus - cargolet flautista.
* Microcerculus bambla - cargolet de doble ratlla.

## Referències

* ↑ «Troglodytididae». H&M4 Checklist family by family - The Trust for Avian Systematics. [Consulta: 17 setembre 2023].
* ↑ National Museum of Natural History. «Wrens». Encyclopedia of Life. [Consulta: 17 setembre 2023].
* ↑ Rentschlar, Kate «Nightingale Wren (Microcerculus philomela), version 1.0» (en anglès). Birds of the World, 2020. DOI: 10.2173/bow.nigwre1.01species_shared.bow.project_name. ISSN: 2771-3105.
* ↑ Kroodsma, Donald E.; Brewer, David «Scaly-breasted Wren (Microcerculus marginatus), version 1.0» (en anglès). Birds of the World, 2020. DOI: 10.2173/bow.scbwre1.01species_shared.bow.project_name. ISSN: 2771-3105.
* ↑ Kroodsma, Donald E.; Brewer, David «Flutist Wren (Microcerculus ustulatus), version 1.0» (en anglès). Birds of the World, 2020. DOI: 10.2173/bow.fluwre1.01species_shared.bow.project_name. ISSN: 2771-3105.
* ↑ Kroodsma, Donald E.; Brewer, David «Wing-banded Wren (Microcerculus bambla), version 1.0» (en anglès). Birds of the World, 2020. DOI: 10.2173/bow.wibwre1.01species_shared.bow.project_name. ISSN: 2771-3105.
# Mike Verstraeten

Mike Verstraeten (12 d'agost de 1967) és un exfutbolista belga.

## Selecció de Bèlgica

Va formar part de l'equip belga a la Copa del Món de 1998.

## Referències

* ↑ Mike Verstraeten a National-Football-Teams.com (anglès)
# Mike Tebulo

Mike Tebulo (Zomba, 5 de juny de 1985) és un ex atleta de Malawi especialista en proves de resistència.
Va competir en els Jocs Olímpics d'Estiu de 2012, on fou el banderer de Malawi. Participà en la prova de marató, on finalitzà 44è amb un temps de 2:19:11.

## Referències

* ↑ IAAF, perfil de Mike Tebulo
* ↑ London 2012 profile Arxivat 2012-07-22 a Wayback Machine.
* ↑ Staff «London 2012 Opening Ceremony - Flag Bearers». Olympics [Consulta: 10 agost 2012].
# Matriu activa

El sistema de matriu activa és una tecnologia per al control de píxels usada en certs tipus de pantalles. Aquesta tècnica s'associa principalment amb la tecnologia LCD (AMLCD) i OLED (AMOLED).
Aquesta tècnica s'integra molt bé en els dos tipus de pantalles telèfons mòbils, pantalles planes d'ordinadors i televisors.

## Vegeu també

* Matriu passiva
# Pieter van der Aa

Pieter van der Aa (Leiden, 1659 - Leiden, agost de 1733), fou un editor i geògraf holandès.
Va publicar l'extensa naauwkeurige versameling der gedenk-waardigste zee en landreysen na Oost en West-Indiën (Recull dels viatges més memorables en les Índies Orientals i Occidentals), que consta de 28 volums, i d'un atles amb 200 mapes.
Apareix també com a editor de l'obra titulada Les delices de l'Espagne et du Portugal , que posseeix dades de gran interès sobre la vida i els costums espanyoles i portugueses, així com descripcions de monuments i obres artístiques, publicada en neerlandès, i a la ciutat de Leiden a 1707. Aquest mateix any va aparèixer l'edició francesa d'aquesta obra, que tornaria a editar, també en francès, el 1715 i el 1741, però en totes les versions en francès, apareix com a autor Juan Álvarez de Colmenar, potser el pseudònim del veritable autor, potser d'origen francès. Aquesta obra està il·lustrada amb "figures en talla dolça dibuixades en els mateixos llocs per Juan Álvarez de Colmenar".

## Referències

* ↑ (neerlandès) Pieter van der Aa, naauwkeurige versameling der gedenk-waardigste zee en landreysen na Oost en West-Indiën
# Cal Solé (Argençola)

Cal Solé és una masia gòtica d'Argençola (Anoia) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Estructura típica dels masos: habitacions a dalt i cuina i magatzems a baix. S'hi entra per la porta del mur que envolta el pati d'accés a la casa. És a l'interior de la casa, on es conserven les arcades del segle xv.

## Història

Hi ha viscut 20 generacions de la mateixa família que hi viu ara. Actualment hi viuen 4 persones. És un nucli de la població esparsa de Clariana, centrat per l'església de Santa Maria de Clariana.

## Referències

* 1 2 «Cal Solé». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 9 gener 2019].
# Barbus leptopogon

Barbus leptopogon és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 26 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Algèria.

## Referències

* ↑ Cuvier G. 1816. Le Règne Animal distribué d'après son organisation pour servir de base à l'histoire naturelle des animaux et d'introduction à l'anatomie comparée. Les reptiles, les poissons, les mollusques et les annélides. Edition 1. Règne Animal (ed. 1) v. 2. i-xviii + 1-532.
* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Kottelat, M., 1984. Catalogue des types du Musée d'Histoire Naturelle de Neuchâtel. I. Pisces. Bull. Soc. Neuchâtel. Sci. Nat. 107:143-153.

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Lévêque, C.; Daget, J. «Cyprinidae». A: Daget, J.; Gosse, J.-P.; Thys van den Audenaerde, D. F. E.. Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA) (en anglès). Volum 1. Institut de Recerca per al Desenvolupament (Orstom) i Museu Reial de l'Àfrica Central (MRAC), 1984, p. 217–342.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Drover

Un drover a Austràlia és una persona, normalment un ramader amb experiència, que aplega i transporta el bestiar a través de llargues distàncies. Els motius del droving inclouen, entre d'altres: traslladar els animals a la finca d'un nou propietari, portar els animals al mercat, o moure els animals durant una època de sequera, a la recerca d'aigua i menjar. Transportar un ramat petit i calmat és relativament fàcil però, moure diversos centenars de caps de bestiar durant desenes de quilòmetres és una cosa completament diferent.

## Declivi

La gradual introducció del ferrocarril des de la dècada del 1860 va fer que algunes de les tasques dels drovers no fossin necessàries. Això no obstant, quan realment aquesta figura va entrar en declivi va ser a partir dels anys 1960 quan el transport del bestiar per carretera va esdevenir una obligació. Veure els llargs trens de carretera carregats amb animals és, actualment, bastant habitual a les zones rurals d'Austràlia. Malgrat tot, actualment, durant les estacions més àrides, encara es transporta el bestiar d'un costat a un altre a la recerca de noves pastures i les habilitats dels drovers segueixen sent requerides. El drover modern però, aprofita els transports i equips moderns com els vehicles tot terreny que faciliten la seva feina.
# Claustre de l'antic Convent del Carme

El Claustre de l'antic Convent del Carme d'Olot (la Garrotxa) és una obra del 1603, de dos pisos i planta quadrada irregular. Segueix l'ordre clàssic dels capitells i frisos. Les galeries cobertes amb volta de quatre arestes. Un exemple d'arquitectura renaixentista. Actualment forma part de l'Escola d'Art d'Olot.

## Descripció

El claustre consta de quatre galeries de dues plantes cada una. Les de la planta baixa, fetes de pedra i cobertes amb volta d'aresta, són formades per arcs de mig punt sobre columnes toscanes de fust llis amb els capitells dòrics. Són rematades per un fris de mètopes i tríglifs que envolta tot el pati. De les galeries altes, en canvi, només la del costat oest és de pedra i sembla respondre a l'obra de Cisterna. Els seus arcs i columnes llises amb capitells jònics són d'una gran finesa. La resta de galeries altes, segurament posteriors, són fetes de maçoneria. Els arcs són més toscos i sense motllures, i les columnes de fust prismàtic. De l'antic jardí central no se'n conserven dades; actualment és enllosat.

## Història

El convent del Carme d'Olot fou fundat l'any 1565 per frares de l'orde del Carmel, procedents de Girona, en un període d'expansió de la vila d'Olot. L'església, iniciada entre 1569 i 1572, en estil gòtic, fou restaurada posteriorment en època barroca, i ampliada amb la capella del Crist, paral·lela a la nau principal. L'element més important de l'antic convent és el claustre, bastit a finals del segle xvi o principis del XVII pel mestre de cases Llàtzer Cisterna, i es considera un dels monuments més importants del renaixement català.

## Referències

* ↑ «Claustres del Carme». Inventari de patrimoni de La Garrotxa. Arxivat de l'original el 3 de setembre 2014. [Consulta: 1r setembre 2014].
* ↑ «Claustre de l'antic Convent del Carme». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. [Consulta: 1r setembre 2014].
# Maurits Coppieters

Maurits Coppieters (Sint-Niklaas, 14 de maig de 1920 - Deinze, 11 de novembre de 2005) va ser un polític flamenc. Va estudiar història i més tard es va convertir en doctor en dret i va obtenir un Màster en estudis d’Europa de l’Est a la Universitat Estatal de Gant.
Va ser una de les persones que van restablir el Vlaamse Volksbeweging («Moviment Popular Flamenc»), i va ser-ne el president des de a 1957-1963.
La carrera política de Coppieters va començar quan es va convertir en membre dels partit flamenc Volksunie (VU), que es va formar el 1954. Coppieters va ser regidor entre 1964 i 1983. També va ser elegit membre del Parlament belga (1965-1971) i del Senat (1971-1979).
Al mateix temps, Coppieters es va convertir en president de la recentment creada ‘Cultuurraad voor de Nederlandstalige Cultuurgemeenschap’ (Consell Cultural de la Comunitat de parla Neerlandesat), precursora del Parlament Flamenc.
El 1979, Coppieters va ser elegit eurodiputat durant les primeres eleccions directes al Parlament Europeu.
Com a regionalista, va passar a formar part del Group for Technical Coordination and Defence of Independent Groupings and Members in the European Parliament (TCDI). Entre altres coses, va adquiri notorietat quan va defensar el causa del poble cors.
Coppieters també va tenir un paper pioner en la formació de l'Aliança Lliure Europea, de la qual esdevingué President Honorari. Hi va continuar jugant un paper fins i tot després d'acomiadar-de a la política activa el 1981. El 1996, Coppieters va unir forces amb el president de la Parlament flamenc, Norbert De Batselier, per promoure ‘Het Sienjaal’, un projecte amb un visió per aconseguir una reactivació política més enllà de les fronteres del partit Volksunie.

## Referències

* ↑ de Dedeurwaerder, Joris. «Coppieters, Muarits» (en neerlandès). Encyclopedie van de Vlaamse Beweging. Arxivat de l'original el 2022-07-24. [Consulta: 24 juliol 2022].
* ↑ de Wever, Bart. «Vlaamse Volksbeweging (VVB)» (en neerlandès). Encyclopedie van de Vlaamse Beweging. Arxivat de l'original el 2022-12-14. [Consulta: 24 juliol 2022].
# Mauring

Mauring (o Moringus) (?-824) va ser un noble Franc.

## Orígens Familiars

Fill gran de Suppó I

## Fets Destacables

Quan el seu pare es va convertir en Duc de Spoleto l'any 822, va rebre el Comtat de Brescia. Dos anys més tard (824), va morir Suppó i Adelard el va succeir com a Duc de Spoleto, però va morir als pocs mesos i Mauring es va convertir en el seu successor. Segons els Annals d'Einhart, Mauring va morir als pocs dies d'haver-se convertir en Duc de Spoleto sense deixar descendents i el Ducat va passar a mans del seu germà petit Adelchis.
# Montau

El Montau és una muntanya de 657 metres situada al massís del Garraf, entre els municipis d'Olesa de Bonesvalls (Alt Penedès) i de Begues (Baix Llobregat).
Al cim podem trobar-hi un vèrtex geodèsic (referència 282128001).
Aquest cim està inclòs al llistat dels 100 cims de la FEEC.

## Referències

* ↑ Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya
* ↑ «Repte 100 cims». Federació d'Entitats Excursionistes de Catalunya. Arxivat de l'original el 28 de març 2019. [Consulta: 3 febrer 2018].
# Minuci Bàsil

Els Minuci Bàsil (en llatí: Minucius Basĭlus) foren una família romana del segle i aC d'origen plebeu que formava una branca de la gens Minúcia. Portaven el cognom de Bàsil, que sembla que podria tenir un origen celta.
Els personatges coneguts són:
* Luci Minuci Bàsil, polític i magistrat que va servir sota Sul·la (86 aC) com a tribú militar en la seva campanya contra el general Arquelau. Sembla que també hauria estat l'oncle de Marc Satri, a qui hauria adoptat.
* Un cert Minuci Bàsil que, segons Ciceró, tenia la tomba a la via Àpia, en un lloc on eren freqüents els robatoris.
* Luci Minuci Bàsil, nascut Marc Satri i adoptat pel seu oncle, fou pretor el 45 aC i, l'any següent, participà en l'assassinat de Juli Cèsar.
* Marc Minuci Bàsil, membre del jurat en el judici d'Opiànic el 74 aC.
* Minuci Bàsil, membre del partit de Marc Antoni cap al 41 aC, que Ciceró ataca en la segona filípica

## Referències

* ↑ Smith, Willam (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Londres: Walton and Maberly, 1841, p. 470.
* 1 2 «Minucius 37». A: Realencyclopädie der classischen Altertumswissenschaft.
* 1 2 Ciceró, De officiis, III 18.
* ↑ Ciceró, Epistulae ad Atticum, VII 9.
* ↑ «Minucius 36». A: Realencyclopädie der classischen Altertumswissenschaft.
* ↑ «Minucius 38». A: Realencyclopädie der classischen Altertumswissenschaft.
* ↑ Ciceró, Pro Cluentio, 38.
* ↑ «Minucius 39». A: Realencyclopädie der classischen Altertumswissenschaft.
* ↑ Ciceró, Filípiques, II 41.
# Miner riberenc de páramo

El miner riberenc de páramo (Cinclodes excelsior) és una espècie d'ocell de la família dels furnàrids (Furnariidae) que habita zones obertes de páramo als Andes centrals de Colòmbia i cap al nord fins Tolima, a l'Equador.

## Referències

* ↑ «Miner riberenc de páramo». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. REV. 8-01-2021, (català)
# Miner riberenc de Taczanowski

El miner riberenc de Taczanowski (Cinclodes taczanowskii) és una espècie d'ocell de la família dels furnàrids (Furnariidae) que habita a les costes rocoses del centre i sud del Perú, incloent petites illes properes a la costa.

## Referències

* ↑ «Miner riberenc de Taczanowski». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. REV. 8-01-2021, (català)
# Miner riberenc cuallarg

El miner riberenc cuallarg (Cinclodes pabsti) és una espècie d'ocell de la família dels furnàrids (Furnariidae) que habita sabanes amb roques del centre de l'Argentina.