OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Pleasant Hills

«Pleasant Hills» té aquests significats:
* Pleasant Hills (Maryland)
* Pleasant Hills (Pennsilvània)
# Eleutheronema tridactylum

Eleutheronema tridactylum és una espècie de peix pertanyent a la família dels polinèmids.

## Descripció

* Pot arribar a fer 25 cm de llargària màxima.
* 9 espines i 13-14 radis tous a l'aleta dorsal i 3 espines i 14-15 radis tous a l'anal.
* 3 filaments pectorals.
* Aletes de color marró.

## Hàbitat

És un peix d'aigua marina i salabrosa, pelàgic-nerític i de clima tropical (14°N-8°S, 97°E-130°E).

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic occidental: Tailàndia, Malàisia i l'oest d'Indonèsia.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Bleeker P., 1862. Sixième memoire sur la faune ichthyologique de l'île de Batjan. Versl. Akad. Amsterdam v. 14. 99-112.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Bleeker, P., 1849. Bijdrage tot de kennis der Percoïden van den Malayo-Molukschen Archipel, met beschrijving van 22 nieuwe soorten. Verhandelingen van het Bataviaasch Genootschap van Kunsten en Wettenschappen v. 22: 1-64.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Motomura, H., 2004. Threadfins of the world (Family Polynemidae). An annotated and illustrated catalogue of polynemid species known to date. FAO Species Catalogue for Fishery Purposes. Núm. 3. Roma, FAO, 117 p.
* ↑ Motomura, H., Y. Iwatsuki, S. Kimura i T. Yoshino, 2002. Revision of the Indo-West Pacific polynemid fish genus Eleutheronema (Teleostei: Perciformes). Ichthyol. Res. 49(1):47-61.
* ↑ Motomura, H., 2004. Threadfins of the world (Family Polynemidae).
* ↑ Monkolprasit, S., S. Sontirat, S. Vimollohakarn i T. Songsirikul, 1997. Checklist of Fishes in Thailand. Office of Environmental Policy and Planning, Bangkok, Tailàndia. 353 p.
* ↑ Department of Fisheries Malaysia, 2009. Valid local name of Malaysian marine fishes. Department of Fisheries Malaysia. Ministry of Agriculture and Agro-based Industry. 180 p.
* ↑ Schuster, W.H. i R. Djajadiredja, 1952. Local common names of Indonesian fishes. W.V. Hoeve, Bandung, Indonèsia. 276 p.
* ↑ Kottelat, M. i A.J. Whitten, 1996. Freshwater fishes of Western Indonesia and Sulawesi: additions and corrections. Periplus Editions, Hong Kong. 8 p.
* ↑ Feltes, R.M., 2001. Polynemidae. Threadfins. P. 3090-3116. A: K.E. Carpenter i V.H. Niem (eds.). FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the Western Central Pacific. Vol. 5. Bony fishes part 3 (Menidae to Pomacentridae). FAO, Roma.
* ↑ Randall, J.E. i K.K.P. Lim (eds.), 2000. A checklist of the fishes of the South China Sea. Raffles Bull. Zool. Suppl. (8):569-667.

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Motomura, H., 2004. Family Polynemidae (Rafinesque, 1815) threadfins. Calif. Acad. Sci. Annotated Checklists of Fishes (32):18.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* AQUATAB
# Badia Vahsel

La badia Vahsel és una badia d'uns 10 km. d'ample a la part occidental del Luitpold Coast, Antàrtida.
Aquesta badia rep el flux de la glacera Schweitzer i la glacera Lerchenfeld. Fou descoberta per l'expedició Alemanya de l'Antàrtida de 1911–1912, liderada per Wilhelm Filchner.Filchner l'anomenà així pel capità Richard Vahsel del vaixell expedicionari Deutschland, qui morí durant el curs de l'expedició. Filchner més tard rebatejaria la badia com Herzog Ernst Bucht després que grans porcions del gel circumdant es trenquessin formant una badia molt més gran, però els exploradors posteriors mantingueren el nom original.

## Referències

* ↑ «Vahsel Bay, Antarctica». geographic.org. [Consulta: 4 agost 2024].
* ↑ Hodgson, Dominic A.; Hogan, Kelly; Smith, James M.; Smith, James A.; Hillenbrand, Claus-Dieter «Deglaciation and future stability of the Coats Land ice margin, Antarctica» (en anglès). The Cryosphere, 12, 7, 20-07-2018, pàg. 2383–2399. DOI: 10.5194/tc-12-2383-2018. ISSN: 1994-0416.
* ↑ Filchner, Wilhelm; Przybyllok, Erich «The German Antarctic Expedition». Bulletin of the American Geographical Society, 45, 6, 1913, pàg. 423–430. DOI: 10.2307/200593. ISSN: 0190-5929.
* ↑ Lüdecke, Cornelia. Germans in the Antarctic (en anglès). Springer Nature, 2021-02-08, p. 80. ISBN 978-3-030-40924-1.
# Vicente Verdú Maciá

Vicente Verdú Maciá (Elx, 23 d'octubre de 1942 - Madrid, 21 d'agost de 2018) fou un escriptor i periodista en llengua castellana valencià.

## Biografia

Doctor en Ciències Socials per la Universitat de París, va exercir els càrrecs de Cap d'Opinió i Cap de Cultura en el diari El País, on regularment escrivia una columna. Anteriorment, va escriure en Cuadernos para el Diálogo.
Al llarg de la seva carrera, va ser guardonat amb diversos premis. En 1996 va ser premiat amb el Premi César González-Ruano de periodisme. Posteriorment rebria el Premio Nacional de Periodismo pel seu article La vista sorda, publicat en El País el 30 d'octubre de 1997, el Premi Espasa d'assaig en 1998 i el Premi Anagrama d'Assaig en 1996.
Era membre de la Fundació Nieman per al Periodisme (Nieman Foundation for Journalism), de la Universitat Harvard.

## Obres publicades

* Si usted no hace regalos le asesinarán (1971)
* Noviazgo y matrimonio en la burguesía española (1974)
* Las solteronas (1978)
* El fútbol: mitos, ritos y símbolos (1981)
* Sentimientos de la vida cotidiana (1984)
* Domicilios (1987)
* Días sin fumar (1988), finalista del Premio Anagrama de Ensayo
* Héroes y vecinos (1989)
* Poleo menta (1990)
* El éxito y el fracaso, Madrid, Temas de Hoy, (1991)
* Nuevos amores, nuevas familias (1992)
* El Planeta Americano (1997), guanyador del 24è Premi Anagrama d'Assaig.
* Emociones (1997)
* China Superstar, Madrid, Aguilar, (1998)
* Señoras y Señores: Impresiones desde los 50 (1998) (XV Premi Espasa d'Assaig)
* Cuentos de matrimonios (2000)
* Guillermo Vázquez Consuegra: obras y proyectos, 1996-2001 (coautor amb Javier García-Solera), (2001)
* Últimas páginas, Murcia, Fundación Mastia, (2003)
* El estilo del mundo: la vida en el capitalismo de ficción (2003)
* Alberto Schommer, el poeta de la visión (2003)
* Días sin fumar, Barcelona, Anagrama, (2004)
* Noviazgo y matrimonio en la sociedad española: 1974-2004 (2004)
* La construcción del universo: La Dama del Manzanares, de Manolo Valdés, Madrid, TF, (2005)
* Yo y tú, objetos de lujo (2005)
* La ciudad inquieta: el urbanismo contemporáneo entre la realidad y el deseo (2005)
* No ficción (2008)
* Passé composé (2008)
* El capitalismo funeral (2009)
* La ausencia: el sentir melancólico en un mundo de perdidas, Madrid, La Esfera de los Libros, (2011)
* La hoguera del capital: Abismo y utopía a la vuelta de la esquina (2012)
* "Apocalipsis Now" - Ediciones Península, noviembre de 2012

## Referències

* ↑ Cruz, Juan «Mor Vicente Verdú, poeta, periodista, pintor, un renaixentista modern». El País, 21-08-2018 [Consulta: 21 agost 2018].

## Enllaços externs

* Biografia a la Memòria digital d'Elx
* Vicente Verdú a escritores.org
# Miquel Sànchez Múrcia

Miquel Sànchez Múrcia (1955), més conegut senzillament com a Miquel Sánchez, és un muntanyenc, alpinista i guarda de refugi de muntanya català.
Miquel Sánchez és un muntanyenc i alpinista i un dels guardes més veterans del Pirineu. Des del 1982 és el guarda refugi Refugi Joan Ventosa i Calvell, al Parc Nacional d'Aigüestortes i Estany de Sant Maurici, situat en mig de la ruta de la popular travessa d'alta muntanya Carros de Foc. Com a alpinista, va formar part de les primeres expedicions catalanes a l'Everest. Durant les dues primeres dècades del segle XXI, amb la també guarda del Refugi de Ventosa i Calvell, Belén Ortiz, rep cada setmana de la temporada alta centenars d'excursionistes, una quantitat ben diferent de la dels començaments, durant la dècada dels vuitanta, quan vivia aïllat i amb prou feines hi pujava ningú, i això li donava via lliure per sortir cada dia a obrir vies d'escalada en parets verges i, a l'hivern, esquiar per racons desconeguts per a la majoria.

## Referències

* ↑ Bosch Capdevila, Rosa M. El guardià de l'estany Negre: Miquel Sánchez, 40 anys al refugi Ventosa i Calvell. Cossetània Edicions, 2022. ISBN 9788413561769 [Consulta: 5 juliol 2022].
* ↑ Farrero, Quim «Miquel Sánchez Murcia. Montañero y guarda del refugio Ventosa i Calvell». Kiss The Mountain [Consulta: 5 juliol 2022].
# Plateosàurids

Els plateosàurids constitueixen una família de dinosaures sauropodomorfs que visqueren al període Triàsic superior i al Juràssic inferior.

## Referències

* Yates, Adam M. (2003) Species taxonomy of the sauropodomorph dinosaurs from the Löwenstein Formation (Norian, Late Triassic) of Germany. Palaeontology 46(2):317-337.
* Yates, Adam M. (2007) "The first complete skull of the Triassic dinosaur Melanorosaurus Haughton (Sauropodomorpha: Anchisauria)". In Barrett & Batten (editors), Evolution and Palaeobiology p. 9–55.
Sauropodomorpha :
Regne: Animalia
Filum: Chordata
Classe: Sauropsida
Clade: Avemetatarsalia
Clade: Dinosauria :
Sauropodomorpha :
Sauropoda :
Neosauropoda :
Macronaria :
Titanosauria :
# Pleasant Lake

Pleasant Lake és una població dels Estats Units a l'estat de Minnesota. Segons el cens del 2000 tenia 504 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Pleasant Lake tenia 504 habitants, 174 habitatges, i 137 famílies. La densitat de població era de 246,3 habitants per km².
Dels 174 habitatges en un 47,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 73% hi vivien parelles casades, en un 4% dones solteres, i en un 20,7% no eren unitats familiars. En el 17,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,9 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,3.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 31,9% tenia menys de 18 anys, un 5,4% entre 18 i 24, un 35,3% entre 25 i 44, un 20,8% de 45 a 60 i un 6,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 103 homes.
La renda mediana per habitatge era de 56.346 $ i la renda mediana per família de 63.750 $. Els homes tenien una renda mediana de 44.167 $ mentre que les dones 26.579 $. La renda per capita de la població era de 28.811 $. Cap de les famílies i l'1,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Pleasant Lake». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Pleasant Lake». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 7 agost 2010].
# Ie (fortalesa)

Ie era una fortalesa hitita situada al sud-est del país, propera a la frontera de Kizzuwatna, que el rei Idrimi d'Alalakh va destruir amb total impunitat cap a l'any el 1460 aC.
Idrimi era lleial al rei hurrita de Mitanni en guerra amb els hitites, i tenia un tractat amb el regne de Kizzuwatna pel qual podia entrar en territori hitita i saquejar-lo.

## Referències

* ↑ Bryce, Trevor. El Reino de los hititas. Madrid: Cátedra, 2001, p. 121. ISBN 9788437619187.
Viccionari
# Eleutèries

Les Eleutèries (en grec antic: Ἐλευθερία, llatí: Eleutheria) eren unes festes que se celebraven a Platea en honor de Zeus Eleuteri per commemorar la batalla de Platea, en la qual els grecs es guanyaren la llibertat (Eleutèries significa 'llibertats') derrotant els perses. A més dels actes religiosos de rigor, en aquesta festa es disputaven competicions esportives.
Les Eleutèries foren instituïdes per Aristides d'Atenes per commemorar la victòria dels grecs sobre els perses l'any 479 aC a la batalla de Platea. Tenien una periodicitat de cinc anys, i se celebrava dia 16 del mes de Memacterió. Pel que fa als actes, es feia una representació adaptada de la batalla, amb processons, tocs de trompeta i cerimònies diverses. La processó arribava fins al lloc on eren enterrats els caiguts a la batalla, i allí es feien sacrificis als déus i libacions en honor dels caiguts. A continuació se celebraven uns jocs esportius, que Pausànias encara va veure. Durant la seva celebració la ciutat era considerada sagrada i inviolable. Originalment tenien un caràcter panhel·lènic per commemorar la unitat grega, però aquesta consideració es va esvair amb el pas del temps.
A més de les Eleutèries de Platea, arreu de Grècia se celebraven altres festes amb aquest mateix nom, fossin festivals públics organitzats pel comú de la ciutat o bé festes privades. El motiu comú era celebrar la idea de llibertat; per exemple, unes Eleutèries celebraven la llibertat dels antics esclaus manumesos en l'aniversari de la seva emancipació.

## Notes

* ↑ Segons diu el Diccionari Grec-Català, p. 1329, i les obres de la Fundació Bernat Metge

## Referències

* ↑ «Éleutheria». Dictionnaire des Antiquités Grecques et Romaines de Daremberg et Saglio. Université Jean Jaurès. Toulouse. [Consulta: 10-VII-2020].
# Baguer-Morvan

Baguer-Morvan (en bretó Bagar-Morvan, en gal·ló Bayér-Morvan) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament d'Ile e Vilene. L'any 2006 tenia 1.488 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 1.047 | 1.150 | 1.326 | 1.347 | 1.306 | 1.337 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Joseph Gardan | |
| 2008- | Jean-Paul Erard | |
# Messana

«Messana» té aquests significats:
* Messana, nom romà de la ciutat siciliana de Messina.
* Messana (nàutica), pal d'una embarcació de vela de més de dos pals.
# Postnom

El postnom és un nom personal que està escrit després del cognom o nom de la família. És utilitzat per descriure a la persona d'una manera única en comparació amb el cognom que s'hereta de la família. El postnom s'utilitza en moltes cultures bantu, en Àsia oriental (Japó, Xina, Corea i Vietnam), i Hongria. El seu paper és de vegades comparable al primer nom o segon nom.
En el naixement, o el baptisme, cada persona se li assigna un o més postnoms.
Per exemple, el jugador de bàsquet congolès Dikembe Mutombo es diu en realitat Dikembe Mutombo Mpolondo Mukamba Jean-Jacques Mutombo wa. Els seus postnoms són Mpolondo, Mukamba i Jean-Jacques, mentre que el nom és Mutombo i Mutombo wa és el cognom.
# Polinomis de Tricomi-Carlitz

En matemàtiques, els polinomis de Tricomi-Carlitz o polinomis de (Carlitz-)Karlin-McGregor són uns polinomis estudiats per Tricomi (1951), Carlitz (1958) i Karlin & McGregor(1959), relacionats amb el camí aleatori sobre els enters positius.
Es donen en termes de polinomis de Laguerre per:
    $\displaystyle l_{n}(x)=(-1)^{n}L_{n}^{(x-n)}(x).$
Són casos especials dels polinomis de Chihara-Ismail.

## Referències

* ↑ Tricomi, Francesco G. «A class of non-orthogonal polynomials related to those of Laguerre» (en anglès). Journal d'Analyse Mathématique, 1, 1951, pàg. 209–231. ISSN: 0021-7670.
* ↑ Carlitz, Leonard «On some polynomials of Tricomi» (en anglès). Boll. Un. Mat. Ital. (3), 13, 1958, pàg. 58–64.
* ↑ Karlin, Samuel; McGregor, James «Random walks» (en anglès). Illinois Journal of Mathematics, 3, 1959, pàg. 66–81. ISSN: 0019-2082.
# Independentistes d'Esquerres

* No s'ha de confondre amb Independentistes d'Esquerra, col·lectiu presentat el 22 de febrer de 2020.
Independentistes d'Esquerres és una associació independentista i d'esquerres constituïda el 5 de setembre de 2020.
Inicialment es va presentar el 22 de febrer de 2020 a l'Ateneu Barcelonès com a Independentistes d'Esquerra a partir de membres històrics de l'Esquerra Independentista i durant l'acte de presentació van fer públic un manifest que promovia la unitat estratègica de l'independentisme i on defensava crear una candidatura, amb el suport de partits i entitats, amb l'objectiu de conformar un Bloc Republicà d'Alliberament Nacional. Aquest col·lectiu estava format per membres, i antics membres, de partits com Partit Socialista d'Alliberament Nacional (PSAN), el Front Nacional de Catalunya (FNC), Estat Català (EC) i Esquerra Republicana (ERC).
El 24 d'agost de 2020, es separa una part dels membres de la comissió organitzadora de l'assemblea constituent del col·lectiu presentat inicialment que anuncien la creació de l'associació Independentistes d'Esquerres mentre que la part restant comunica la seua dissolució.
L'organització es va constituir formalment pels membres que seguiren endavant amb l'assemblea constituent que es va dur a terme entre el 5 i el 8 de setembre. Durant aquesta assemblea es va presentar una única candidatura formada per Josep Andreu i Domingo, Josep Guia i Marín, Irene Negre i Estorach i Àngels Cabassés i Piqué, candidatura que dona suport a la "estratègia rupturista" encapçalada per Carles Puigdemont.

## Referències

* ↑ «Josep Andreu i Josep Guia, al capdavant d'Independentistes d'Esquerres». El Nacional. [Consulta: 5 setembre 2020].
* ↑ «Independentistes d'Esquerra es presenta per aconseguir la "unitat estratègica"». [Consulta: 5 setembre 2020].
* ↑ «‘Independentistes d'esquerra’ presenta un manifest en suport a Puigdemont i al Consell per la República». RAC 1, 22-02-2020. [Consulta: 7 març 2020].
* ↑ «Es presenta la plataforma Independentistes d'Esquerra per promoure la unitat estratègica i una candidatura de país». Agència Catalana de Notícies. [Consulta: 7 març 2020].
* ↑ «‘Independentistes d'esquerra’ presenta un manifest en suport a Puigdemont i al Consell per la República», 22-02-2020. [Consulta: 5 setembre 2020].
* ↑ «COMUNICAT de la Comissió organitzadora de l'assemblea d'Independentistes d'Esquerra». Independentistes d'Esquerra. [Consulta: 5 setembre 2020].
* ↑ «Candidatura única al Consell Nacional Independentistes d'Esquerres». Independentistes d'Esquerres. [Consulta: 1r setembre 2020].
* ↑ «Candidatura partidària de Puigdemont per liderar Independentistes d'Esquerres». [Consulta: 6 setembre 2020].
# Eleva

Eleva és una població dels Estats Units a l'estat de Wisconsin. Segons el cens del 2000 tenia 635 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Eleva tenia 635 habitants, 277 habitatges, i 175 famílies. La densitat de població era de 454 habitants per km².
Dels 277 habitatges en un 26,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 49,5% hi vivien parelles casades, en un 9,4% dones solteres, i en un 36,8% no eren unitats familiars. En el 33,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 15,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,29 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,89.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,5% tenia menys de 18 anys, un 7,1% entre 18 i 24, un 28,7% entre 25 i 44, un 21,3% de 45 a 60 i un 19,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 92,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 31.250 $ i la renda mediana per família de 41.964 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.294 $ mentre que les dones 21.618 $. La renda per capita de la població era de 15.814 $. Aproximadament el 5,6% de les famílies i el 9,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Eleva» (en anglès). American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 14 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Eleva». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
Viccionari
# Batallons de quarts

Els batallons de quarts eren unitats auxiliars de l'exèrcit de Catalunya durant el Setge de Barcelona (1713-1714) destinades a obres de defensa i tasques de vigilància.

## Antecedents

Els Batallons dels quarts ja tenien antecedents al segle xvi.

## Funcionament

Durant el setge de Barcelona (1713-1714) la ciutat estava plena de refugiats de diverses procedències, cases ensorrades pels bombardejos i escassejava el proveïment de queviures, de manera que la seguretat pública fou un problema significatiu i l'1 d'agost de 1713 es convocaren per les Esquadres de Quarts, dos per cada quart en què estava dividida la defensa de la ciutat, per contribuir en les obres de defensa i vigilància, encabint als civils i refugiats no allistats en l'Exèrcit o la Coronela de Barcelona.
Els seus membres s'havien de presentar cada vespre, o en cas de toc d'alarma al lloc assignat, i des d'abril de 1714 es concentrava un batalló diferent per fer guàrdia, i oficials i soldats havien d'anar armats. El maig de 1714 van assumir de manera permanent la guàrdia del Baluard de Migdia, del Baluard de Llevant, i del reducte de Santa Eulàlia, i a finals del setge de Barcelona (1713-1714) els Batallons dels Quarts foren incorporats a la Coronela de Barcelona.

## Organització
### Esquadrons

L'agost de 1713 es van crear vuit quarts amb un total de 2.713 homes, disposats en
* Esquadró de la Seu
* Esquadró del Pi
* Esquadró de Sant Miquel
* Esquadró de Sant Just
* Esquadró de Santa Maria
* Esquadró de Marcús
* Esquadró de Sant Pere
* Esquadró del Raval

### Batallons

L'abril de 1714 les Esquadres de Quarts es van reorganitzar en quatre batallons
* Batalló de Sant Ramon de Penyafort
* Batalló de Santa Maria de Cervelló
* Batalló de Sant Salvador d'Horta
* Batalló de Sant Oleguer

## Referències

* ↑ «L'Exèrcit de Catalunya (1713-14)». L'Exèrcit català del 1705-14. Miquelets de Catalunya. [Consulta: 13 setembre 2015].
* ↑ «Esquadres de Quarts - Batallons de Quarts». La Coronela de Barcelona (1705-1714). 11setembre1714.org. Arxivat de l'original el 2014-07-18. [Consulta: 13 setembre 2015].
* 1 2 Riart Jou, Hernàndez Cardona i Rubio, 2010, p. 62-64.
* ↑ «La Coronela». Què era què al 1700. Ajuntament de Barcelona. Arxivat de l'original el 2020-08-11. [Consulta: 13 setembre 2015].

## Bibliografia

* Riart Jou, Francesc; Hernàndez Cardona, Francesc Xavier; Rubio, Xavier. La Coronela de Barcelona (1705-1714). Rafael Dalmau, Editor, 2010. ISBN 978-84-232-0750-3.
# Valentín Roma Serrano

Valentín Roma Serrano (Ripollet, 1970) és escriptor, historiador de l'art i comissari d'exposicions.

## Obra

* Rostros. Cáceres: Ed. Periférica, 2011. Assaig.
* El enfermero de Lenin. Cáceres: Ed. Periférica, 2017. Novel·la.
* Retrato del futbolista adolescente. Cáceres: Ed. Periférica, 2019. Novel·la.
* El capitalista simbólico. Cáceres: Ed. Periférica, 2022. Novel·la.

## Referències

* ↑ «Valentín Roma: “Allò important ara no és què és un museu, sinó per a què serveix”». ElTemps. [Consulta: 29 octubre 2020].
* ↑ «Valentín Roma, un filósofo en la selección nacional... de fútbol» (en castellà), 08-02-2019. [Consulta: 29 octubre 2020].
* ↑ Ortiz, Miguel Ángel. «El retrato de un peculiar futbolista adolescente» (en castellà). Panenka, 27-02-2019. [Consulta: 7 juny 2019].

## Enllaços externs

* Web oficial