OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Raspall de cabells

El raspall dels cabells o dels pèls (destinat als animals) és un raspall utilitzat per a la higiene personal que serveix per a desembolicar i pentinar els cabells. Consta d'un capçal en el qual es disposen una sèrie de pues rígides o semirígides i un mànec per a agafar-lo més fàcilment.
El raspall s'usa fent lliscar-lo suaument pels cabells, del naixement cap enfora i acabant en les puntes. Poden estar fets de fusta, metall, plàstic. Les pues poden ser de dos tipus:
* Naturals, de pèl de senglar. Són les més cares i n'hi ha de diverses grossors. Són especialment útils per a allisar els cabells.
* Artificials, de niló. N'hi ha de diverses grossors i llargades. Són recomanables les que acaben en una punta roma per a no fer mal o danyar el cuir cabellut.
Els raspalls es venen en adrogueries, perfumeries, grans magatzems o farmàcies i s'utilitzen per a la cura personal tant a la llar com en establiments de perruqueria.

## Tipus de raspalls

Es poden distingir els següents tipus de raspalls:
* Raspalls rodons. Té pues en tot el seu perímetre. S'utilitzen per a modelar els cabells, creant rínxols i ones o simplement allisar-los durant l'assecatge. Com més petit és el raspall més petits són els rínxols que es formen. Dins dels rodons, es troben els raspalls tèrmics. Estan fabricats de metall i se'ls aplica calor. S'utilitzen per a donar forma als cabells molls.
* Raspalls plans. S'utilitzen per a donar textura als cabells.
* Raspalls encoixinats. Les pues van inserides en un coixí al cap del raspall. Són habituals per a qualsevol tipus de cabells i per a ús diari.
* Pintes o pintes verticals. Són pintes amb pues molt amples que permeten de tractar els cabells delicadament sense danyar-los.
També existeixen raspalls destinats a desembullar i pentinar els pèls dels animals. Els raspalls per a gats poden ser de pues fines de metall en cas que s'usin per a desembolicar o de verres fines si serveixen per a allisar i pentinar. En els cavalls, s'utilitza per a treure la brutícia dels pèls, el crin i la cua.

## Enllaços externs

* (castellà) Tipus de raspalls 1 Arxivat 2015-01-08 a Wayback Machine.
* (castellà) Tipus de raspalls 2 Arxivat 2016-03-05 a Wayback Machine.
* (castellà) Com raspallar el cavall Arxivat 2009-04-21 a Wayback Machine.
# Mareo

Mareo (alemany Enneberg, italià Marebbe) és un municipi italià, dins de la província autònoma de Tirol del Sud. És un dels municipis del vall de Gran Ega (Ladínia). L'any 2007 tenia 2.684 habitants. Consta de les fraccions de Curt (Corte), Longega, Mantena, Pieve di Marebbe, Pliscia, Rina, Al Plan (San Vigilio)Limita amb els municipis de Badia, Prags, Bruneck, Cortina d'Ampezzo (Belluno), La Val, Lüsen, St. Lorenzen, San Martin de Tor i Olang.

## Situació lingüística

| Pertinença lingüística (cens 2001) | 3,95% alemany |
| Pertinença lingüística (cens 2001) | 2,45% italià |
| Pertinença lingüística (cens 2001) | 93,30% ladí |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2004- | Fortunato Ferdigg | Llista cívica |

## Galeria fotogràfica

* Mareo als anys setanta
* La vila de San Nicola
* Al Plan

## Enllaços externs

* Els ladins i el seu territori
* Els ladins de Gran Ega i Mareo
# Francisco Mercadal Alabern

'Francisco Mercadal Alabern (nascut el 17 de setembre de 1973) és un advocat i polític mallorquí, diputat al parlament de les Illes Balears en la VIII legislatura.
El 1997 es llicencià en dret a la Universitat de les Illes Balears i a la Universitat de Navarra, ha fet postgraus a l'IESE i a la Universitat de Cambridge. De 1995 a 2006 ha exercit com a advocat en diversos bufets fins a crear en 2009 el seu propi bufet. Militant del Partido Popular, de 2006 a 2011 ha estat Director gerent del Consorci per al foment de l'Esport a Marratxí i fou escolli diputat a les eleccions al Parlament de les Illes Balears de 2011. De 2011 a 2015 ha estat vicepresident de la Comissió d'Hisenda i Pressuposts del Parlament Balear.

## Referències

* ↑ Currículum al web del Parlament Balear
# Abramites eques

Abramites eques és una espècie de peix de la família dels anostòmids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 15 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Magdalena a Colòmbia.

## Referències

* ↑ «Abramites eques». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, Herbert Richard (1996): Exotic Tropical Fishes. T.F.H. Publications. ISBN 0-87666-543-1.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Garavello, J.C. i H.A. Britski 2003. Anostomidae (Headstanders). p. 71-84. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1-4051-2494-6.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Vari, R.P. i A.M. Williams 1987. Headstanders of the Neotropical Anostomid Genus Abramites (Pisces: Characiformes: Anostomidae) Proc. Biol. Soc. Wash. 100(1):89-103.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# PCP

«PCP» té aquests significats:
* Partit Català Proletari
* Partido Comunista Proletario
# 128P/Shoemaker–Holt

128P/Shoemaker–Holt, també anomenat com a Shoemaker-Holt 1, és un cometa periòdic en el sistema solar. El cometa va passar prop de Júpiter el 1982 i va ser descobert el 1987.
El nucli es va dividir en dues peces (A+B) durant l'aparició de 1997. El fragment A es va observar per última vegada el 1996 i només té un arc d'observació de 79 dies. Es calcula que el fragment B és de 4,6 km de diàmetre.

## Referències

* 1 2 «JPL Small-Body Database Browser: 128P/Shoemaker-Holt 1-B». Jet Propulsion Laboratory. [Consulta: 8 abril 2017].
* ↑ Seiichi Yoshida. «128P/Shoemaker-Holt 1». Seiichi Yoshida's Comet Catalog, 10-08-2008. [Consulta: 25 febrer 2012].
* ↑ «JPL Small-Body Database Browser: 128P/Shoemaker-Holt 1-A». Jet Propulsion Laboratory. [Consulta: 7 abril 2017].

## Enllaços externs

* Simulacre orbitari del JPL (Java) / Horizons Ephemeris
* 128P/Shoemaker-Holt 1 – Seiichi Yoshida @ aerith.net
* 128P a la Cometografia de Kronk
# Rene Benedetti

Rene Benedetti (Toló, 10 de juny de 1901 - París, 19 d'octubre de 1975) fou un violinista i pedagog musical francès.

## Biografia

René Benedetti va començar a estudiar el violí de ben jove. Va debutar als 11 anys sota la direcció de Gabriel Pierné. Després va estudiar amb Édouard Nadaud (1862-1928) al Conservatori de París i amb Firmin Touche a la "Schola Cantorum", obtenint el primer Premi el 1918. En la primera fase de la seva carrera, va iniciar l'activitat concertística i va ser el primer violinista a França que va tocar en directe la completa de les Sonates i Partitas de Bach i de 24 Capricci de Paganini. Benedetti va guanyar el "Prix Édouard Nadaud" el 1922. Al llarg de diversos anys va participar en la revisió de "Les Concerts Jean Wiéner" dedicada a la música contemporània. A partir de 1941, Benedetti va formar un trio amb Joseph Benvenuti i André Navarra. El mateix any va fer una gravació del Concert n. 1 de Paganini amb cadència pròpia (1940).
El 1942 Benedetti va ser el successor de la càtedra de Firmin Touche al Conservatori de París; Benedetti va ocupar la presidència fins al 1971; entre els seus nombrosos estudiants hi ha:
| Ayla Erduran, Guy Lumia, Blanche Tarjus, Clara Bonaldi, Luben Yordanoff, Christian Ferras, Gérard Jarry, Emmanuel Krivine, Jean-Jacques Kantorow, | Neville Marriner, Jean-Pascal Tortelier, Jacques Israelievitch, Yuval Waldman, Henrik Sachsenskjold, Jean Cousineau, Yukari Cousineau, Evelio Tieles Ferrer Lim Kek Tjiang (del Quartet Lim). |
Benedetti va publicar una revisió de les Sonates and Partitas de Bach (1947) i Capricci de Paganini (1952).

## Referències

* ↑ Le fonti consultate non indicano i suoi primi docenti; cfr. Molkhou, René Benedetti, in Les grands violonistes du XXe siècle, Tome I - De Kreisler à Kremer, 1875-1947, 2011, p. 322
* ↑ Pâris, Le nouveau dictionnaire des interprètes, 2015, p. 82; Alcune fonti riportano la data del 1921
* ↑ Molkhou, René Benedetti, in Les grands violonistes du XXe siècle, Tome I - De Kreisler à Kremer, 1875-1947, 2011, p. 322
* ↑ Firmin Touche (1875-1957) fu la spalla dei Concerts Colonne

## Bibliografia

* Jean-Michel Molkhou, René Benedetti, in Les grands violonistes du XXe siècle, Tome I - De Kreisler à Kremer, 1875-1947, Paris, Buchet Chastel, 2011, p. 322
* Alain Pâris, Benedetti René, in Le nouveau dictionnaire des interprètes, Paris, Éditions Robert Laffont, 2004, 2ª ed. agg. 2015, p. 82

## Vegeu també

* Christian Ferras
* Ayla Erduran
* André Navarra
# Frederic Dalmau i Gratacòs

Frederic Dalmau i Gratacòs (Banyoles, Pla de l'Estany, 1874 - Girona, Gironès, 1926) va ser un sacerdot, professor d'ensenyança secundària i doctor en Filosofia i Lletres.
Dalmau va ser un dels pioners de la psicologia experimental a Espanya. La seva investigació experimental sobre l'elecció voluntària, desenvolupada a la Universitat de Lovaina el 1911, forma part de la història de la renovació experimental de la psicologia neoescolàstica a Espanya.
Va fer estudis eclesiàstics i es va llicenciar en Teologia. Posteriorment, es va doctorar en Filosofia i Lletres. El 1900 és nomenat catedràtic de Retòrica, Història Universal i Grec al Seminari Conciliar de Girona. També va ser membre de la Societat Econòmica d'Amics del País. Amplià estudis a Lovaina i a Alemanya. En 1910 va obtenir la càtedra de Psicologia, Lògica, Ètica i Rudiments de Dret de l'Institut General i Tècnic de Logronyo, al qual s'incorpora l'octubre d'aquell mateix any. En 1911 i 1912 fou becat per la Junta per a l'Ampliació d'Estudis per treballar amb Albert Michotte. Allà va estudiar els conceptes de "sensació" i "acte voluntari", experimentant amb estímuls determinants d'accions, després analitzades introspectivament, i va elaborar també manuals neoescolàstics de filosofia i psicologia, que considerava com la ciència dels fenòmens de consciència. El 1912 es va incorporar a l'Institut de Girona. Va ser un col·laborador assidu del diari La Regeneració.

## Publicacions

* Teoría del conocimiento humano según la filosofía de santo Tomás de Aquino (1898)
* La Sensación: estudio psico fisiológico (1907)
* Elementos de filosofía: ética ó filosofía moral (1911)
* Elementos de filosofía: lógica (1912)
* Elementos de filosofía: psicología (1912)
* Resumen de la Lógica (1914)
* Resumen de la psicología (1914)
* La Elección voluntaria: trabajo de psicología de laboratorio (1916)
* Compendio de filosofía para la formación filosófica de las jóvenes educandas en los colegios de religiosa (1923)

## Referències

* 1 2 3 4 «Frederic Dalmau i Gratacòs». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Bandrés Ponce, Javier; Llavona Uribelarrea, Rafael «Federico Dalmau y Gratacós (1874-1926): Psicología experimental y neoescolástica española». Revista de historia de la psicología, Vol. 20, Núm. 3-4, 1999, pàg. 159-166. ISSN: 0211-0040 [Consulta: 29 juny 2018].
* ↑ Carpintero Capell, Helio «Bélgica y la Psicología española». Revista de historia de la psicología. Publicacions de la Universitat de València [Valencia], Vol. 35, Núm. 2, 2014, pàg. 7-36. ISSN: 0211-0040.
* 1 2 3 4 5 6 7 Guijarro Mora, Víctor «Dalmau y Gratacós, Federico». Diccionario de profesores de instituto vinculados a la JAE (1907-1936) [Consulta: 29 juny 2018].
* ↑ Galí, Alexandre. Filosofia a Catalunya: 1900-1936. Institut d'Estudis Catalans, 2004, p. 111. ISBN 978-84-7283-714-0 [Consulta: 29 juny 2018].
# Laetiporus

Laetiporus és un gènere de bolets comestibles de distribució cosmopolita. Algunes espècies tenen gust de pollastre. Són del tipus de bolet de soca.

## Descripció

Estan compostos de parts de tubs d'hifes que individualment fan de 5 a 25 cm de diàmetre. Poden arribar a pesar 40 kg. Normalment es troben sobre els arbres, especialment sobre roures però també sobre els eucalyptus, teix, castanyers, i salzes, com també en algunes coníferes. Laetiporus produeixen arrels marrons sobre els seus arbres hostes.

## Comestibilitat

Aquests bolets poden preparar-se a la cuina de diverses maneres i poden substituir la carn de pollastre en dietes vegetarianes.
En alguns casos menjar aquest bolets pot causar lleus reaccions com, per exemple, inflor dels llavis o, en rars casos, nàusees o vòmits (entre d'altres) en persones sensibles.
Laetiporus sulphureus inhibeix fortament el bacteri Staphylococcus aureus i més moderadament inhibeix Bacillus subtilis.

## Enllaços externs

* Mushroom-Collecting.com - Laetiporus
* Description of mushroom and key characters
# Blauet de mig collar

El blauet de mig collar (Alcedo semitorquata) és una espècie d'ocell de la família dels alcedínids (Alcedinidae) que habita zones humides d'Àfrica oriental i Meridional, localment a Eritrea, Etiòpia i zones adjacents del Sudan, Angola, Zàmbia, Tanzània, Moçambic, nord de Zimbàbue i est i sud de Sud-àfrica.
# Noirmoutier-en-l'Île

Noirmoutier-en-l'Île és un municipi francès, situat al departament de la Vendée i a la regió de País del Loira.

## Clima

Dades climàtiques a Noirmoutier 1971/2000 des de 1958 rec :
| Mes | gen | febr | març | abr | maig | juny | jul | ag | set | oct | nov | des | anual |
| Màxima rècord °C (°F) | 16.9 (62.4) | 19.9 (67.8) | 22.9 (73.2) | 27.5 (81.5) | 31.3 (88.3) | 36 (97) | 37 (99) | 37 (99) | 33 (91) | 27.1 (80.8) | 20.9 (69.6) | 16.1 (61) | 37 (99) |
| Màxima mitjana °C (°F) | 9.1 (48.4) | 9.7 (49.5) | 12.2 (54) | 14.5 (58.1) | 18.1 (64.6) | 21 (70) | 23.5 (74.3) | 23.6 (74.5) | 21.1 (70) | 17 (63) | 12.7 (54.9) | 10.1 (50.2) | 16.1 (61) |
| Mitjana diària °C (°F) | 6.7 (44.1) | 7.1 (44.8) | 9.1 (48.4) | 11 (52) | 14.4 (57.9) | 17.2 (63) | 19.4 (66.9) | 19.6 (67.3) | 17.4 (63.3) | 14 (57) | 10 (50) | 7.8 (46) | 12.8 (55) |
| Mínima mitjana °C (°F) | 4.3 (39.7) | 4.5 (40.1) | 5.9 (42.6) | 7.5 (45.5) | 10.7 (51.3) | 13.2 (55.8) | 15.4 (59.7) | 15.6 (60.1) | 13.8 (56.8) | 10.9 (51.6) | 7.3 (45.1) | 5.4 (41.7) | 9.6 (49.3) |
| Mínima rècord °C (°F) | −10 (14) | −7.7 (18.1) | −6 (21) | 0 (32) | 0.5 (32.9) | 6 (43) | 10.4 (50.7) | 9.4 (48.9) | 7 (45) | 1.7 (35.1) | −4 (25) | −8 (18) | −10 (14) |
| Precipitació mitjana mm (polzades) | 70.8 (2.787) | 61.7 (2.429) | 43.5 (1.713) | 48.3 (1.902) | 48.5 (1.909) | 33.6 (1.323) | 32.3 (1.272) | 24.6 (0.969) | 55.6 (2.189) | 71.9 (2.831) | 73 (2.87) | 75.3 (2.965) | 639.3 (25.169) |
| Mitjana mensual d'hores de sol | 87.0 | 136.4 | 181.7 | 225.7 | 254.6 | 291.3 | 274.2 | 258.8 | 232.6 | 149.4 | 107.0 | 112.0 | 2.324,7 |

## Referències

* ↑ Clima de Noirmoutier
# 129

El 129 (CXXIX) fou un any comú començat en divendres del calendari julià.

## Esdeveniments

* Març: Hadrià navega d'Eleusis a Efes després d'haver passat l'hivern a Atenes per ajuda al procés de romanització amb les seves inspeccions locals.
* 27 d'abril: Hadrià és a Laodicea del Licos.
* Construcció a Lambaesis d'un nou campament de defensa de Numídia per part de les legions romanes (Legio III Augusta).

## Referències

* 1 2 Ayer Publishing. Athènes sous Hadrien, 1934, p. 316. ISBN 978-0-405-04788-6.
* ↑ Oxford University Press. Frontier and society in Roman North Africa, 1998, p. 291. ISBN 978-0-19-815235-4.
# Abraham Lempel

Abraham Lempel, (Lwów, Segona República Polonesa, 10 de febrer de 1936 – Lviv, Ucraïna, 4 de febrer de 2023) fou un científic de la computació israelià; és un dels pares de la família LZ d'algorismes de compressió sense pèrdues de dades. és un científic de la computació israelià; és un dels pares de la família LZ d'algorismes de compressió sense pèrdues de dades.
Va estudiar a la Technion - Israel Institute of Technology, i va rebre B.Sc. el 1963, M.Sc. el 1965, i DS el 1967. Des de 1977 ha mantingut el títol de professor de temps complet. Actualment és professor emèrit al Technion.
Les seves obres d'importància històrica s'iniciaren amb la presentació de l'algorisme LZ77 en un document titulat "Un algorisme universal per seqüencial de compressió de dades" al IEEE Transactions on Information Theory (maig 1977). Aquest treball va ser co-escrit per Jacob Ziv. Ha estat nomenat el beneficiari de la IEEE 2007 Richard W. Hamming Medal "Per un treball pioner en la compressió de dades, especialment l'algorisme Lempel-Ziv".

## Obres

Els següents algorismes porten el nom de Lempel:
* 1977: LZ77 (Lempel-Ziv)
* 1978: LZ78 (Lempel-Ziv)
* 1981: LZR (LZ-Renau)
* 1982: LZSS (LZ-Storer-Szymanski)
* 1984: LZW (Lempel-Ziv-Welch)
* lzs (Lempel-Ziv-STAC)
* 1996 lzo (Lempel-Ziv-Oberhumer)
* 2001: LZMA (Lempel-Ziv-cadena de Markov Algorithm).
Els termes LZX, LHA (LHarc) i LZH fan referència Lempel també.
Els seus treballs van sentar les bases d'aquests formats comprimits de gràfics com GIF, TIFF i PNG.
Lempel fundada HP Labs-Israel el 1994, i va ser el seu director fins a octubre de 2007.

## Referències

* 1 2 «Contributors». IEEE transactions on computers (1970). [Consulta: 30 desembre 2015].
* ↑ «מת פרופ' אברהם למפל – האיש ששינה את מדעי המחשב». TheMarker.
* ↑ «Golden Jubilee Awards for Technological Innovation». IEEE Information Theory Society. [Consulta: 30 octubre 2014].
* ↑ «IEEE Richard W. Hamming Medal Recipients». IEEE. [Consulta: 30 octubre 2014].

## Bibliografia

* Jacob Ziv, Abraham Lempel. arnumber = 1055714 Un algorisme universal per a la compressió de dades seqüencials (PDF). 23, 1977, p. 337-343. DOI 10.1109/TIT.1977.1055714.

## Vegeu també

* Compressió de dades
* Transferència inconscient

## Enllaços externs

* 2007, medalla IEEE Hamming Destinatari: Abraham Lempel
* DBLP: Abraham Lempel
* Senior HP Fellow: Abraham Lempel Arxivat 2008-07-06 a Wayback Machine.
* Technion Arxivat 2009-02-18 a Wayback Machine. Ciències de la Computació Departament: Prof Abraham Lempel
# Maria Ramoneda i Roma

Maria Ramoneda i Roma és una política catalana de Sabadell. Des de les eleccions municipals del 27 de març del 2007 és la regidora delegada de Serveis Socials del govern municipal de l'Ajuntament de Sabadell, pel Partit dels Socialistes de Catalunya de l'alcalde Manuel Bustos.
En la llista de les candidatures del PSC de les eleccions municipals del 2007 hi apareixia en segon lloc. El 7 de maig del 2010 Maria Ramoneda va rebre un homenatge de més de 300 persones al pati del centre cívic de la Creu Alta, a Cal Balsach, enmig de veïns, amics, representants de nombroses entitats, companys de partit i els Cantaires de Can Feu, per donar suport a la regidora un cop va quedar arxivat el cas Sant Oleguer i per homenatjar-la per la seva tasca durant tants anys al govern municipal de Sabadell. L'homenatge es va celebrar uns dies després que la Fiscalia descartés qualsevol indici de delicte en l'adjudicació d'uns pisos tutelats de lloguer per a gent gran del Complex Sòciosanitari de Sant Oleguer.

## Referències

* ↑ «Regidors de Sabadell». Arxivat de l'original el 2009-03-29. [Consulta: 2 juny 2010].
* ↑ Llista de la candidatura
* ↑ "Homenatge massiu a Maria Ramoneda un cop arxivat el cas de Sant Oleguer"
* ↑ "La regidora Maria Ramoneda rep un homenatge ciutadà a la Creu Alta per la seva trajectòria"
# Fundulus bermudae

Fundulus bermudae és una espècie de peix de la família dels fundúlids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 12,9 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Bermuda.

## Referències

* 1 2 «Fundulus bermudae» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
# La Frau (l'Estany)

La Frau és un paratge de bosc i coster de muntanya del terme municipal de l'Estany, a la comarca del Moianès.
Està situat a la part occidental del terme municipal, en el vessant sud-oest del Serrat de Puigmartre. És a ponent del Serrat dels Rocs, a l'esquerra del torrent del Gomis. Queda a prop i al nord-est de l'aiguabarreig del torrent del Gomis en el Riu Sec, és a dir, a l'angle sud-oest del terme de l'Estany.

## Enllaços externs

* La Frau en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Paraneurachne

Paraneurachne és un gènere monotípic de plantes de la família de les poàcies. La seva única espècie: Paraneurachne muelleri (Hack.) S.T.Blake, és originària del nord d'Austràlia.

## Descripció

Són plantes perennes; estoloníferes o cespitoses o decumbents. Amb culms de 10-45 cm d'altura, ramificat a dalt. Nodes dels culms peluts. Entrenusos sòlids. Fulles no agregades basals; no auriculades; les làmines de les fulles de línears a ovades; estretes; 2-4 mm d'ample; no pseudopeciolades; sense venació; desarticulades de les beines; laminatges en brot. La lígula és una franja de pèls. Plantes bisexuals, amb espiguetes bisexuals; amb flors hermafrodites. Les espiguetes de formes sexualment diferents en la mateixa planta, o tots per igual en la sexualitat; hermafrodita, o hermafrodita i estèril (llavors les espiguetes més reduïdes).Inflorescència en un sol ram.

## Taxonomia

Paraneurachne muelleri va ser descrita per (Hack.) S.T.Blake i publicat a Contributions from the Queensland Herbarium 13: 21-24, f. 4, 9. 1972.

### Etimologia

El nom del gènere es compon de la paraula grega para (proper) i Neurachne, un gènere proper de la mateixa família.
muelleri: epítet atorgat en honor del botànic Ferdinand von Mueller.

### Citologia

El nombre cromosòmic bàsic és x = 9, amb nombres cromosòmics somàtics de 2n = 36 tetraploide.

### Sinonímia

* Neurachne clementii Domin
* Neurachne muelleri Hack.

## Referències

* 1 2 Watson L, Dallwitz MJ. «The grass genera of the world: descriptions, illustrations, identification, and information retrieval; including synonyms, morphology, anatomy, physiology, phytochemistry, cytology, classification, pathogens, world and local distribution, and references». The Grass Genera of the World, 2008. [Consulta: 11 març 2010].
* ↑ «Paraneurachne». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 25 abril 2014].
* ↑ Paraneurachne en PlantList
* ↑ «Paraneurachne». World Checklist of Selected Plant Families. [Consulta: 25 abril 2014].

## Enllaços externs

* Clayton, W.D., Harman, K.T. and Williamson, H. (2006 d'ara endavant). Paraneurachne. A: GrassBase - The Online World Grass Flora.