OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ramon Amado i Bernadet

Ramon Amado i Bernadet (Barcelona, 1844 - 8 de gener de 1888) fou un pintor català de l'escola fortunyista.
Fill de José Amado i Sedano de professió notari natural de Madrid mort a Barcelona l'any 1868 i de Mercè Bernadet. Va formar-se a l'Escola de la Llotja i el 1864 va anar a Madrid a estudiar als museus. L'any 1865 va anar a Roma on va romandre alguns anys, va coincidir amb Fortuny, i va recórrer tota la Itàlia. La tradicional campinya romana, les històriques runes monumentals, els records que tanca la ciutat eterna i la diversitat de tipus i aspectes, il·luminats pel puríssim cel del Laci, així com els canals, les illes, les góndoles, els misteriosos carrerons i els llegendaris edificis de la ciutat de les llacunes, van inspirar a Amado algunes de les seves remarcables composicions.
A Roma i a Venècia va començar a dedicar-se a la pintura a l'aquarel·la, en la qual es va distingir després, tot assolint dominar com a excel·lent colorista. És autor de retrats, paisatges i composicions de tema històric i popular; també es distingí per les seves aquarel·les i litografies. Hi ha obres seves al Museu d'Art de Girona i al Museu Nacional d'Art de Catalunya.
Se li coneix un retrat del rei Amadeu de Savoia, Las Navas de Tolosa, pintura a l'oli premiada en un concurs públic per la Diputació de Navarra; un altre quadre d'història, Sub-judice, amb personatges de l'època de Felip II, exposat al Saló de París del 1880; Un matrimoni i Un bateig, exposats al Saló de París del 1876 i Un mercat a Tarragona, del qual va parlar amb elogi M. Duranty, crític d'art de la Gazette des Beaux-Arts. Va participar en l'Exposició de Viena de 1882
El pintor Amado fou un exemple viu de vocació artística i un treballador incansable, que va produir gran quantitat d'obres. La seva producció, però, va dispersar-se ja en vida seva, puix que fou adquirida pels seus clients de París, Roma, Viena i Londres.
Va morir als quaranta-quatre anys, en la plenitud de les seves facultats d'artista.

## Referències

* ↑ «Defuncions. 1888.Registre núm.268». Arxiu Municipal Contemporani de Barcelona, 08-01-1888. [Consulta: 12 abril 2020].
* ↑ «Defuncions. 1868. Llibre 4. Registre núm.7287». Arxiu Municipal Contemporani de Barcelona, 19-12-1868. [Consulta: 12 abril 2020].
* ↑ Fontbona, 1990, p. 204.
* 1 2 Maseres, Octubre 1937, p. 320.
* ↑ El Mercantil Valenciano, 17 de febrero, 1882
* ↑ Antoni Garcia Llansó a La Il·lustració Catalana, en un article necrològic, el 29 de febrer de 1888

## Bibliografia

* Maseres, A. Butlletí dels museus d'art de Barcelona [Barcelona], Núm. 77, 01-10-1937 [Consulta: 1r octubre 2014].
* Fontbona, Francesc. Del Neoclassicisme a la Restauració. Vol.VI, 1990. ISBN 84-297-2064-2 [Consulta: 1r octubre 2014].
# Bot aranès

El bot aranès és un instrument que ve de la Vall d'Aran. El bot és una cornamusa molt rústica. La forma de fabricar el bot aranès és amb digitació, que en alguns tipus pot ser oberta, i en altres tipus pot ser tancada. Es caracteritza pel fet que el grall funciona com una inxa simple, que també l'usen molts altres instruments i no té cap bordó.

## Referències

* ↑ ««Música i romànic» porta A Chantar a Sant Pere de Castellfollit». Nació Digital, 15-06-2010. [Consulta: 4 setembre 2022].
* ↑ «La Gaita en el Sur de Europa» (en castellà). Gaitas online. Arxivat de l'original el 2022-09-04. [Consulta: 4 setembre 2022].

## Enllaços externs

* Informació del bot aranès Arxivat 2011-08-22 a Wayback Machine.
* Grup on hi ha un bot aranès Arxivat 2009-08-13 a Wayback Machine.
# Ramon Alturo i Lloan

Ramon Alturo i Lloan (Durro, Alta Ribagorça, 15 d'abril de 1955) és un polític, enginyer i mestre català, senador per Lleida en la IX, X i XI legislatures.

## Biografia

Es llicencià en enginyeria tècnica a la Universitat de Barcelona. Es va dedicar des de 1978 a la docència com a professor d'ensenyament secundari, arribant a director del IES Guindàvols de Lleida. Entre 2000 i 2003 va ser delegat dels Serveis Territorials d'Ensenyament a Lleida. Entre 2006 i 2008 fou president de Convergència Democràtica de Catalunya a Lleida. A les eleccions generals espanyoles de 2008 fou escollit senador per la província de Lleida i fou reescollit com a senador a les eleccions generals espanyoles de 2011. Ha estat portaveu de la Comissió d'Economia i Competitivitat i de la Comissió d'Educació i Esport.

## Referències

* ↑ «Conxita Tarruella serà la cap de llista de CIU al Congrés dels Diputats». Ràdio Seu, 13-10-2011. Arxivat de l'original el 2 de desembre 2013. [Consulta: 24 novembre 2013].
* 1 2 «El Senat comptarà amb tres polítics pirinencs». Ràdio Seu, 21-11-2011. Arxivat de l'original el 3 de desembre 2013. [Consulta: 24 novembre 2013].
* 1 2 «Fitxa de Ramon Alturo al web de CiU». Arxivat de l'original el 2013-10-22. [Consulta: 19 octubre 2013].

## Enllaços externs

* Blog de Ramon Alturo
* Fitxa de Ramon Alturo al Senat d'Espanya
# 536
## Esdeveniments

* Els francs envaeixen la Provença.
* Els romans d'Orient menats per Belisari reconquereixen Nàpols i, posteriorment, Roma.

## Necrològiques

* 22 d'abril - Constantinoble (Imperi Romà d'Orient): Agapit I, Papa.

## Referències

* ↑ Ruiz-Domènec, Hernández de la Fuente i García, 2022, p. 47.
* ↑ «AGAPITO I, papa in "Dizionario Biografico"» (en italià). Arxivat de l'original el 2020-10-01. [Consulta: 21 abril 2020].

## Bibliografia

* Ruiz-Domènec, J. E.; Hernández de la Fuente, D.; García, J. C. «Byzantium: De erfenis van het Romeinse Rijk» (en neerlandès). National Geographic, 2022.
# Abdi Cherbou

Abdi Cherbou (Marroc, 10 de març de 1997) és un actor català d'origen marroquí, que va debutar pel seu paper de Malik al curtmetratge de Sesgo, i després es va incorporar a l'elenc de l'obra de teatre "Els homes i els dies".

## Filmografia
### Cinema

* 2016 - Sesgo / Marc Font

### Televisió

* 2016 - The State
* 2020 / 2021 - Oh my Goig” Serie Betevé. (Temporada 4 i 5)

### Teatre

* 2017 - Fotem el camp / Joaquim Bundó
* 2022 - Els homes i els dies / Xavier Albertí

## Premis

* Nominat a Millor Interpretació al Festival de Girona per “Sesgo”, 2018
* Nominat a Millor Actor al Festival de Oriana per “Sesgo”, 2018

## Referències

* «En España los actores negros encajamos para papeles de delincuente». , 07-04-2015.
# 462 aC

L'any 462 aC va ser un any del calendari romà prejulià. Durant la República Romana es coneixia com l'Any del consolat de Triciptí i Cicurí, o de vegades, any 292 Ab urbe condita o de la fundació de Roma. La denominació 462 aC per a aquest any s'ha emprat des de l'edat mitjana, quan el calendari Anno Domini va ser el mètode més usat a Europa per a anomenar els anys.

## Esdeveniments
### Grècia

* Els atenencs, després de 3 anys de setge per terra i per mar, van ocupar la ciutat rebel de Tasos. Els habitants es van rendir i van haver de destruir les fortificacions i lliurar les seves naus de guerra, i renunciar a les seves possessions continentals i més de. pagar una contribució en metàl·lic.
* Efialtes, general atenès va aprofitar l'absència de Cimó per desacreditar l'Areòpag o consell judicial que recolzava a Cimó i treure'ls-hi una gran quantitat de prerrogatives per donar-les a la Bulé.
* Revolta d'Inaros, rei o cap de la regió de Líbia, contra els perses a Egipte. Artaxerxes I es veu obligat a intervenir per alliberar l'exèrcit persa que Inaros amb l'ajuda d'Amirteu, príncep de Sais havia envoltat a Memfis. L'any 460 aC hi va fer cap la flota atenenca per ajudar-los.
* Arcesilau IV, rei de Cirene, va guanyar la carrera de carros als Jocs Pitis, segons diu Píndar,

### República Romana

* Luci Lucreci Triciptí i Tit Veturi Gemin Cicurí són elegits cònsols a Roma. Els volscs van atacar territori romà i quan retornaven al seu país carregats de botí Triciptí els va atacar i quasi aniquilar. Per aquesta victòria va obtenir els honors del triomf.
* Els eques, que l'any 463 aC havien ocupat el mont Algidus, van arribar a les portes de Roma.
* Gai Terenci Arsa (o Gai Terentil Arsa), tribú de la plebs, va presentar la llei Terentia de legibus consularis imperii, que proposava la designació de cinc magistrats amb l'encàrrec de redactar i presentar al poble les regles d'exercici dels poders dels cònsols. La llei va tenir una oposició molt forta i finalment va ser rebutjada. Aquest rebuig va portar a la instauració del decemvirat. També se l'anomena lex Terentilia.

## Referències

* ↑ Funegan, Jack (et al.). Chronos, kairos, Christos : nativity and chronological studies. Winona Lake [IN]: Eisenbrauns, 1989, p. 115. ISBN 9780931464508.
* ↑ Tucídides. Història de la Guerra del Peloponnès, I, 100, 101
* ↑ Plutarc. Vides paral·leles: Pèricles, VI, 7
* ↑ Diodor de Sicília. Biblioteca històrica, XI, 71
* ↑ Píndar. Pítiques, IV, 115
* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita, III, 8, 10, 12
* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita, IV, 24
* ↑ Puente y Franco, Antonio de. Historia de las leyes, plebiscitos y senadoconsultos más notables des de la fundación de Roma hasta Justiniano. Madrid: Imprenta de Vicente de Lalama, 1840, p. 154-155 [Consulta: 10 abril 2022].
# Bridgman (cràter)

Bridgman és un cràter d'impacte que es troba a la cara oculta de la Lluna, a l'hemisferi nord, al nord-oest del cràter Kurchatov. A l'oest-sud-oest apareix el cràter més antic Becquerel, i cap a l'est se situen els cràters Pawsey i Wiener.
* Localització de Bridgman (centre de la imatge)
* Cràters satèl·lit
La paret exterior prominent de Bridgman està poc desgastada, i conserva gran part dels seus detalls originals, incloent restes d'estructures en terrassa i ensorraments. La vora no és del tot circular, amb un aspecte lleugerament poligonal amb les cantonades arrodonides. Hi ha una notable protuberància cap a l'interior de la paret de l'extrem sud. El fons del cràter és generalment pla, amb una formació central en forma de pic en el punt mig.

## Cràters satèl·lit

Per convenció aquests elements són identificats en els mapes lunars posant la lletra en el costat del punt central del cràter que està més proper a Bridgman.
| Bridgman | Coordenades | Diàmetre |
| C | 46° 42′ N, 140° 12′ E﻿ / ﻿46.7°N,140.2°E﻿ / 46.7; 140.2﻿ (Bridgman C) | 35 km |
| E | 44° 06′ N, 141° 42′ E﻿ / ﻿44.1°N,141.7°E﻿ / 44.1; 141.7﻿ (Bridgman E) | 29 km |
| F | 44° 00′ N, 141° 12′ E﻿ / ﻿44.0°N,141.2°E﻿ / 44.0; 141.2﻿ (Bridgman F) | 51 km |

## Referències

* (WGPSN), IAU Working Group for Planetary System Nomenclature. «Gazetteer of Planetary Nomenclature. 1:1 Million-Scale Maps of the Moon» (en anglès). UAI / USGS, 13-02-2013. [Consulta: 6 abril 2016].
* Andersson, L. E.; Whitaker, E. A.,. NASA Catalogue of Lunar Nomenclature (en anglès). NASA RP-1097, 1982.
* Blue, Jennifer. «Gazetteer of Planetary Nomenclature» (en anglès). USGS, 25-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Bussey, B.; Spudis, P.. The Clementine Atlas of the Moon (en anglès). Nueva York: Cambridge University Press, 2004. ISBN 0-521-81528-2.
* Cocks, Elijah E.; Cocks, Josiah C.. Who's Who on the Moon: A Biographical Dictionary of Lunar Nomenclature (en anglès). Tudor Publishers, 1995. ISBN 0-936389-27-3.
* McDowell, Jonathan. «Lunar Nomenclature» (en anglès). Jonathan's Space Report, 15-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Menzel, D. H.; Minnaert, M.; Levin, B.; Dollfus, A.; Bell, B. «Report on Lunar Nomenclature by The Working Group of Commission 17 of the IAU» (en anglès). Space Science Reviews, 12, 1971, pàg. 136.
* Moore, Patrick. On the Moon (en anglès). Sterling Publishing Co, 2001. ISBN 0-304-35469-4.
* Price, Fred W. The Moon Observer's Handbook (en anglès). Cambridge University Press, 1988. ISBN 0521335000.
* Rükl, Antonín. Atlas of the Moon (en anglès). Kalmbach Books, 1990. ISBN 0-913135-17-8.
* Webb, Rev. T. W.. Celestial Objects for Common Telescopes, 6ª edición revisada (en anglès). Dover, 1962. ISBN 0-486-20917-2.
* Whitaker, Ewen A. Mapping and Naming the Moon (en anglès). Cambridge University Press, 2003. 978-0-521-54414-6.
* Wlasuk, Peter T. Observing the Moon (en anglès). Springer, 2000. ISBN 1-85233-193-3.

## Vegeu també

* Llista de cràters lunars
* Selenografia
# Lécousse

Lécousse (en bretó Eskuz) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament d'Ille i Vilaine. L'any 2006 tenia 2.932 habitants. Limita al nord amb Saint-Germain-en-Coglès al nord-est amb Parigné, Landéan i Laignelet, a l'oest amb Romagné a l'est amb Fougères i al sud amb Javené.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 1.098 | 1.129 | 1.347 | 2.472 | 2.827 | 2.826 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1989- | Bernard Marboeuf | MoDem |
# Hallwil

Hallwil és un municipi del cantó d'Argòvia (Suïssa), situat al districte de Lenzburg. Hallwil es troba al districte de Lenzburg, al costat esquerre de la vall de Seetal. Es troba a uns 1,5 km al nord-oest del castell de Hallwyl. Consta del poble lineal de Hallwil.
El municipi té una superfície, a partir del 2009, de 2,19 quilòmetres quadrats. D'aquesta àrea, 1,52 km² o el 69,4% s'utilitza amb finalitats agrícoles, mentre que 0,28 km² o el 12,8% són boscos. De la resta del terreny, 0,43 km² o el 19,6% estan poblats (edificis o carreteres).
De la superfície construïda, les naus industrials representaven el 2,7% de la superfície total, mentre que els habitatges i els edificis representaven l'11,0% i les infraestructures de transport el 5,5%. De les terres boscoses, l'11,4% de la superfície total del sòl està molt boscosa i l'1,4% està cobert d'horts o petits grups d'arbres. De les terres agrícoles, el 47,5% s'utilitza per al cultiu i el 18,3% són pastures, mentre que el 3,7% s'utilitza per a horts o conreus de vinya.

## Referències

* ↑ Hallwil en Alemany, Francès o Italià al Diccionari històric de Suïssa.
* 1 2 Swiss Federal Statistical Office-Land Use Statistics 2009 data (alemany) accessed 25 March 2010
# CFM International

CFM International és una aliança d'empreses entre GE Aviation, una divisió de General Electric dels Estats Units i Safran Aircraft Engines (abans coneguda com a Snecma), una divisió de Safran de França. L'empresa va ser formada per construir i donar suport a les sèries CFM56 de motors turboventiladors.
Els noms de CFM International i el CFM56 són derivat dels noms dels dissenys comercials de motors comercial de les dues empreses mare: El CF6 de GE i els M56 de Snecma.
Des de la seva fundació el 1974 fins a 2011, CFM Internacional ha proporcionat més de 23.000 motors per més de 500 clients per tot el món.

## Productes

* CFM International CFM56 (F108) és el motor turboventilador més produït en l'aviació comercial. Propulsa els populars avions de passatgers Boeing 737 i Airbus A320.
* CFM International LEAP

## Referències

* ↑ «Garuda Signs $900 Million Contract with CFM Internasional». Arxivat de l'original el 2 d'abril 2015. [Consulta: 14 novembre 2011].
* ↑ Morrison, Murdo. «The power list: top 10 delivered commercial turbofans». Flight Global. [Consulta: 16 novembre 2017].

## Enllaços externs

* Gunston, Bill (2006). Gunston, Bill. World Encyclopedia of Aero Engines, 5th Edition. Phoenix Mill, Gloucestershire, England, UK: Sutton Publishing Limited, 2006. ISBN 0-7509-4479-X.
# Saint-Prex

Saint-Prex és un municipi del cantó suís del Vaud, situat al districte de Morges.

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
# Marsiabes

Marsiabes (en llatí Marsyabae, en grec antic Μαρσυαβαί) va ser una ciutat dels ramanites (rhamanitae) de l'Aràbia Feliç, un lloc mencionat per Estrabó com el punt més llunyà al qual va arribar l'expedició del prefecte Eli Gal (Aelius Gallus) que la va assetjar, però es va haver de retirar al cap de sis dies per manca d'aigua. L'única referència que en dona Estrabó és que era situada a dos dies de distància del País de l'encens.
L'expedició va sortir de Cleopatris (abans Arsinoe) i en 15 dies va arribar a Leuce Come (Λευκὴ κώμη), encara al país dels nabateus on van haver de passar l'estiu i l'hivern per una epidèmia. A la primavera següent van passar pel territori d'Aretes, un vassall o aliat d'Obodas, el rei dels nabateus en aquell temps. Van creuar aquell país a camell en 30 dies, tot i que el guia romà Sil·leu (Syllaeus), deliberadament mal aconsellat, més aviat obstaculitzava l'avanç.
Van arribar llavors a un país anomenat Ararena (Ἀραρηνή), governat pel xeic Sabus. Aquest país el van creuar en 50 dies, ja que no tenien guia, i van arribar a la ciutat d'Agrani (Ἀγρανοί), capital d'un país pacífic i comerciant que van creuar amb 6 dies i van arribar a un riu on van lliurar una batalla on van matar deu mil àrabs i només van perdre dos homes, conquerint la ciutat d'Asca (Ἄσκα) i després la d'Atrulla (Ἄθρουλλα), i entrant al país dels marsiabes, que portaven el mateix nom que la capital, i dels ramanites (rhamanitae) governats per Ilasarus. D'allí es van haver de retirar per manca d'aigua retornant per una ruta més curta cap a Anagrama (on van arribar en 9 dies), després a un lloc anomenat Set Pous (Ἑπτὰ φρέατα), on van arribar amb 11 dies, seguint cap a Xaalla (Χάαλλα) i Malota (Μαλόθα), aquesta a la riba d'un riu, i després a un desert i a Nera o Negra Come (Νερὰ κώμη), a la vora del mar, al país d'Obodas, el rei nabateu.
El retorn es va fer en 60 dies mentre l'anada havia durat 6 mesos. A Nera van embarcar cap a Myos Hormos (Μυὸς ὅρμος) on van arribar als 11 dies.
Plini el Vell, més breument, esmenta que Eli Gal va destruir ciutats com Negra, Amnestrum, Nesca, Magusa, Tammacum, Labecia, Mariaba (Marib?) i Caripeta, el punt més llunyà.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Marsyabae». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 14 juliol 2022].
# Llista de bisbes de Solsona

El bisbat de Solsona és una demarcació de l'església catòlica a Catalunya, que comprèn el Solsonès, part de l'Anoia, part de l'Urgell i part del Berguedà. Fou creat a les darreries del segle xvi, agafant terres del bisbat de Vic i del bisbat d'Urgell.

## Llista de bisbes
### Primer període

* Lluís de Sanç i Manegat (1594-1612)
* Juan Álvaro (1613-1623)
* Miguel de los Santos de San Pedro (1624-1630)
* Pere de Puigmarí i Funés (1630-1634)
* Diego Serrano y de Sotomayor (1635-1639)
* Pedro de Santiago Anglada y Sánchez (1640-1644)
    sede vacante amb motiu de la Guerra dels Segadors (1644-1656)
* Francesc Roger (1656-1663)
* Lluís de Ponts i d'Esquerrer (1664-1685)
* Manuel de Alba (1685-1693)
* Juan de Santa María Alonso y Valeria (1694-1699)
* Guillem Gonyalons (1700-1708)
* Francesc Dorda Germí (1710-1716)
* Pedro Magaña (1717-1718)
* Josep de Taverner i d'Ardena - electe - (1718-1720)
* Tomás Broto y Pérez (1720-1736)
* José Esteban de Noriega y de Araujo (1738-1739)
* Francisco Zarceño y Martínez (1739-1746)
* José de Mezquía y Díaz Arrizala (1746-1772)
* Rafael Lasala i Losela (1773-1792)
* Agustín Vázquez Valera y García (1793-1794)
* Pere Nolasc Móra i Sever (1794-1809)
* Manuel Benito y Tabernero (1814-1830)
* Juan José de Tejada (1832-1838)
    sede vacante 1840-1851

### Seu suprimida (1838-1891), vicaris capitulars

* Pere Coma (1838-1840) i Francesc Blanch (1838-1841, primer cop)
* Domingo Sala i Moriner (1841-1842, primer cop)
* Jerònimo Bellit i Verneda (1842-1846)
* Gil Esteve i Tomàs (1846-1848)
* Domingo Sala i Moriner (1848-1853, segon cop)
* Joan Palau i Soler (1853-1857)
* Francesc Blanch (1857-1864, segon cop)
* Pere Jaime Segarra (1864-1881)
* Ramón Casals (1881-1891)

### Administradors apostòlics

* Josep Morgades i Gili (1891-1895)
* Ramon Riu i Cabanes (1895-1901)
* Joan Benlloch i Vivó (1901-1907)
* Lluis d'Amigó i Ferrer (1907-1913)
* Francesc d'Assís Vidal i Barraquer (1913-1919)
* Valentí Comellas i Santamaria (1919-1933)
* Romà Casanova i Casanova (2021-2022)

### Restabliment del bisbat

* Valentí Comellas i Santamaria (1933-1945)
* Vicent Enrique i Tarancón (1945-1964)
* José Bascuñana López (1964-1977)
* Joan Martí i Alanis (1975-1977), administrador apostòlic
* Miquel Moncadas i Noguera (1977-1989)
    Seu vacant amb motiu de la defunció del bisbe (1989)
* Manuel Guiu i Roca (1989-1990), administrador diocesà
* Antoni Deig i Clotet (1990-2001)
* Jaume Traserra i Cunillera (2001-2010)
* Xavier Novell i Gomà (2010-2021)Seu vacant per renúncia per motius personals del bisbe (2021)
* Francesc Simó Conesa i Ferrer (Des de 2022)

## Enllaços externs

* Llista de bisbes (castellà)
# Província de Sud Chichas

La província de Sud Chichas és una de les 16 províncies del Departament de Potosí, a Bolívia. La seva capital és Tupiza.

## Referències

* 1 2 «Noticias | CENSOS». Arxivat de l'original el 2020-09-23. [Consulta: 13 setembre 2020].
# Hamburg (desambiguació)

«Hamburg» té aquests significats:
* Toponímia:
** Hamburg (estat), ciutat estat, estat federal alemany
** Hamburg-Mitte, bezirk de l'estat d'Hamburg
** Hamburg-Nord, bezirk de l'estat d'Hamburg
** Àrea metropolitana d'Hamburg, àrea metropolitana a l'entorn de l'estat d'Hamburg i la regió suburbana a Slesvig-Holstein i Baixa Saxònia
** Hamburg (Arkansas), població estatunidenca de l'estat d'Arkansas
** Hamburg (Illinois), vila dels Estats Units a l'estat d'Illinois
** Hamburg (Minnesota), població estatunidenca de l'estat de Minnesota
** Hamburg (Nova Jersey), població estatunidenca de l'estat de Nova Jersey
** Hamburg (Nova York), població estatunidenca de l'estat de Nova York
** Hamburg (Pennsilvània), població estatunidenca de l'estat de Pennsilvània
** Hamburg (Wisconsin), població estatunidenca de l'estat de Wisconsin
* Organitzacions: Hamburger Sport-Verein, club de futbol alemany
# Ramon Llull (Ribalta)

Ramon Llull és una pintura de Francesc Ribalta datada cap a 1620. Va ser adquirit el 1944 i actualment forma part de la col·lecció permanent del Museu Nacional d'Art de Catalunya.

## Descripció

Sobre fons obscur apareix el perfil d'un ancià en tres quarts meditant amb un escrit entre les mans. Vesteix de negre, amb coll i bocamànigues blancs, i està assegut en una cadira de braços a penes visible davant un escriptori. Un reflex de llum ressalta la pell de la cara torrada i les arrugues del rostre, i il·lumina les mans, el blanc del cabell, la barba, els fulls de paper i els llibres que hi ha damunt la taula.

## Anàlisi

Es tracta d'un retrat imaginari allunyat de l'exaltació hagiogràfica, més aviat la imatge d'un filòsof que la d'un sant. La inscripció del revers identifica el personatge amb Ramon Llull, el místic mallorquí que va utilitzar per primer cop el català escrit per al pensament filosòfic, i relaciona el quadre amb el que consta a l'inventari de Gaspar Méndez de Haro y Guzmán: «Un lienzo de cinco quartas de alto. Retrato de Raimundio Lulio, original de Francisco Ribalta.» Anteriorment atribuït a Velázquez, tant el concepte com la factura pictòrica són de difícil comprensió en la producció primerenca de Francesc Ribalta, per la qual cosa caldria pressuposar una assimilació del caravaggisme en l'estil madur de l'artista i el coneixement dels filòsofs que va pintar Josep de Ribera. Sigui com vulgui, es tracta d'una atmosfera igual a la que va impregnar els inicis del jove Diego Velázquez a la seva Sevilla natal. Així doncs, ens trobem davant una peça d'un alt interès, punt de referència per entendre l'expansió i assimilació del naturalisme en la pintura hispànica del Segle d'or espanyol.

## Referències

* 1 2 Ramon Llull. Fitxa del MNAC.
* 1 2 M.M.C.. «Renaixament i Barroc». A: MNAC. Guia del Museu Nacional d'Art de Catalunya. 2012a ed.. Barcelona: MNAC, p. 167. ISBN 978-84-8043-136-1 [Consulta: 7 setembre 2012].
# Saint-Priest

* Per a altres significats, vegeu «Saint-Priest (desambiguació)».
Saint-Priest és un municipi francès, situat a la metròpoli de Lió i a la regió de Alvèrnia - Roine-Alps. L'any 2011 tenia 42.535 habitants.