OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Casa dels Beneficiats

La Casa dels Beneficiats és un edifici del municipi de Girona que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un edifici de planta baixa i tres pisos, restaurada fa poc. Composició de la façana lliure, amb accés per porta semiadovellada, finestral conopial al seu damunt, amb inscripció JHS. Les obertures són de pedra excepte les de la darrera planta que són de llinda recta i remolinada (posteriors). La façana es clou amb el volat de les teules. Al costat dret hi ha una porta d'arc rebaixat de pedra que està tapiada i que era la porta de connexió amb el carreró d'Hernàndez (també catalogat). La casa, pel costat esquerre, dona a un jardí interior i per la part posterior a la galeria d'art 3 i 5.

## Història

El 1461 la casa pertanyia al jueu Jucef de Piera i que el 1492 la vengué a Antoni Baldomar. Posteriorment pertanyí a Francesc Martí. El 19 de març de 1526, Llorenç Arbonés la comprà a Arnau Salabert, on Llorenç era un beneficiat de la catedral. Successivament anà canviant de mans. El 1725 els beneficiats introdueixen reformes, cobrint de volta la casa número 3 per a fer-hi una biblioteca dels beneficiats. El 1840 era l'arxiu de Sant Lluc i encara era habitada per un beneficiat. El 1845 hi viu un militar i la seva família. El 1870 era d'en Josep Bover. Anà canviant de mans fins a arribar a l'actual propietari, el pintor Niebla que hi té l'estudi i l'habitatge.

## Referències

* 1 2 «Casa dels Beneficiats». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 febrer 2015].
# Cerro-Amate

Cerro-Amate és un dels onze districtes en què està dividida a efectes administratius la ciutat de Sevilla, capital de la comunitat autònoma d'Andalusia, en Espanya. Està situat en l'est del municipi. Limita al sud amb el municipi d'Alcalá de Guadaíra i el districte Sur; al nord amb els districtes de Sant Pablo-Santa Justa i Este-Alcosa-Torreblanca, districte aquest últim amb el qual també limita a l'est; i a l'oest amb el districte Nervión

## Barris

* Amate
* Juan XXIII
* Los Pájaros
* Rochelambert
* Santa Aurelia-Cantábrico-Atlántico-La Romería
* Palmete
* El Cerro
* La Plata

## Referències

* ↑ «Mapa de barris del Districte Cerro-Amate». Arxivat de l'original el 2007-11-09. [Consulta: 27 juliol 2013].

## Enllaços externs

* Ajuntament de Sevilla: Organització Municipal / Districtes Arxivat 2009-01-16 a Wayback Machine.
# Cerro Catedral

«Cerro Catedral» té aquests significats:
# Cerrito (Santa Maria)

Cerrito és un barri de la ciutat brasilera de Santa Maria, Rio Grande do Sul. El barri està situat al districte de Sede.

## Villas

El barri amb les següents villas: Cerrito, Cerrito Dois, Fósseis da Alemoa, Morro do Cerrito, Morro Mariano da Rocha, Vila Floresta.

## Galeria de fotos

| Nossa Senhora das Dores Nossa Senhora de Lourdes | Nossa Senhora das Dores / Km 3 | Km 3 São José |
| Nossa Senhora de Lourdes | | São José Diácono João Luiz Pozzobon |
| Nossa Senhora Medianeira Dom Antônio Reis | Dom Antônio Reis / Tomazetti | Diácono João Luiz Pozzobon |

## Referències

* ↑ (pt) Llei municipal 72/2009 que estableix la llei per a l'ús i ocupació del sòl, subdivisió, sistema urbà camí perimetral i el municipi de Santa Maria. Arxivat 2016-09-18 a Wayback Machine.
# ASC Nasr de Sebkha

L'Association Sportive et Culturelle Nasr de Sebkha o ASC Nasr de Sebkha (àrab: الجمعية الرياضية و الثقافية نصر السبخة, al-Jamaʿiyya ar-Riyāḍiyya wa-ṯ-Ṯaqāfiyya Naṣr as-Sabẖa, ‘Associació Esportiva i Cultural la Victòria de Sebkha’) és un club de futbol maurità de la ciutat de Sebkha, un suburbi de Nouakchott.

## Palmarès

* Lliga mauritana de futbol:
** 2003, 2005,2007
* Copa mauritana de futbol:
** 2006
* Supercopa mauritana de futbol:
** 2003

## Referències

* ↑ «Mauritania - Club colours». rsssf.com. [Consulta: 16 desembre 2017].
* ↑ «World Football Archive (en alemany)». Arxivat de l'original el 2014-04-13. [Consulta: 11 octubre 2019].
* ↑ Perfil a goalzz
* ↑ «Mauritania – List of Champions». RSSSF.
* ↑ «Mauritania - List of Cup Winners». rsssf.com. [Consulta: 16 desembre 2017].
# Ahmadu Lobbo

Ahmadu Lobbo (també Hamadu Lobbo, Seku Ahmadu Lobbo, Seku Hamadu Lobbo o Sheku Ahmadu Sise) de nom original Hamadu Hamadu Lobbo (Hamadu fill d'Hamadu Lobbo) fou un cap religiós del clan bari o sangaré o daebé dels mande de Sise, a la regió de Masina al Sudan occidental. En el seu temps els peuls de la regió estaven poc islamitzats i els governava un ardo de la dinastia Dyallo que era vassalla dels reis bambara de Segu (excepte Djenne que estava sota ocupació d'una guarnició marroquina).
Marabut de la confraria dels kadiriyya del xeic Sidi Muhammad (mort el 1826) va participar amb Uthman Dan Fodio (Osman Dan Fodio) en la seva empresa militar-religiosa d'expansió de l'islam. Establert a un llogaret prop de Djenne, va agafar la reputació de santó i en fou expulsat pels marroquins; llavors se'n va anar al país dels sebera, d'eon era la seva mare on va fer molts deixebles.
Un incident entre els seus estudiants i el fill de l'ardo de Masina, Gurori Dyallo, el va impulsar a revoltar-se. Un exèrcit bambara enviat contra ell fou derrotat amb una enganyifa, i la dinastia local deposada (1810). Els peuls es van posar al seu costat. Llavors va assetjar Djenne que va capturar al cap de nou mesos, va derrotar a Geladjo, el senyor local de Kunari, i el 1815 va construir en aquest districte la seva nova capital Hamdallahi (peul Hamdallay), a la riba del Bani. El 1825 es va apoderar d'Isa Ber que pertanyia als tuaregs, i dos anys després de Tombuctu, arribant per l'est fins a les muntanyes de Tombo i als sud-est fins a la confluència del Volta Negre i el Siru.
Va agafar el títol d'amir al-muminin, i es va dedicar a la predicació de l'islam, seguint normes molt estrictes (com exigia la kadiriyya). Va enviar ambaixadors al sultà otomà i va organitzar els seus estats de manera adequada: caps locals nomenats responsables en justícia davant el cadi regional (peul algali), terres i ramats estatals, percepció per l'estat d'una part del botí de guerra i de les multes i altres taxes. Cada primavera s'organitzaven expedicions militars a les que cada vila havia d'aportar un nombre determinat (cada any només es mobilitzava un terç així que un soldat només servia una vegada cada tres anys) i les famílies dels soldats rebien un subsidi mentre aquests estaven absents. L'exèrcit estava organitzat en cinc comandaments per sectors; per la justícia hi havia cadis regionals, un cadi superior a la capital, i apel·lació al mateix emir assistit per un tribunal de marabuts consultiu.
El 1838 va rebre al Haddj Umar Tal quan tornava de la seva peregrinació a la Meca. Va morir el 19 de març de 1845 i el va succeir el seu fill Ahmadu II o Hamadu II.

## Notes

* ↑ els impostes eren un delmes sobre els cereals anomenat zakat en peul d'akka, un impost sobre els rics de 1/40 de l'or i la sal, un impost o kharadj sobre les collites de la terra, un impost especial o middu en especia en ocasió d'una festa de la joventut, una contribució per l'exèrcit i un 10% de drets de duana anomenats ishr (en peul usur)
* ↑ segons l'Enciclopèdia del Islam el 1844
# Albericus gudrunae

Albericus gudrunae és una espècie de granota que viu a Papua Nova Guinea.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Parker, F. & Menzies, J. 2004. Albericus gudrunae. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006.Accedit a data 1 de febrer del 2008.
# Albericus fafniri

Albericus fafniri és una espècie de granota que viu a Papua Nova Guinea.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Richards, S. & Zweifel, R. 2004. Albericus fafniri. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Accedit a data 1 de febrer del 2008.
# Albericus siegfriedi

Albericus siegfriedi és una espècie de granota que viu a Papua Nova Guinea.

## Referències

* Bickford, D., Parker, F. & Menzies, J. 2004. Albericus siegfriedi. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Accedit a data 1 de febrer del 2008.
# Acadèmia de Belles Arts de Vílnius

L'Acadèmia de Belles Arts de Vílnius (en lituà: Vilniaus dailės akademija, anteriorment Institut Estatal d'Art de Lituània) està situada a Vílnius, és l'escola d'art més important de Lituània.
La seva fundació data de l'any 1793 amb l'obertura de la Facultat d'Arquitectura a la Universitat de Vílnius. Fins al 1832 es van anar creant els departaments de Pintura i Dibuix (1797), Escultura i Història de l'Art (1803) i Gravat i Arts gràfiques (1805).
L'acadèmia es va crear com una entitat separada de la universitat el 1940. Durant l'ocupació alemanya de Lituània va romandre tancada, i es va tornar a obrir el 1944. El 1951 es va organitzar en els següents departaments:
* Pintura (incloent frescs, mosaics, i el disseny teatral)
* Disseny gràfic
* Escultura
* Arquitectura
* Ceràmica i tèxtils.
L'acadèmia va començar a treballar amb la UNESCO l'any 2002. Té un paper important en la protecció dels monuments de Lituània.

## Referències

* ↑ «Akademijos istorija 1793 - 1991 m.» (en lituà). [Consulta: 11 juliol 2013].

## Enllaços externs

* Kunstakademie Vilnius
* Museu de l'Acadèmia de Vílnius
# Abu-Saïd Uthman I

Abu-Saïd Uthman (I) ibn Yaghmuràssan (àrab: أبو سعيد عثمان بن يغمراسن, Abū Saʿīd ʿUṯmān b. Yaḡmurāsan) o, més senzillament, Abu-Saïd Uthman I fou el segon emir independent dels abdalwadites o zayyànides de Tlemcen. Va succeir el seu pare Abu-Yahya I Yaghmuràssan ibn Zayyan quan va morir el 1283 sent proclamat i jurat el febrer del 1283.
Fou notable per les nombroses victòries aconseguides i les fortaleses i llocs que va sotmetre. Va derrotar i matar l'emir dels Banu Tudjin Ibn Abd al-Kaw i va conquerir Wenscheris i Médéa; als maghrawa (Awlad Mandil) els va arrabassar Mazouna, Ténès i Brechk i va obligar el seu emir Muhàmmad ibn Thàbit ibn Mandil a fugir per mar (1295); després va assetjar Bugia assolant els territoris de la rodalia i incendiant diversos pobles dependents d'aquesta ciutat; l'emir hàfsida de Tunis va considerar prudent enviar regals i demanar la pau. Després va perseguir als àrabs hilàlides als que va empaitar fins a Teghalim al Sàhara.
Però la lluita principal fou contra els marínides: Abu-Yaqub Yússuf an-Nàssir ibn Yaqub va iniciar cinc expedicions o campanyes contra Tlemcen; en les quatre primeres fou rebutjat però a la cinquena va arribar (1299) amb un exèrcit molt nombrós i va aconseguir apoderar-se de totes les fortaleses de l'emirat de Tlemcen, excepte aquesta mateix que fou assetjada; el sultà marínida va construir no gaire lluny una vila nova per servir mentre durava el setge, on va aixecar palaus, banys mesquites, mercats, i li va donar el nom de Tlemcen la Nova; el bloqueig de Tlemcen fou intens. Però durant el setge el fill del sultà, Abu Amir, en cooperació amb el visit Ibn Attu, van preparar una revolta; quan el sultà ho va saber va marxar a Marràqueix i va assetjar als dos rebels que van fugir i es van refugiar a Tlemcen; Abu-Saïd Uthman I els va acollir amb honors. Un temps després Abu Amir va aconseguir ser perdonat pel seu pare i va tornar amb aquest; Abu-Yaqub Yússuf llavors va demanar l'entrega del visir Ibn Attu, però el abdalwadita va refusar trair l'hospitalitat oferta.
Abu-Saïd Uthman I va morir a Tlemcen el 6 de juny de 1304, al cinquè anys de setge, d'una apoplexia mentre es banyava. El va succeir el seu fill Abu Zayyan I Muhammad ibn Abi Said Uthman ibn Yaghmuràssan Abu Zayyan
| Precedit per: Abu-Yahya I Yaghmuràssan | emir abdalwadita 1283-1304 | Succeït per: Abu-Zayyan I |

## Referències

* Abat J. J. L. Bargès, Histoire des Beni Zeiyan, rois de Tlemcen, París 1852, en línia a «Histoire des Beni Zeiyan, rois de Tlemcen : Muhammad ibn 'Abd al-Jalil, al-Tanasi, d. 1494 : Free Download & Streaming : Internet Archive». [Consulta: 1r juliol 2012].
* Abat J. J. L. Vargès, Complément a l'histoire des Beni Zeiyan, París 1887, en línia a «Complément de l'histoire des Beni-Zeiyan, rois de Tlemcen, ouvrage du cheikh Mohammed Abd'al ... : abbé Jean Joseph Léandre Bargès, Jean Joseph Lândre Bargès : Free Download & Streaming : Internet Archive». [Consulta: 1r juliol 2012].
# Adolf Sanmartín Besalduch

Adolf Sanmartín Besalduch (Vinaròs, 13 d'abril de 1963) és un historiador i polític valencià, diputat a les Corts Valencianes en la VI i VII legislatures i alcalde de Cervera del Maestrat des de l'any 2011.
Es llicencià en Geografia i Història a la Universitat Central de Barcelona i es doctorà en Història Contemporania a la Universitat de València. Ha treballat com a professor a l'IES Maestrat de Sant Mateu, a l'IES Ramon Cid de Benicarló i a la UNED (Universitat Nacional d'Educació a Distància). Militant del PSPV-PSOE, n'ha estat secretari comarcal per als Ports i el Maestrat, regidor de l'ajuntament de Cervera del Maestrat i diputat per la província de Castelló a les eleccions a les Corts Valencianes de 2003 i 2007.
És alcalde de Cervera del Maestrat des de 2011 i ha estat Director Territorial de Presidència de la Generalitat Valenciana a la província de Castelló des de 2016 a 2020, moment que és nomenat Director General de Seguretat i Emergències de la Conselleria de Justicia, Interior i Administració Pública de la Generalitat Valenciana. El març de 2023 passa a ser Director General d'Administració Pública.

## Obres

* Els convents de dominics i agustines de Sant Mateu abans i després de la desamortització de Mendizábal (1989) publicat pel Centre d'Estudis del Maestrat
* Les fortificacions de la vila de traiguera 1641-1650 (1990) publicat pel Centre d'Estudis del Maestrat
* Les estratègies socioeconòmiques desenvolupades per una família noble castellonenca al segle xix. El cas del Barón de La Pobla, publicat al Butlletí de la Societat Castellonenca de Cultura (2000)
* Empresarios, políticos y sindicalistas. La pugna por el poder en el Benicarló de la II República., V Premi d'Investigació Històrica Ciutat de Benicarló.

## Referències

* ↑ País, El. «El Consell cambia cuatro altos cargos a tres meses de las elecciones» (en castellà), 10-03-2023. [Consulta: 20 març 2023].
* ↑ Adolf Sanmartín guanya el V Premi d'Investigació Històrica Ciutat de Benicarló

## Enllaços externs

* Biografies de polítics valencians Arxivat 2009-09-20 a Wayback Machine.
* Fitxa de les Corts Valencianes Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine.
# Albert Pérez Anglès

Albert Pérez Anglès (Valls, Alt Camp, 3 de febrer de 2001) és un esquiador i corredor de muntanya català.
L'atleta vallenc, del Club Excursionista La Xiruca Foradada del Pla de Santa Maria integrat a la Federació d'Entitats Excursionistes de Catalunya, participant en el marc de la selecció espanyola, ha aconseguit una trajectòria ascendent en les curses de muntanya en què participa i també en l'esquí de muntanya. Així, l'agost del 2018 va participar en la carrera que va tenir lloc al massís del Gran Sasso, a Fonte Cerreto, situat a la regió italiana de l'Aquila, i es va fer amb la medalla de plata al Mundial Juvenil de Curses de Muntanya, en la modalitat d'Skyrunning.
El març del 2021 en la tercera jornada del Campionat del Món d'esquí de muntanya d'Andorra, Albert Pérez aconseguí el títol de subcampió, en la categoria U20, a la prova vertical. El març del 2022, amb l'equip CE Cerdanya Skimo Team, va aconseguir el títol de campió d'Espanya d'esquí de muntanya en el marc del campionat estatal d'esquí de muntanya celebrat a Sierra Nevada. El juny del 2022 aconseguí el triomf a la competició de l'Olla de Núria, en la modalitat de l'Olla de Núria Vertical.

## Referències

* ↑ «El planenc Albert Pérez Anglès, plata al mundial juvenil de curses de muntanya». Catalunya Diari - Tarragona digital, 10-08-2018 [Consulta: 3 setembre 2022].
* ↑ «Marta García y Antonio Alcalde sextos en la vertical y Albert Pérez, U20, plata, del Mundial de skimo de Andorra». Turiski, 05-03-2021 [Consulta: 3 setembre 2022].
* ↑ M., J. «Albert Pérez i Pere Rullan, campions d'Espanya d'esquí de muntanya a Sierra Nevada». L'Esportiu, 06-03-2022 [Consulta: 3 setembre 2022].
* ↑ Torrent, Albert «Sara Alonso i Albert Pérez guanyen la vertical de l'Olla de Núria». Ultres Catalunya, 11-06-2022 [Consulta: 3 setembre 2022].
# Abu-l-Hàssan an-Nàssir li-din-Al·lah

Abu-l-Hàssan an-Nàssir li-din-Al·lah Àhmad ibn al-Hadi Yahya o, més senzillament, An-Nàssir Àhmad fou el tercer imam zaidita ràssida del Iemen i fill del fundador al-Hadi ilà-l-Haqq Yahya i de la seva neboda Fàtima (filla de son germà); el successor d'al-Hadi Yahya fou el seu fill Muhammad al-Mutada.
Muhammad i Àhmad havien acompanyat al pare des de l'Hedjaz fins al Iemen el 897. Encara que a Ahmad ja se l'esmenta el 898, fins al 907/908 no apareix com a cap militar del seu pare. Després va retornar a l'Hedjaz on va passar un temps llarg. Després de l'abdicació en circumstàncies confoses de Muhammad al-Mutada, al-Nasir Ahmad ibn al-Hadi Yahya, que havia tornat al Iemen feia poc, fou escollit imam a Sa'dah el setembre del 913, i hauria rebut el suport per ser elegit de Muhammad al-Murtada. Ahmad amb forces reunides a Hamdan, Najran i Khawlan va lluitar contra els partidaris dels dais fatimites ismaïlites especialment de la zona del Jabal Maswar que va culminar el gener del 920 amb una gran batalla lliurada a Nughash al nord-oest de Sanaa, en què Ahmad va aconseguir la victòria sobre Abd al-Hamid ibn Muhammad, el cap ismaïlita del Jabal Maswar, tot i que les forces d'aquest eren superiors en nombre. La influència dels ismaïlites (anomenats karamites o batinites) es va reduir considerablement. No apareix gaire a les fonts, però sembla clar que va conquerir Aden el 922/923.
Va morir aSa'dah el 927/928 o 934 o 937, la darrera és la data citada més sovint. Va deixar cinc fills dels que almenys dos van aspirar a la successió, però el que va tenir més suport fou un descendent de Zayd ibn Allah que era d'una branca diferent de la família.

## Referències

* Enciclopèdia de l'Islam, VII, 997
# Allen Memorial Art Museum

El Museu d'Art Allen Memorial (Allen Memorial Art Museum, abreujadament AMAM, oficialment i en anglès) és un museu situat a Oberlin (Ohio), als Estats Units, administrat per l'Oberlin College. Fundat el 1917, la seva col·lecció és una de les millors entre les de les escoles i universitats dels Estats Units, trobant-se entre les de Harvard i Yale.
L'AMAM és sobretot un museu docent, i és un recurs cultural vital per als estudiants, facultat i treballadors de l'Oberlin College, així com per a la comunitat que l'envolta. Entre els seus punts forts es troba l'art holandès i flamenc del segle xvii, així com pintura europea dels segles XIX i principis del XX i art contemporani americà i obres sobre paper americanes, europees i asiàtiques.

## Col·lecció

La col·lecció es troba en un impressionant edifici d'estil renaixentista italià dissenyat per Cass Gilbert i que rep el seu nom pel seu fundador, el doctor Dudley Peter Allen (BA, 1875), un distingit graduat i fideïcomissari de l'Oberlin College.
El 1977, Robert Venturi va dissenyar un afegit que representa un dels exemples millors i més primerencs d'arquitectura postmoderna als Estats Units.

## Referències

* 1 2 «Allen Memorial Art Museum: About», 2008. [Consulta: 24 juliol 2008].
* ↑ «Short Tour: Allen Art Museum». Arxivat de l'original el 2008-01-20. [Consulta: 24 setembre 2011].
# Almonia

Almonia és un gènere d'arnes de la família Crambidae.

## Taxonomia

* Almonia atratalis Rothschild, 1915
* Almonia truncatalis Walker, [1866]

## Espècies antigues

* Almonia cristata (Hampson, 1891)
* Almonia lobipennis (Moore, 1886)

## Referències

* ↑ «GlobIZ search». Global Information System on Pyraloidea.
# Al·legoria de la victòria dels holandesos sobre la flota espanyola a Gibraltar, 25 d'abril de 1607

Al·legoria de la victòria dels holandesos sobre la flota espanyola a Gibraltar, 25 d'abril de 1607, és una pintura a l'oli sobre taula del pintor neerlandès Adam Willaerts. Pintada entre 1615 i 1630 a la ciutat d'Utrecht, la pintura es conserva en el Rijksmuseum d'Amsterdam.

## Descripció

La pintura és una al·legoria de la victòria neerlandesa sobre els espanyols durant la batalla de Gibraltar, que va tenir lloc el 25 d'abril de 1607 en el context de la Guerra dels Vuitanta Anys. En la pintura es pot veure en primer pla a un neerlandès i un espanyol lluitant entre ells per una barra de fusta, mentre un anglès i un venecià els observen. En el fons pot observar-se la batalla de Gibraltar en les proximitats del Penyal.

## Referències

* ↑ «Rijksmuseum.nl» (en anglès). [Consulta: 27 juny 2016].

## Vegeu també

* Batalla de Gibraltar

## Enllaços externs

* Pàgina del quadre al catàleg del Rijksmuseum (anglès)
# Alonso de Madrid (agustí)

Alonso de Madrid, nom religiós d'Alonso Garrote Sánchez (Madrid, m. 1562), fou un advocat i religiós castellà.
Fill d'Alonso Garrote i Francisca Sánchez, naturals de Getafe i residents a Madrid. Estudià cànons i lleis, tan conegut per la seva professió que arribà a ser conegut com «el gran advocat de Madrid». Més endavant per vocació religiosa va prendre hàbits a Salamanca i professà el 1517 a un convent de l'orde de Sant Agustí, company i amic de noviciat amb Tomás de Villanueva. Allà destacà per les seves virtuts i lletres, tant és així que l'emperador Carles V i el príncep d'Astúries Felip li consultaren diversos assumptes de gravetat i col·laboraren econòmicament amb ell en diverses fundacions religioses. En la seva carrera a l'orde, destaca que va ser tres vegades provincial de Castella, fundant convents a Segòvia, Galícia i el de San Felipe el Real a Madrid, després de moltes dificultats, gràcies a una butlla de Pau III de 20 de juny de 1544. Envià diversos religiosos al Perú a evangelitzar. Obtingué dues vegades el priorat del seu convent de Madrid, fou vicari de Barcelona (1545), legat a latere per a una concòrdia de certes diferències succeïdes en aquell moment, i vicari general d'Anglaterra (1558).
Morí al seu convent de Madrid el 1562, sebollit a l'entrada de la sagristia sota una llosa blanca, al costat dels seus pares.

## Referències

* 1 2 3 Álvarez y Baena, José Antonio. Hijos de Madrid, ilustres en santidad, dignidades, armas, ciencias y artes (en castellà). Tom I. Madrid: Oficina de D. Benito Cano, 1789, p. 28-29.
# Alonso de Madrid (mínim)

Alonso de Madrid (Madrid, c. 1535 - Jerez de la Frontera, 1622) va ser un frare mínim castellà amb fama de virtuós i místic.
Es desconeix la data de naixement, segons la font, seria el 1525 o 1535, d'acord amb l'any de mort. Fill d'una rica família noble, en la seva joventut es trobava estudiant a la Universitat de Salamanca, quan el 1565 va decidir prendre l'hàbit de l'orde dels Mínims de Sant Francesc de Paula en el convent de Còrdova. Finalment, va professar a Écija el 15 d'agost de 1566, tot i que va viure durant trenta-tres anys i fins a la seva mort en el convent de l'orde a Jerez de la Frontera.
En acabar el noviciat, va ser conegut per la seva fama de virtuós i per la seva santedat, la crònica de la seva ordre el considera recollit, obedient, tranquil i dedicat de manera contínua a la contemplació. Hom afirma que va comunicar diverses vegades amb Déu, i que segons sembla l'havien parlar a la seva cel·la, la qual s'hauria il·luminat amb resplendors divins. Va morir el 1622 amb 86 anys, havent estat cec durant els darrers catorze. Malgrat aquest impediment físic, no va deixar d'assistir mai al cor ni als actes de la comunitat. En el seu llit de mort, va dir al seu confessor que havia sentit la presència de sant Francesc de Paula al seu costat. Hom afirma que les seves restes van ser enterrades a Écija.

## Referències

* 1 2 «Alonso de Madrid» (en castellà). Estudios Mínimos. [Consulta: 18 abril 2023].
* 1 2 3 Montoya, Lucas de. Coronica general de la orden de los Minimos de S. Francisco de Paula, su fundador (en castellà). Madrid: Bernardino Guzmán, 1619, p. 312.
* 1 2 Álvarez y Baena, José Antonio. Hijos de Madrid, ilustres en santitad dignidades, armas, ciencias y artes (en castellà). Madrid: Oficina de D. Benito Cano, 1789, p. 38-39.