OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# BCR

BCR té els següents significats:
* Banca Comercială Română, banc de Romania
* BCR Open Romania (de l'acrònim de Banca Comercială Română), torneig anual de tennis que es disputa a Bucarest (Romania)
* Bibiographic Center for Research, xarxa de biblioteques nord-americana integrada a l'OCLC
* Receptor dels limfòcits B (del nom en anglès B-Cell Receptor), proteïna receptora lligada als Limfòcit B|limfòcits B
* Gen BCR (del nom en anglès Breakpoint Cluster Region), gen humà localitzat en el cromosoma 22
# Atlanta Thrashers

Els Atlanta Thrashers són un equip professional d'hoquei sobre gel de la ciutat d'Atlanta (Geòrgia (Estats Units)) que juga a la National Hockey League, a la Divisió Sud-est de la Conferència Est.
L'equip comparteix el Philips Arena de 19.000 espectadors amb els Atlanta Hawks de l'NBA.
L'equip fou fundat el 1999 i juga amb jersei blau cel i amb pantalons de color blau fosc a casa, i amb jersei blanc i pantalons blaus a fora.

## Història

La ciutat d'Atlanta va rebre per part de la National Hockey League una franquícia d'expansió el 25 de juny de 1997. Aquesta suposaria el retorn de la màxima competició d'hoquei a la ciutat, després de la presència dels Atlanta Flames des de 1972 fins a 1980, any en què aquesta franquícia es va traslladar a Calgary. El nom del nou equip va ser escollit mitjançant una enquesta entre els seguidors, optant finalment per Thrashers, au oficial de l'Estat de Geòrgia, i jugaria seus partits en el Philips Arena. La seva primera elecció del draft el 1999 va ser Patrick Stefan.
Els Thrashers van debutar el 2 d'octubre de 1999 amb una derrota davant dels New Jersey Devils per 4-1, i el primer gol en la història del club va ser anotat pel capità Kelly Buchberger.
El 21 de setembre de 2003 l'equip va ser venut a un grup d'executius del conglomerat empresarial Time Warner, juntament amb l'equip de l'NBA dels Atlanta Hawks, que comparteixen pavelló amb els Thrashers. Aquest mateix mes la tragèdia es va encebar amb els Thrashers, quan la seva estrella Dany Heatley va tenir un accident amb el seu Ferrari en què va resultar greument ferit i en què va morir el seu company d'equip Dan Snyder, que anava al seu costat. Els Thrashers van dedicar els uniformes de la temporada 2003-04 a la memòria del mort i els seus jugadors van portar pegats negres amb el nombre de Snyder, el 37. Heatley va ser acusat posteriorment per un tribunal de càrrecs criminals per imprudència al volant, que el va condemnar a tres anys sense carnet i serveis comunitaris, i va abandonar el club la temporada següent rumb a Ottawa. En aquest traspàs estaria implicat el jugador eslovac Martin Hoss.
Després de diverses temporades de resultats discrets, els Atlanta Thrashers van aconseguir per primera vegada en la seva història la classificació als playoff en la temporada 2006-07, amb l'afegit de fer-ho com a líder de la seva divisió. Aquesta mateixa campanya Martin Hoss anotaria els seus primers 100 punts en una temporada (43 gols i 57 assistències), superant l'anterior rècord de la franquícia establert per Ilya Kovalchuk a 98. Però en els playoffs no van tenir tanta sort i van caure en primera ronda davant dels New York Rangers.

## Enllaços externs

* Lloc web oficial dels Atlanta Thrashers Arxivat 2008-08-20 a Wayback Machine. (anglès)
# Trial de Sant Llorenç 1993

L'edició de 1993 del Trial de Sant Llorenç fou la 27a d'aquesta prova, organitzada pel Motor Club Terrassa. El trial era la novena prova del Campionat del Món d'aquell any i tingué lloc el 25 de juliol a Viella, Vall d'Aran. Hi participaren vora 50 pilots, els quals hagueren de superar 18 zones repartides al llarg d'un recorregut que calia completar 2 vegades.
El trial fou més dur i difícil que en ocasions anteriors, tant pel que fa a les zones, totes elles amb baixa adherència (la major part d'aigua i la resta, de pedres i terra humides) com pel poc temps donat per l'organització per a completar-lo (7 hores que resultaren insuficients).

## Classificació

| Posició | Pilot | Motocicleta | Punts |
| 1 | Jordi Tarrés | Gas Gas | 32 |
| 2 | Marc Colomer | Beta | 34 |
| 3 | Joan Pons | Gas Gas | 37 |
| 4 | Amós Bilbao | Montesa | 38 |
| 5 | Diego Bosis | Fantic | 39 |
| 6 | Donato Miglio | Gas Gas | 42 |
| 7 | Tommi Ahvala | Aprilia | 48 |
| 8 | Takumi Narita | Beta | 60 |
| 9 | Piero Sembenini | Beta | 65 |
| 10 | Bruno Camozzi | Scorpa | 69 |

## Referències

* ↑ «Tres catalanes en el podio de Viella» (PDF) (en castellà). Hemeroteca. El Mundo Deportivo, 26-07-1993. [Consulta: 20 juliol 2014].
* «Trial World Championship 1993 - G.P. Spain - Espagne» (PDF) (en anglès). trialonline.org. Arxivat de l'original el 12 de febrer 2017. [Consulta: 20 juliol 2014].
# Rasclet gorjablanc

El rasclet gorjablanc (Laterallus albigularis) és una espècie d'ocell de la família dels ràl·lids (Rallidae) que habita aiguamolls, camps humits i praderies des d'Hondures i Nicaragua, cap al sud, a través de Costa Rica, Panamà, oest de Colòmbia per la costa del Pacífic fins a l'oest de l'Equador.
# Moviment Nacional Turcman (1980)

El Moviment Nacional Turcman fou una organització política dels turcmans de l'Iraq activa del 1980 al 1985, amb els objectius de lluitar pels drets nacionals turcmans, contra la repressió del govern, contra la política d'assimilació, i per introduir el tema a l'agenda internacional.
El mateix nom l'havia portat una altra organització activa des de després de la Primera Guerra Mundial fins als anys setanta, i després el va recuperar un altre grup el 1993, tot i que el 1994 es va canviar el nom per Moviment Popular Democràtic Turcman.
# El ojo mágico

El ojo mágico, publicat l'u d'octubre del 1993 per Marc Grossman, va ser un llibre que va revolucionar el fenomen de la percepció visual i va permetre descobrir experiències òptiques totalment noves en el moment del seu llançament. Aquest llibre està format pels estereogrames, imatges que oculten una nova dimensió i, per tant, generen aquesta curiositat per descobrir que hi ha més enllà de la imatge bidimensional presentada.
En tots els estereogrames que el llibre ens ofereix, se segueix el mateix patró de visionat. Poden seguir-se dos mètodes per visionar la tridimensionalitat de les imatges presentades.
* El primer mètode consisteix a convergir la mirada, és a dir, ajuntar els ulls per tal de fixar la vista en un punt entre els teus ulls i la imatge. D'aquesta manera es genera la tercera imatge que el nostre cervell percep com a tridimensional.
* El segon mètode consisteix a divergir la mirada, és a dir, aconseguir que la nostra mirada creui en un punt darrere de la imatge.
# Barrufet

* Per a altres significats, vegeu «Barrufet (desambiguació)».
Un barrufet és una mena de follet del vent en la mitologia catalana. De vegades se'l descriu com a tan petit que no es veu, i que viatja traslladat pel vent que domina. D'altres, se'l descriu com un "barruf" en forma d'homenet. Això fa que d'un cop de vent o petit remolí també se'n digui un barrufet.

## Accepcions del terme

En la seva accepció original, barrufet volia dir "follet" en general, "dimoni" (i d'aquí, "nen entremaliat"), però també "follet del vent" i, per tant, "vent arremolinat, vent que arremolina la pols, remolí de vent". El Gran Diccionari de la Llengua Catalana també recull el significat de "nan mitològic, gnom".
Més tard, el mot s'ha fet sevir com a adaptació al català del nom dels personatges de còmic creats pel ninotaire belga Peyo, Les Schtroumpfs. La idea se li va acudir al traductor Albert Jané i els petits "barrufets" blaus van aparèìxer per primer cop al número 94 del Cavall Fort, el maig de 1967.

## Referències

* ↑ Casanova Coll, Joan; Creus Saumell, Joan. «El Follet-Vent». A: Més ràpids que el llamp, més vius que el foc. Petits éssers fantàstics en l'àmbit lingüístic català. Barcelona: Publicacions de l'Abadia de Montserrat, 2000, p. 205-208. ISBN 8484151824.
* 1 2 3 «Barrufet». Diccionari de la llengua catalana de l'IEC. Institut d'Estudis Catalans.
* ↑ Alcover, Antoni M.; Moll, Francesc de B. «Barrufet». A: Diccionari català-valencià-balear. Palma: Moll, 1930-1962. ISBN 8427300255. «1.»
* 1 2 3 «Barrufet». Gran Diccionari de la Llengua Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Alcover, Antoni M.; Moll, Francesc de B. «Barrufet». A: Diccionari català-valencià-balear. Palma: Moll, 1930-1962. ISBN 8427300255. «2.»
* ↑ Alcover, Antoni M.; Moll, Francesc de B. «Barrufet». A: Diccionari català-valencià-balear. Palma: Moll, 1930-1962. ISBN 8427300255. «3.»
* ↑ Riera Pujal, Jordi, El còmic en català, Ediciones Glénat, 2011, p. 31.
Viccionari
# Bacardit de Llumàs

Bacardit de Llumàs o de Llomars és una masia del municipi de Sant Mateu de Bages (Bages) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'una construcció civil: masia construïda en diferents etapes a partir d'un primer nucli format per una elegant torre gòtica de planta quadrada i coberta a quatre vessants. A partir de la torre es varen construir una masia clàssica de planta basilical, coberta a dos vessants i amb el carener perpendicular a la façana de migdia i aquesta estructura s'anà ampliant especialment al segle xviii.
Al costat de la masia, al nord es va construir l'any 1685, l'església de Sant Mament.

## Història

El mas Bacardit és situat molt a prop de l'antiga i avui enrunada església romànica de Sant Mamet. El lloc i més concretament l'església és documentada l'any 950 quan el comte Borrell dona l'alou al monestir de Santa Cecília de Montserrat; l'alou era situat al lloc de Cans, dins el terme del castell de Castelltallat. L'església és esmentada durant tot el s. XI, però al s. XVII, i més concretament l'any 1685, el seu culte fou traslladat a la capella familiar del mas Bacardit, denotant així d'importància que aleshores tenia ja el mas. Aquest devia aglutinar les antigues terres de l'alou del monestir de Sta. Cecília i aconseguí al s. XVII i més especialment al s. XVIII ser nucli d'una important explotació agrícola.

## Referències

* 1 2 «Mas Bacardit». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r desembre 2015].
# Òrgan reproductor

Els òrgans reproductors són aquells necessaris per als processos de la reproducció. Les unitats bàsiques de la reproducció sexual són les cèl·lules germinals masculines i femenines. Per a la reproducció en la majoria de les espècies són necessaris l'òrgan masculí i l'òrgan femení, exceptuant les espècies asexuades que no disposen d'òrgan reproductor, o les espècies hermafrodites les quals ja disposen en un mateix cos els dos òrgans.
En l'espècie humana els òrgans reproductors són:
* Aparell reproductor masculí, format per: penis, testicles, pròstata, vesícules seminals, cada una amb una funció especifica
* Aparell reproductor femení, format bàsicament per: vagina, úter, trompes de Fal·lopi i ovaris.
# Tramain

Tramain (en bretó Tremaen, gal·ló Tramaen) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament de Costes del Nord. L'any 2005 tenia 618 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 436 | 463 | 473 | 460 | 483 | 527 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | José Bertho | |
| 2008- | Michel Gesret | |
# Màlia

    Per al pilotari Màlia, vegeu José Vicente Oliver Moll
Màlia (en grec modern Μάλια) és un poble litoral i un municipi de la Prefectura d'Iràklio, a Creta. Es troba a uns 34 km a l'est de Càndia. El municipi, de 60.720 km² i una població de 6.212 habitants, té la seva capital a Màlia, amb 3.722 habitants el 2001, que també inclou els nuclis de Mochós (Μοχός), amb 1.155 habitants; Krassi (Κράσι), amb 348; i Stalís (Σταλίς), amb 987. El poble és un lloc d'estiueig i un centre turístic, principalment pel jaciment arqueològic emplaçat uns 3 km al nord-est del poble, amb les restes d'un palau minoic de 10.000 m² de planta, i per la seva vida nocturna.

## La Màlia antiga

El jaciment arqueològic de Màlia es troba a uns 34 km a l'est de Càndia, prop de la costa septentrional de Creta. Consta de les restes d'un palau minoic i els habitatges dels voltants. L'emplaçament fou habitat des del Neolític entre el 6000 aC i el 3000 aC). Restes de cases prepalatines (del 2500 aC a 2000 aC) s'han trobat sota palau i algunes tombes del mateix període foren localitzades prop de la costa. El primer palau va ser construït vers el 2000 aC-1900 aC i les cases existents van continuar a l'entorn d'aquest. El palau vell fou destruït el 1700 aC però reconstruït uns cinquanta anys després. No va resultar destruït cap al 1450 aC, com altres palaus minoics. El lloc fou reocupat en els segles XIV aC i XIII aC. S'han trobat restes d'un establiment romà al lloc anomenat Marmara, bastant gran, on es conserva una basílica del segle vi.
L'almirall anglès Theodor Spratt, que va viatjar per Creta el segle xix, va informar d'algunes troballes al lloc anomenat Helleniko Livadi. El 1915, Joseph Chatzidakis va començar a excavar el turó d'Azymo i va descobrir la meitat sud de l'ala oest del palau i algunes tombes prop del mar. L'Escola Francesa d'Arqueologia d'Atenes va reprendre més tard l'excavació i tragué a la llum la resta del palau. Avui dia encara continuen les excavacions. Les troballes s'exhibeixen al Museu arqueològic d'Heràkleion, i algunes al d'Àgios Nikolaos.

## Vegeu també

* Palau de Màlia
# Etheostoma erythrozonum

Etheostoma erythrozonum és una espècie de peix pertanyent a la família dels pèrcids.

## Descripció

* Pot arribar a fer 7,1 cm de llargària màxima.
* Cos gros, robust, de color fosc al dors i blanc al ventre.
* Té un seguit de taques fosques al llarg dels flancs.
* L'opercle és parcialment escatat mentre que el clatell ho és completament.
* Presenta dimorfisme sexual extrem durant l'època reproductiva.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, bentopelàgic i de clima temperat (37°N-39°N, 90°W-92°W).

## Distribució geogràfica

Es troba a Nord-amèrica: conca del riu Meramec (Missouri).

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* 1 2 Switzer, J. F. & Wood, R. M., 2009.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* AQUATAB
# Barruguet

Un barruguet és en la cultura popular d'Eivissa i Formentera un ésser mitològic diabòlic, de talla petita, que viu a les cases fent entremaliadures. Són petitets, molt actius, prims, molt llestos, espavilats, es mouen rabeny, són molt emprenyadors i viuen en forats a les parets, al sostre o dins la cisterna. El seu nom segurament ve del barrufet. Els barruguets es dediquen a fer petites malifetes dins la llar, com fer malbé el dinar o sopar, fer plorar els nadons, amagar objectes o desfer qualsevol feina de la llar ja feta. Es pot considerar la versió eivissenca dels follets.
En sentit figurat, a Eivissa i Formentera es diu d'algú que és un barruguet quan és molt espavilat i treballador, o dels nens petits que no s'estan quiets.

## Referències

* ↑ Casanova Coll, Joan; Creus Saumell, Joan. «3.2. Barruguet». A: Més ràpids que el llamp, més vius que el foc. Petits éssers fantàstics en l'àmbit lingüístic català. Barcelona: Publicacions de l'Abadia de Montserrat, 2000, p. 208-227. ISBN 8484151824.
# Bandera de Berlín

La bandera de la ciutat de Berlín està formada per una tela rectangular dividida en tres bandes horitzontals, essent vermelles les exteriors i blanca la central. L'amplada de la banda central és tres cops l'amplada de cadascuna de les bandes exteriors, i les proporcions generals de la bandera són de 3:5.
A la banda central, la bandera incorpora un os, element central de l'escut de la ciutat, col·locat lleugerament desplaçat cap al costat més proper al pal. La bandera d'estat incorpora no només l'os, sinó l'escut complet de la ciutat, amb la corona i el camper de fons, també lleugerament desplaçat cap al pal. No obstant això, només es va utilitzar fins al 2007, quan l'Abgeordnetenhaus, el parlament estatal, va aprovar un projecte de llei per abolir la bandera estatal. Des de llavors, Berlín només ha tingut una bandera oficial.
El disseny actual de la bandera de Berlín va ser aprovat el 26 de maig de 1954 com a bandera de Berlín Occidental. A partir de 1990 però, la bandera esdevingué el símbol de tota la ciutat després de la reunificació alemanya.

## Banderes històriques

* Bandera de 1618-1861
* Bandera de 1861-1912
* Bandera de 1913-1934 (bandera civil de 1913-1954)
* Bandera d'estat de 1934-1954
* Bandera de Berlín oriental de 1954-1990
* Bandera de Berlín occidental de 1954-1990

## Banderes dels districtes

Cadascun dels dotze districte de Berlín té la seva pròpia bandera formada per les tres franges horitzontals de la bandera de Berlín i carregada amb l'escut de cada districte.
* Districte de Charlottenburg-Wilmersdorf
* Districte de Friedrichshain-Kreuzberg
* Districte de Lichtenberg
* Districte de Marzahn-Hellersdorf
* Districte de Berlín-Mitte
* Districte de Neukölln
* Districte de Pankow
* Districte de Reinickendorf
* Districte d'Spandau
* Districte d'Steglitz-Zehlendorf
* Districte de Tempelhof-Schöneberg
* Districte de Treptow-Köpenick

## Referències

* 1 2 3 Laitenberger, Birgit. Wappen und Flaggen der Bundesrepublik Deutschland und ihrer Länder allgemeine Einführung in die Staatssymbolik einschließlich Hymnen, Feier- und Gedenktage. 5., neubearb. und erg. Aufl, 2000. ISBN 978-3-452-24262-4.
* ↑ «Gesetz über die Hoheitszeichen des Landes Berlin» (en alemany). GVBl, 13-05-1954, pàg. 289 [Consulta: 30 octubre 2022].

## Enllaços externs

* Descripció de la bandera i l'escut de la ciutat de Berlín, a Flags of the World (anglès)
# Truman (Minnesota)

Truman és una població dels Estats Units a l'estat de Minnesota. Segons el cens del 2000 tenia 1.259 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Truman tenia 1.259 habitants, 510 habitatges, i 318 famílies. La densitat de població era de 446 habitants per km².
Dels 510 habitatges en un 26,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 52,5% hi vivien parelles casades, en un 7,6% dones solteres, i en un 37,6% no eren unitats familiars. En el 33,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 20% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,25 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,9.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,9% tenia menys de 18 anys, un 5,2% entre 18 i 24, un 22,8% entre 25 i 44, un 21,1% de 45 a 60 i un 28% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 44 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 75,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 35.000 $ i la renda mediana per família de 46.750 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.292 $ mentre que les dones 20.850 $. La renda per capita de la població era de 18.305 $. Entorn del 5,6% de les famílies i el 9,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Truman». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Truman». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 7 agost 2010].
# Rhinogobius virgigena

Rhinogobius virgigena és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, de clima tropical i demersal.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia: el Vietnam.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, William N.: Genera of Recent Fishes. California Academy of Sciences. San Francisco, Califòrnia, Estats Units. iii + 697. ISBN 0-940228-23-8. Any 1990.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hoese, D.F. 1986: Gobiidae. p. 774-807. A: M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Mugilogobius latifrons

Mugilogobius latifrons és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 4,7 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sulawesi (Indonèsia).

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Kottelat, M., A.J. Whitten, S.N. Kartikasari i S. Wirjoatmodjo 1993. Freshwater fishes of Western Indonesia and Sulawesi. Periplus Editions, Hong Kong. 221 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fenner, R. M. The Conscientious Marine Aquarist: A Commonsense Handbook for Successful Saltwater Hobbyists (en anglès). TFH Publications, 2001. ISBN 9781890087029.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hoese, D.F. 1986: Gobiidae. p. 774-807. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín, Alemanya.
* Larson, H.K. 2001. A revision of the gobiid fish genus Mugilogobius (Teleostei: Gobioidei), and its systematic placement. Rec. West. Aust. Mus. (Suppl. Núm. 62):1-233.
* Larson, H.K. i E.O. Murdy 2001. Gobiidae. Gobies. p. 3578-3603. A K.E. Carpenter i V. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the Western Central Pacific. Vol. 6. Bony fishes part 4 (Labridae to Latimeriidae). FAO, Roma, Itàlia.
* Maugé, L.A. 1986. Gobiidae. p. 358-388. A J. Daget, J.-P. Gosse i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren, Flandes; i ORSTOM, París, França. Vol. 2.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Fissilitat (geologia)

La fissilitat es refereix a la propietat de les roques de dividir-se en plans de feblesa en làmines. Això s'observa comunament en alguns tipus de pissarra (shale)que són roques sedimentàries i en altres pissarres (slate) i fil·lites, que són roques metamòrfiques foliades. La fissilitat en aquestes roques és causada per l'aliniament dels grans dels fil·losilicats durant la compactació geològica,deformació o el creixement de nous minerals. Les roques altament físsils es divideixen fàcilment al llarg de l'exfoliació.

## Referències

* ↑ Tucker, M.E. 2001. Sedimentary petrology: an introduction to the origin of sedimentary rocks, WileyBlackwell, 3rd Edition, 272pp.
* ↑ Ingram, R.L. 1953. Fissility of mudrocks, GSA Bulletin, 64, 869-878.
* ↑ Chattanooga Shale: The shale is highly fissile (easily cleaved) most often black but may be brown where weathered. Anderson, Carl (1976) "Index and Short Description to the Geologic terms used by the GSS" Georgia State Base Geologic Map page 5; archived here by Internet Archive on 3 July 2011