OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Oficina de Propietat Intel·lectual de la Unió Europea

* No s'ha de confondre amb l'Oficina Europea de Patents (OEP).
L'Oficina de Propietat Intel·lectual de la Unió Europea o EUIPO és una agència europea responsable del registre de marques de la Unió Europea (UE) amb seu al País Valencià a la ciutat d'Alacant des de l'any 1994. El 2023 Jorma Hanski n'és el president i el director executiu el portuguès João Negrão. L'any 2021 hi treballaven uns 1100 funcionaris. El 2023, l'impacte econòmic a la regió d'Alacant s'estimava a uns 400 milions d'euros. Abans de març de 2016 es deia Oficina per a l'Harmonització del Mercat Interior.

## Missió

S'encarrega dels procediments de registre dels títols de propietat intel·lectual de la indústria europea i garanteix l'accés públic d'aquests registres. També aporta informació legal amb els sistemes judicials dels Estats membres per als judicis en casos de requeriments d'invalidació de títols registrats.
L'Oficina és una entitat pública amb personalitat jurídica que gaudeix d'independència legal, administrativa i econòmica segons el dret comunitari europeu. El Tribunal de Justícia de la Unió Europea supervisa les decisions de l'Oficina.

## Simposi de jutges europeus a l'EUIPO

Cada dos anys l'EUIPO organitza el Simposi de Jutges Europeus sobre marques registrades i afers de disseny, amb la finalitat de promoure l'harmonització en l'aplicació de la normativa europea, en tots els àmbits jurisdiccionals i, en particular, els tribunals. Hi existeixen tribunals estatals de la UE que mantenen disputes de jurisdicció en la violació o validesa de les marques i dissenys registrades a nivell europeu. El primer simposi va celebrar-se a Luxemburg el 1999, i des de 2001 s'organitza a Alacant. Jutges provinents dels Estats membres, així com dels membres candidats, hi assisteixen amb representants dels Tribunals de Justícia dels seus països.

## Vegeu també

* Oficina Europea de Patents (OEP)
* Organització Mundial de la Propietat Intel·lectual (OMPI)

## Referències

* 1 2 García Soler, Jordi. «Oficina de Propietat Intel·lectual de la Unió Europea». A: Diccionari de brànding verbal. Barcelona: TERMCAT, Centre de Terminologia, 2022 (Diccionaris en línia núm 307).
* ↑ «Llista dels membres del consell d'administració». EUIPO, 06-07-2023. [Consulta: 10 setembre 2023].
* ↑ Navarro, David «El portugués João Negrão serà el nou director executiu de l'EUIPO». Levante – EMV, 12·07·23.
* ↑ Archambeau, Christian (ed.). Rapport annuel d’activités consolidé 2021 (pdf) (en francès). Alacant: EUIPO, 2022.
* ↑ «L'EUIPO genera un impacte de més de 400 milions a la Comunitat Valenciana». Diario d'Alicanta, 09-05-2023.

## Enllaços externs

* Oficina de Propietat Intel·lectual de la Unió Europea - Lloc web oficial
# Psychoda bilobata

Psychoda bilobata és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a Àfrica: Uganda.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Tonnoir, Al., 1939. Psychodidae. A: Museu Britànic (Natural History): Ruwenzori Expedition 1934-1935. 1 (4): 35-80.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)

## Enllaços externs

* ION (anglès)
# Club Atlético Peñarol (Mar del Plata)

* No s'ha de confondre amb Club Atlético Peñarol.
El Club Atlético Peñarol, o Peñarol de Mar del Plata, és un club argentí de bàsquet de la ciutat de Mar del Plata. A més del bàsquet, el club disposa de seccions de futbol i arts marcials.
Destacà la temporada 2010 quan guanyà els 4 tornejos oficials (FIBA Americas League, Liga Nacional, InterLigas, i Copa Argentina).

## Jugadors destacats

Números retirats :
| N. | Jugador | Posició | Temporades | Any | Refs |
| 8 | Tato Rodríguez | B | 1994–1998, 1999–2003, 2004–2011 | 2011-11-23 | |

## Palmarès
### Bàsquet Nacional

* Liga Nacional (5): 1993–94, 2009–10, 2010–11, 2011–12, 2013–14
* Copa Argentina (1): 2010
* Torneo Súper 8 (4): 2006, 2009, 2011, 2013
* Copa Desafío (2): 2007, 2010

### Bàsquet International

* FIBA Americas League (2): 2007–08, 2009–10
* Torneo InterLigas (2): 2010, 2012

### Voleibol

* Lliga argentina de voleibol (1): 1996-97

## Referències

* ↑ Miguel Romano «Cartón lleno para el gran campeón» (en spanish). Cancha Llena, 10-10-2010 [Consulta: 11 octubre 2010]. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2011-10-08. [Consulta: 2 març 2018].
* ↑ "Peñarol retiró la camiseta de 'Tato' Rodríguez", La Voz del Interior, 2011-11-23
* ↑ "La camiseta de Tato dijo hasta siempre" Arxivat 2012-05-14 a Wayback Machine., Pickandroll.com.ar, 2011-11-24

## Enllaços externs

* Web oficial (castellà)
* LNB website section Arxivat 2012-03-01 a Wayback Machine. (castellà)
* Ciudad Milrayitas Arxivat 2014-05-28 a Wayback Machine. (castellà)
# Marshfield (Missouri)

Marshfield és una població dels Estats Units a l'estat de Missouri. Segons el cens del 2000 tenia 5.720 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Marshfield tenia 5.720 habitants, 2.256 habitatges, i 1.534 famílies. La densitat de població era de 456,3 habitants per km².
Dels 2.256 habitatges en un 34,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 53,2% hi vivien parelles casades, en un 11,4% dones solteres, i en un 32% no eren unitats familiars. En el 28,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 16% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,44 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,1% tenia menys de 18 anys, un 9,4% entre 18 i 24, un 27,2% entre 25 i 44, un 18,2% de 45 a 60 i un 18,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 79,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 27.753 $ i la renda mediana per família de 36.090 $. Els homes tenien una renda mediana de 27.813 $ mentre que les dones 20.752 $. La renda per capita de la població era de 14.855 $. Entorn del 5,5% de les famílies i l'11,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Marshfield». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Marshfield». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 8 agost 2010].
# Josep Cubells i Ribé

Josep Cubells i Ribé (11 de juny del 1964) és un advocat i dirigent esportiu català, conegut per la seva vinculació amb el Futbol Club Barcelona. És el secretari de la Junta Directiva i directiu de la secció de bàsquet del Futbol Club Barcelona.
Va entrar a formar part de la Junta Directiva del FC Barcelona el 15 de juny del 2003, coincidint amb la victòria de la candidatura encapçalada per Joan Laporta a les eleccions a la presidència del club. Josep Cubells, que va arribar a jugar a la Segona Divisió espanyola de bàsquet en edat juvenil amb el conjunt del Sant Cugat, ha estat al costat de la secció de bàsquet del FC Barcelona durant molts anys, acompanyant l'equip a la final de la Recopa a Grenoble i a quatre Finals a Quatre de l'Eurolliga. Prové de família molt lligada al bàsquet, com és l'expresident de la FEB i persona pionera del bàsquet estatal, Anselmo López.
És llicenciat en dret per la Universitat de Barcelona (UB) i membre de l'Il·lustre Col·legi d'Advocats de Barcelona. Ha obtingut el màster en Comerç Internacional i és diplomat en dret civil de Catalunya. En l'àmbit professional, disposa d'un despatx d'advocats propi, Iuris Grup 2164. La seva trajectòria professional com a advocat va començar des de ben jove després de fer-se càrrec del seu propi bufet un cop finalitzada la seva formació universitària.
Josep Cubells ha exercit al FC Barcelona les funcions de secretari de la Junta Directiva i, a més, ha ocupat la presidència de la comissió jurídica del club i responsable de la secció de bàsquet. Va ser el secretari de la primera convocatòria del “senat Blaugrana”, que congrega els 1.000 socis més antics del club, el 16 d'agost del 2008.
En la seva tasca al capdavant de la secció de bàsquet, càrrec que ocupa des del novembre del 2007, Josep Cubells aspira a aconseguir que l'afició se senti orgullosa de l'equip. La potenciació dels jugadors catalans de referència i del planter amb estrangers de reconeguda vàlua és la màxima a seguir.
El juny del 2008 elegeix Joan Creus com a nou secretari tècnic de la secció. El juliol d'aquell any ocupà dos càrrecs: secretari de la Junta i directiu responsable del bàsquet.
El mes de febrer del 2009 presideix la Comissió de modificació d'Estatuts del Futbol Club Barcelona, que van ser posteriorment aprovats a l'Assemblea de Compromissaris de l'agost del 2009.
Josep Cubells intervingué l'any 2008 en les negociacions pel retorn al club de Joan Carles Navarro i l'any 2009 en el fitxatge de Ricky Rubio. Intervingué i dirigí, en la condició de secretari del Club el procés electoral a la Presidencia del FCBarcelona del juny del 2010. El mes de març de 2011 és designat com a President del Club de Finances de la Universitat de Barcelona.

## Palmarès del FC Barcelona de bàsquet durant el seu mandat

* 2009-2010 Eurolliga
* 2009-2010 Copa del Rei
* 2009-2010 Supercopa ACB
* 2009-2010 Lliga Catalana
* 2008-2009 Lliga ACB

## Referències

* ↑ Bona part dels continguts biogràfics s'han adaptat de FC Barcelona. REGAL FCBARCELONA: Guia de premsa 2008/09 (pdf), pàg. 12. ISBN 978-84-611-5471-5 [Consulta: 22 desembre 2009].
Més informació a la biografia de Josep Cubells
# Bakar

Bakar és una ciutat de Croàcia que es troba al comtat de Primorje - Gorski Kotar. És un gran port de mercaderies, conegut pel seu complex industrial, que es tancà el 1995.

## Demografia

Al cens del 2011 el total de població de la ciutat era de 8.279 habitants, distribuïts en les següents localitats:
* Bakar - 1 473
* Hreljin - 2 206
* Krasica - 1 353
* Kukuljanovo - 905
* Plosna - 44
* Ponikve - 45
* Praputnjak - 593
* Škrljevo - 1 344
* Zlobin - 316

## Referències

* ↑ «Popis stanovništva 2011» (en croat). [Consulta: 30 maig 2017].
# Psychoda bitrunculens

Psychoda bitrunculens és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids.

## Descripció

* La femella fa 0,78-1,01 mm de llargària a les antenes (0,95-1,05 en el cas del mascle), mentre que les ales li mesuren 1,42-1,70 de longitud (1,42-1,55 en el mascle) i 0,52-0,67 d'amplada (0,57-0,62 en el mascle).
* Les antenes presenten 15 segments.

## Distribució geogràfica

Es troba a Indonèsia: Papua Occidental.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 3 Quate, L.W.; Quate, S.H., 1967. A monograph of Papuan Psychodidae, including Phlebotomus (Diptera). Pacific Insects Monograph, 15: 1–216.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)

## Enllaços externs

* ION (anglès)
# Decretal

Una epístola decretal (en llatí episola decretalis o litteræ decretales) és una carta mitjançant la qual el Papa, en resposta a una petició, dicta una regla en matèria disciplinària o canònica. La decretal pot tractar d'un afer general o particular, i es diferencia del decret pontifici en que el Papa ho dicta pel seu propi poder.
Recopilades pels canonges conjuntament amb els decrets conciliars, participen de l'elaboració del dret canònic de l'Edat Mitjana. Entre les compilacions més cèlebres, es poden esmentar les de Burcard de Worms i d'Iu de Chartres, així com el Decret de Gracià.

## Decretals

Són col·leccions d'epístoles o decisions pontifícies.
Comunament, es coneixen amb aquest nom cinc col·leccions que formen part del dret canònic i que són les següents:
* la de Gregori IX encomanada fer a sant Ramon de Penyafort, i enllestida en 1234, anomenada també Liber extra.
* la de Bonifaci VIII anomenada també sisena de decretals.
* la de Climent V o setena de decretals.
* les dos d'extravagants que comprén vint constitucions de Joan XXII i moltes decretals des d'Urbà IV fins Sixte IV.

## Falses decretals

Es coneixen com a falses decretals o pseudodecretals la col·lecció d'epístoles i decisions apòcrifes dels papes donades a llum com a autèntiques per Isidor Mercator amb el fi d'eixamplar l'autoritat pontifícia a costa de la dels diocesans i metropolitans. Es publicaren per primera volta en Alemanya a començaments del segle ix i, tot i que posteriorment es provà la seua falsedat, continuaren tenint força i servint de suport a diverses prerrogatives de la seu romana.
# Tian Yu

    En aquest nom xinès, el cognom és Tian.
Tian Yu (171 - 252 EC), nom estilitzat Guorang (國讓), va ser un general militar de Cao Wei durant el període dels Tres Regnes de la història xinesa.
Tian Yu s'uní a Xiang Yang sota les ordres de Cao Rui quan l'exèrcit de Wu Oriental envaí la regió del nord en un esforç conjunt amb la Quinta Campanya del Nord de Zhuge Liang. Lu Xun llavors es retirà després que l'estratagema va fallar.

## Vegeu també

* Llista de persones relacionades amb els Tres Regnes

## Referències

* Chen Shou. Registres dels Tres Regnes, Capítol 26, Biografia de Tian Yu.
# José Gabaldón López

José Gabaldón López (El Ballestero, Província d'Albacete, 1922-30 d'abril de 2016) fou un jurista espanyol que ha sigut magistrat del Tribunal Constitucional d'Espanya entre 1992 i 1995. Va ser-ne el vicepresident entre 1995 i 1998. Entre 1999 i 2007 va ser president del Fòrum de la Família.
El 1963 esdevení magistrat i el juliol de 1992, a proposta del Senat d'Espanya, magistrat del Tribunal Constitucional.
Posseïx la Gran Creu de Sant Ramon de Penyafort.

## Referències

* 1 2 3 4 Pérez de Lama, Ernesto (dir.). Manual del Estado Español 1999. Madrid: LAMA, 1998, p. 72. ISBN 84-930048-0-4.
* 1 2 Europa Press «Fallece José Gabaldón López, presidente de honor del Foro de la Familia». Telecinco, 03-05-2016 [Consulta: 3 maig 2019].
# Sant Sebastià (Rafael)

Sant Sebastià (en italià San Sebastiano) és una pintura a l'oli realitzada per Rafael entre el 1501 i 1502 i actualment exposada al Accademia Carrara, a Bèrgam.
La pintura pertany successivament a la col·lecció Zurla de Crema, després al gravador Giuseppe Longhi i des de 1836 al comte Guglielmo Lochis que el va donar a la seva actual seu l'any 1866.
Imatge sagrada destinada a la devoció privada és reconeguda com a obra de Rafael a l'inici del període florentí. El quadre presenta lleugeres variacions en relació amb els motius de Perugino. En aquesta pintura les gracioses actituds|postures peruginesques i la bromosa transparència del color característic de Francesco Francia, es fusionen de manera que indica clarament la presència de Rafael. La seva habilitat per compondre formes clares i equilibrades es farà típica des d'aquesta obra en endavant.
Sebastià sosté una fletxa, el símbol del seu martiri, amb el dit petit elegantment alçat. Llueix una magnífica capa vermella i una camisa brodada d'or, amb el cabell elegantment pentinat, no hi ha res en aquesta figura que recordi els turments que va sofrir San Sebastià per la seva fe. És una obra primerenca típica, unànimement atribuïda a Rafael i, en la seva bellesa ornamental i to elegíac, recorda molt les obres de Perugino. El paisatge i l'aspecte femení de Sant Sebastià són influència de Perugino, però la mà emergent amb la fletxa fa pensar en un coneixement de Leonardo da Vinci. La construcció de la imatge en el·lipses entrecreuades és totalment rafaelesca.
# Teràpia breu estratègica

La teràpia breu estratègica és un corrent de psicoteràpia desenvolupat per Milton Erickson, Salvador Minuchin, Jay Haley i d'altres que es basa en la perspectiva sistèmica i el constructivisme de Gregory Bateson.
El corrent de la teràpia breu estratègica proposa un tipus de psicoteràpia humanista, que utilitza els recursos de la persona i del seu entorn per a trobar un mètode per a resoldre el problema. Com el seu nom indica, el model també promou que el canvi sigui en el temps més breu possible. El model proposa trencar amb el concepte psicoanalític de la resistència del pacient i de la inevitable llarga durada del tractament. Ans al contrari, vol convertir el terapeuta en l'aliat del pacient per a resoldre un problema sense adherir al pessimisme i desdeny moral inherent a la psicoanàlisi. Vol un accés pragmàtic als problemes. S'oposa a les assumpcions psicoanalítiques i platòniques que l'autoexploració i la consciència del pacient contribueixin al canvi de la seva conducta.

## Bibliografia

* Haley, Jay. Strategies of Psychotherapy (en anglès). Nova York, San Francisco, Londres: Grune & Stratton, 1963, p. V-1-204. ISBN 0808901680.

## Referències

* ↑ Haley, 1963, p. 1-3.
* ↑ Mirada Ariet, Maria Rosa. «Què és la Teràpia Breu Estratègica».
* ↑ Haley, 1963, p. 23.
# Nesinhan

Nesinhan de l'Avesque (en francès Nézignan-l'Évêque) és un municipi occità del Llenguadoc, situat al departament de l'Erau i a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Topònims occitans de l'Erau
# Queen of Fist

Queen of Fist (Shan dong lao niang), també coneguda com Kung Fu Mama (xinès: 山東老娘), és una pel·lícula d'arts marcials d'acció de Hong Kong de 1972 dirigida per Lung Chien, produïda per Raymond Chow i protagonitzada per Jimmy Wang Yu i Hsien Chin-Chu.

## Argument

Una mare viatja a Xangai per buscar els seus fills desapareguts. Per guanyar-se la vida, actua com a artista de carrer amb els seus néts. Allà, descobreix que Lin Hie, cap de la concessió francesa de Xangai, va matar el seu fill i manté la seva filla captiva. Per tant, vol matar el líder de la banda.

## Repartiment

* Hsien Chin-Chu: Kung Fu Mama
* Zhang Qingqing: Ma Ai-Chen
* Jimmy Wang Yu: Ma Yung-Chen
* Kang Kai
* Tzu Lan
* Wong Fei-lung: el líder de la banda
* Tang Chin
* Tian Ye
* Jin Dao
* Zhou Gui
* Huang Long
* Shan Mao

## Referències

* ↑ «La Reine du karaté». encyclocine.com. [Consulta: 3 febrer 2022].
* ↑ «La Regina Del Karate Locandina Arti Marziali 1972». picclick.it. [Consulta: 3 febrer 2022].
* ↑ «La regina del karate». cinema.ilsole24ore.com. Arxivat de l'original el 2022-01-24. [Consulta: 3 febrer 2022].
# Decret de la propietat del clergat a disposició de la Nació

El Decret de la propietat del clergat a disposició de la Nació és un decret del 2 de novembre de 1789, aprovat durant la Revolució Francesa, per l'Assemblea Constituent francesa.
Aprovada per 568 vots contra 346, la proposta de Talleyrand, bisbe d'Autun, estipulava que les propietats del clergat de l'Església Catòlica serien posades a disposició de la Nació per a pagar els deutes de l'Estat. A canvi, l'Estat es faria càrrec de les despeses del culte, pagaria un salari als seus ministres (els sacerdots van rebre 1.200 lliures per any, mentre que la majoria van rebre un salari mínim al voltant de 750 lliures), s'encarregaria dels hospitals i de l'atenció dels pobres.
Aquesta decisió, que semblava senzilla i lògica, va ser l'origen de moltes dificultats que va trobar la França revolucionària.

## El texte

   1. Que tots els béns eclesiàstics estan a la disposició de la nació, que tindrà la responsabilitat de proporcionar, d'una manera apropiada, les despeses del culte, el manteniment dels seus ministres, i l'assistència dels pobres, sota la supervisió i de les posteriors instruccions provincials;
   2. Que en les disposicions facin preveure el manteniment dels ministres de la religió, assegurant que la dotació personal de qualsevol cura no sigui menys de 1.200 lliures a l'any, sense incloure l'habitatge i jardins de la seva pertinença.

## Conseqüències

Part de les propietats de l'església convertides en béns nacionals van ser venudes per a omplir les arques de l'Estat.
L'Estat va acabar el manteniment dels ministres de culte a partir del 1795, pel decret del 2 de sans-culottides de l'any II (18 de setembre de 1794) que va eliminar el pressupost de l'Església constitucional.

## Referències

* ↑ Benelbaz, 2011, p. 59.

## Bibliografia

* Benelbaz, Clément. Le principe de laïcité en droit public français (en francès). Éditions L'Harmattan, 2011 (Logiques juridiques). ISBN 978-2-296-56136-6.
# Maghrebita

La maghrebita és un mineral de la classe dels fosfats que pertany i dona nom al grup de la maghrebita. Rep el nom de la regió del nord d'Àfrica anomenada «Magrib»".

## Característiques

La maghrebita és un arsenat de fórmula química MgAl₂(AsO₄)₂(OH)₂·8H₂O. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2005. Cristal·litza en el sistema triclínic.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la maghrebita pertany a «08.DC: Fosfats, etc, només amb cations de mida mitjana, (OH, etc.):RO₄ = 1:1 i < 2:1» juntament amb els següents minerals: nissonita, eucroïta, legrandita, strashimirita, arthurita, earlshannonita, ojuelaïta, whitmoreïta, cobaltarthurita, bendadaïta, kunatita, kleemanita, bermanita, coralloïta, kovdorskita, ferristrunzita, ferrostrunzita, metavauxita, metavivianita, strunzita, beraunita, gordonita, laueïta, mangangordonita, paravauxita, pseudolaueïta, sigloïta, stewartita, ushkovita, ferrolaueïta, kastningita, nordgauïta, tinticita, vauxita, vantasselita, cacoxenita, gormanita, souzalita, kingita, wavel·lita, allanpringita, kribergita, mapimita, ogdensburgita, nevadaïta i cloncurryita.
Les mostres que van servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troben conservades a les col·leccions mineralògiques del Musée cantonal de géologie de Lausanne (Suïssa), amb el número de catàleg: 79792, 79793 i 79794.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la localitat d'Aghbar, al Cercle d'Agdz, dins la província de Zagora (Regió de Drâa-Tafilalet, Marroc). També ha estat descrita a les veïnes localitats d'Aït Ahmane i Oumlil. Aquesta zona del Marroc és l'única a tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Maghrebite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 2 desembre 2021].
# Tony Bettenhausen

Melvin E. "Tony" Bettenhausen és un pilot estatunidenc de curses automobilístiques nascut el 12 de setembre del 1916 a Tinley Park, Illinois.
Bettenhausen va córrer a la Champ Car a les temporades 1941 i 1946-1961 incloent-hi la cursa de les 500 milles d'Indianapolis dels anys 1946-1948 i 1950-1960.
Bettenhausen va morir el 12 de maig del 1961 a Indianapolis, Indiana en un accident mentre provava el monoplaça de Paul Russo per la cursa.

## Resultats a la Indy 500

| Any | Cotxe | Sortida | Vel. mitja | Ranking | Final | Voltes | V. Líder | Retirat |
| 1946 | 42 | 26 | 123.094 | 13 | 20 | 47 | 0 | Motor |
| 1947 | 29 | 25 | 120.980 | 17 | 18 | 79 | 0 | Accelerador |
| 1948 | 6 | 22 | 126.396 | 10 | 14 | 167 | 0 | Embragatge |
| 1950 | 14 | 8 | 130.947 | 16 | 31 | 30 | 0 | Rodes |
| 1951 | 5 | 9 | 131.950 | 30 | 9 | 178 | 0 | Virolla |
| 1952 | 27 | 30 | 135.384 | 17 | 24 | 93 | 0 | Cotxe parat |
| 1953 | 98 | 6 | 136.024 | 20 | 9 | 196 | 0 | Accident |
| 1954 | 10 | 21 | 138.275 | 19 | 29 | 105 | 0 | Coixinet |
| 1955 | 10 | 2 | 139.985 | 13 | 2 | 200 | 0 | Va acabar |
| 1956 | 99 | 5 | 144.602 | 5 | 22 | 160 | 0 | Accident |
| 1957 | 27 | 22 | 142.439 | 9 | 15 | 195 | 0 | Final per bandera |
| 1958 | 33 | 9 | 143.919 | 10 | 4 | 200 | 24 | Va acabar |
| 1959 | 1 | 15 | 142.721 | 18 | 4 | 200 | 0 | Va acabar |
| 1960 | 2 | 18 | 145.214 | 9 | 23 | 125 | 0 | Motor |
| Totals | Totals | Totals | Totals | Totals | Totals | 1975 | 24 | |
| Sortides | 14 |
| Poles | 0 |
| Voltes líder | 24 |
| Victòries | 0 |
| Top 5 | 3 |
| Top 10 | 5 |
| Retirat | 10 |

## A la F1

El Gran Premi d'Indianapolis 500 va formar part del calendari del campionat del món de la Fórmula 1 entre les temporades 1950 a la 1960. Els pilots que competien a la Indy durant aquests anys també eren comptabilitzats pel campionat de la F1.
Tony Bettenhausen va participar en totes aquestes curses de F1 (del 1950 al 1960), debutant al Gran Premi d'Indianapolis 500 del 1950.

### Palmarès a la F1

* Participacions: 11
* Poles: 0
* Voltes Ràpides: 0
* Victòries: 0
* Podiums: 1
* Punts vàlids per la F1: 11