OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Isidre Molas

Isidre Molas és el nom dels següents personatges:
* Isidre Molas i Batllori (Barcelona, 1940), historiador i polític, fill d'Isidre Molas i Font
* Isidre Molas i Font (Barcelona, 1899), músic i compositor
# Jeanne Dusseau

Jeanne Dusseau (Glasgow, 2 de febrer de 1893 - 1979) va ser una cantant d'òpera i soprano canadenca.
Dusseau va venir a Toronto de petit i va ser solista contralt a l'església baptista Bloor St durant la seva joventut. Va estudiar cant amb Atherton Furlong i va debutar com a soprano solista a "Forster's Hall" el 1912. El 1919 es va casar amb el baríton Lambert Victor Dusseau. Va continuar la seva formació amb Giuseppe Carboni i es va dedicar a la temporada 1921-22 a l'Òpera de Chicago, on va cantar El pastor a Tannhauser i la Ninetta a l'estrena mundial de L'Amour des trois oranges de Serguei Prokófiev.
En una gira de concerts organitzada pel Museu Nacional de Canadà i el Conservatori de Toronto, va cantar cançons populars canadencs en arranjaments d'Alfred La Liberté, Ernest MacMillan i Healey Willan. Entre 1927 i 1931 va participar regularment al Festival de música popular del Canadà del Pacífic.
El 1929 va debutar amb èxit al "Wigmore Hall" de Londres. Del 1936 al 1940 va estar promesa a l'òpera Sadler's Wells, on va cantar els papers principals a Tosca, Aïda i Madame Butterfly, Leonore a Fidelio i Rosalinda a Die Fledermaus. El 1942 es va retirar dels escenaris i va ensenyar uns anys a Nova York i més tard a Washington. Només hi ha una gravació comercial seva del 1939 a His Voice's Voice amb l'himne de Pasqua de Cavalleria rusticana i la Barcarole de Les Contes d'Hoffmann.

## Enllaços externs

* http://www.thecanadianencyclopedia.ca/en/article/jeanne-dusseau-emc (anglès i francès).
# Jaume Llabrés Morey

Jaume Llabrés Morey (Palma, 26 de setembre de 1896 - ídem, 29 de gener de 1979) va ser un dirigent esportiu, àrbitre i esportista de Palma (Illes Balears).
El seu pare va ser el fundador del Bar Triquet, conegut establiment de restauració situat a la finca homònima existent entre 1910 i 2005. Llabrés va continuar amb el negoci, però va destacar en el vessant esportiu en diferents fronts.
Com a esportista va assolir rellevància a través del Billar francès. Va ser un billarista de jocs curts i durant dotze anys va ser campió de Balears, però va arribar a la seva màxima esplendor el 1932, en proclamar-se Campió d'Espanya a Badalona de segona categoria en la modalitat de carambola lliure.
També va practicar altres esports com el futbol, el ciclisme i el Joc de pilota, però sense assolir la rellevància aconseguida com a billarista.
Com a dirigent esportiu va destacar en el món futbolístic. Fou president del Balears FC entre 1922 i 1923, un període breu però intens, ja que va impulsar la construcció del nou terreny de joc del club a Son Canals i el trasllat del seu local social al Bar Triquet. Després es va dedicar a l'arbitratge i va formar part de la junta directiva del Col·legi Balear d'Àrbitres fins a arribar a presidir-ne el col·lectiu entre 1946 i 1959.

## Bibliografia

* García Gargallo, Manuel. L'Atlètic Balears (1920-1942): Els primers anys d'una entitat centenària. Palma: Documenta Balear, 2020. ISBN 978-84-18441-08-0.
* Vidal Perelló, Miquel. Los Mejores Deportistas de Mallorca de la A a la Z. Última Hora.

## Referències

* ↑ Vidal Perelló, p. 227-228.
* ↑ Vidal Perelló, p. 227.
* ↑ García Gargallo, p. 209.
* ↑ García Gargallo, p. 44.
* ↑ Vidal Perelló, p. 228.
# Jenkins (Kentucky)

Jenkins és una població dels Estats Units a l'estat de Kentucky. Segons el cens del 2000 tenia 2.401 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Jenkins tenia 2.401 habitants, 968 habitatges, i 671 famílies. La densitat de població era de 108,6 habitants/km².
Dels 968 habitatges en un 31,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 52,9% hi vivien parelles casades, en un 13,2% dones solteres, i en un 30,6% no eren unitats familiars. En el 27,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 12,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,43 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,97.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,4% tenia menys de 18 anys, un 8,4% entre 18 i 24, un 26,8% entre 25 i 44, un 24,7% de 45 a 60 i un 14,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 83,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 20.143 $ i la renda mediana per família de 25.985 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.087 $ mentre que les dones 21.333 $. La renda per capita de la població era d'11.358 $. Entorn del 24,6% de les famílies i el 29,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Jenkins». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Jenkins». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# John Thomas Graves

John Thomas Graves (1806-1870) fou un matemàtic i jurista, d'origen irlandès i germà del també conegut bisbe i matemàtic Charles Graves.

## Vida i Obra

Graves va estudiar al Trinity College (Dublín) on va ser company de William Rowan Hamilton i on va obtenir el primer premi en humanitats en graduar-se. A continuació va obtenir el seu master en lleis a la universitat d'Oxford i va ingressar al col·legi d'advocats de Londres. Entre 1839 i 1843 va ser professor de jurisprudència al University College de Londres. A partir de 1843 va ser successivament comissionat i inspector de la Poor Law (Llei dels pobres, una mena d'institució assistencial).
Com jurista, la seva obra més important són les dotze classes sobre Dret de les Nacions, publicades el 1845 i basades en les classes que havia donat al University College. També va escriure diversos articles i biografies per enciclopèdies i diccionaris.
Però Graves és més conegut per la seva obra matemàtica. La seva amistat amb Hamilton va fer que mantingués una copiosa correspondència discutint temes matemàtics fonamentals. Graves va publicar articles importants en aquest camp, entre el que sobresurt el publicat el 1845 on planteja per primer cop els octonions.
Una altra faceta important de la seva vida va ser la de col·leccionista de manuscrits i llibres matemàtics que va donar, el 1870 després de la seva mort, a la biblioteca del University College.

## Referències

* ↑ Dorling, pàgina 307.
* ↑ Graves, RP, pàgina 430.
* ↑ Kwaśniewski, pàgines 91 i ss.
* ↑ Parshall, pàgines 349.
* ↑ Dorling, pàgina 308 i ss.

## Bibliografia

* Dorling, Alison R. «The graves mathematical collection in University College London» (en (anglès)). Annals of Science, Vol. 33, Num. 3, 1976, pàg. 307-309. DOI: 10.1080/00033797600200581. ISSN: 0003-3790.
* Graves, Robert Perceval. «Graves, John Thomas». A: Dictionary of National Biography, 1885-1900, Volume 22 (en (anglès)). Smith, Elder & Co., 1900.
* Kwaśniewski, Andrzej Krzysztof «Glimpses of the Octonions and Quaternions History and Today’s Applications in Quantum Physics» (en (anglès)). Advances in Applied Clifford Algebras, Vol. 22, Num. 1, 2012, pàg. 87-105. DOI: 10.1007/s00006-011-0299-z. ISSN: 0188-7009.
* Parshall, Karen Hunger. James Joseph Sylvester: Jewish Mathematician in a Victorian World (en (anglès)). The Johns Hopkins University Press, 2006. ISBN 0-8018-8291-5.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «John Thomas Graves» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland. (anglès)
* Rice, Adrian. «Graves, John Thomas (1806–1870), jurist and mathematician». Oxford Dictionary of National Biography, 2004. [Consulta: 8 octubre 2016].
* Stead, S. «The Graves Library». University College of London, 2001. Arxivat de l'original el 11 de desembre 2004. [Consulta: 8 octubre 2016].
# Jeholornis

Jeholornis és un gènere representat per una única espècie de dinosaure que va viure en el Cretaci inferior (fa aproximadament 120 milions d'anys, en l'Aptià), en el que avui és la Xina.
# Joc (fabricació)

En fabricació, joc és la diferència de diàmetres entre un eix i el forat que el conté: $J=D_{f}-D_{e}$

## Ajust amb joc

De la mateixa manera que en els altres tipus d'ajust (ajust amb acollament, ajust indeterminat), en un ajust amb joc el diàmetre nominal de l'eix és el mateix que el diàmetre nominal del forat:
$D_{\mathrm {n_{e}} }=D_{\mathrm {n_{f}} }=D$
Per garantir que hi hagi joc, els intervals de tolerància de fabricació, tant de l'eix com del forat, han de ser tals que el diàmetre de l'eix sigui sempre més petit que el del forat:
$D_{\mathrm {min_{f}} }-D_{\mathrm {max_{e}} }>0$
S'utilitzen els següents termes generals per descriure l'ajust:
* Diàmetre nominal ($D$): Diàmetre de referència. Ve indicat en els plànols i se sol representar amb una línia de referència.
* Diàmetre màxim ($D_{\mathrm {max} }$): Cota màxima admissible de la peça.
* Diàmetre mínim ($D_{\mathrm {min} }$): Cota mínima admissible de la peça.
* Intèrval de tolerància (IT): Variació màxima admissible en la mida de les peces.
* Diferència superior ($d_{\mathrm {s} }$): Diferència entre la dimensió màxima i la nominal; és positiva si la màxima és més gran que la nominal i negativa si és més petita. Es pot afegir una e o una f al subíndex per indicar si es refereix a l'eix o al forat, respectivament.
* Diferència inferior ($d_{\mathrm {i} }$): Diferència entre la dimensió mínima i la nominal; és positiva si la mínima és més gran que la nominal i negativa si és més petita. Es pot afegir una e o una f al subíndex per indicar si es refereix a l'eix o al forat, respectivament.
En un ajust amb joc és important definir el joc màxim ($J_{\mathrm {max} }$) i el joc mínim ($J_{\mathrm {min} }$), així com el joc mitjà ($J_{\mathrm {mitja} }$):
$J_{\mathrm {max} }=D_{\mathrm {max_{f}} }-D_{\mathrm {min_{e}} }=(D_{\mathrm {n_{f}} }+d_{\mathrm {s_{f}} })-(D_{\mathrm {n_{e}} }+d_{\mathrm {i_{e}} })=d_{\mathrm {s_{f}} }-d_{\mathrm {i_{e}} }$
$J_{\mathrm {min} }=D_{\mathrm {min_{f}} }-D_{\mathrm {max_{e}} }=(D_{\mathrm {n_{f}} }+d_{\mathrm {i_{f}} })-(D_{\mathrm {n_{e}} }+d_{\mathrm {s_{e}} })=d_{\mathrm {i_{f}} }-d_{\mathrm {s_{e}} }$
$J_{\mathrm {mitja} }={\frac {J_{\mathrm {max} }+J_{\mathrm {min} }}{2}}$

## Vegeu també

* Collament (fabricació)
* Tolerància (fabricació)

## Bibliografia

AUTORS VARIS, Tecnologías de Fabricación y Teoría de Máquinas. Teoría y problemas. Serveis Gràfics Copisteria Imatge, SL: 2011. ISBN 84-95355-71-X.
Viccionari
# Johann Christian Polycarp Erxleben

    Aquest autor és citat en taxonomia animal amb el nom «Erxleben».
Johann Christian Polycarp Erxleben (Quedlinburg, 22 de juny del 1744 – Göttingen, 19 d'agost del 1777) fou un naturalista alemany.
Erxleben fou catedràtic de física i de medicina veterinària a la Universitat de Göttingen. Escrigué Anfangsgründe der Naturlehre i Systema regni animalis (1777). Fundà la primera Escola de Veterinària d'Alemanya (l'Institut de Medicina Veterinària) el 1771.
Era fill de Dorothea Christiane Erxleben, la primera dona d'Alemanya que aconseguí esdevenir metgessa.

## Referències

* ↑ «Stadtarchiv Göttingen, Personen, Johann Christian Polycarp Erxleben». [Consulta: 10 desembre 2020].
# Jordi Cornet i Serra

Jordi Cornet i Serra (Barcelona, 29 de desembre de 1965 - Barcelona, 19 de març de 2021) va ser un polític i empresari català.
Va ser la mà dreta d'Alícia Sánchez-Camacho sent el secretari general del Partit Popular a Catalunya i va pilotar les seves campanyes del 2010 i el 2012, que van portar als millors resultats del partit: 18 i 19 diputats. Fou delegat de l'Estat al Consorci de la Zona Franca de Barcelona.
Diplomat en ciències empresarials per la Universitat de Barcelona, va fer un màster en Informàtica i en Direcció d'empreses. Afiliat al Partit Popular des de l'any 1986, fou gerent entre 1991 i 1996 i coordinador general en diverses campanyes electorals. Fou regidor a l'Ajuntament de Barcelona entre 1995 i 2010, portaveu del grup i secretari general del Partit Popular a Catalunya del 2008 fins al 2017. El 2010, es presentà a les eleccions del Parlament de Catalunya com a número 2 del Partit Popular amb Alicia Sánchez-Camacho per la circumscripció de Barcelona. Sortí elegit diputat i fou designat secretari primer del Parlament a la sessió constitutiva de la cambra per a la IX legislatura. El gener del 2012 va renunciar a la secretaria del Parlament i a l'acta de diputat en aquest per ser nomenat pel Consell de Ministres de Mariano Rajoy delegat especial de l'Estat al Consorci de la Zona Franca on va ocupar posteriorment el càrrec de Vicepresident del Plenari i President del Comitè Executiu. Va morir el 19 de març de 2021, als 56 anys, víctima d'un càncer que patia des del 2015.

## Referències

* 1 2 3 4 5 Pruna, Gerard. «Mor als 56 anys l'històric dirigent del PP Jordi Cornet després d'una llarga malaltia». Ara, 19-03-2021. [Consulta: 20 març 2021].
* 1 2 3 Masó, Pepa. «Mor Jordi Cornet, exdelegat del Consorci de la Zona Franca i exdiputat del PP». El Nacional, 19-03-2021. [Consulta: 20 març 2021].
* 1 2 «Mor Jordi Cornet, exsecretari general del PP de Catalunya i exdelegat de la Zona Franca de Barcelona», El Punt Avui. [Consulta: 20 març 2021].
* http://www.parlament.cat/actualitat/actes/Jordi_Cornet.doc
* http://www.lavanguardia.com/politica/20101216/54089341405/jordi-cornet-el-hombre-fuerte-de-las-campanas-del-ppc.html
# Josep Elies

Josep Elies és el nom dels següents personatges:
* No s'ha de confondre amb Josep Elias.
* Josep Elies Estrugós (Perpinyà, ? - 1645), escriptor carmelità.
* Josep Elies i Bosquets (Begur, segle xviii - Barcelona, segle XIX), advocat que participà en la guerra del Francès
# Jordi Font i Morató

Jordi Font i Morató (Manlleu, 1974) és responsable de negoci i d'estratègia digital a Adolescents i ho ha estat a Nació Digital fins al maig del 2022. També participa i ha participat a diferents projectes digitals (creatingrem.com, criar.cat, podios.com, batec.io) i va ser creador del projecte Informà[TIC]. És un dels 200 noms que apareixen en el capítol de "protagonistes de la Internet catalana" del llibre Sobirania.cat (2014).
Ha format part de la junta de l'APPEC i també de l'AMIC en representació del sector digital.
També ha participat juntament amb Miquel Serrabassa i Jose Manuel Gutiérrez en el projecte Screple, eina de visualització de dades de NacióDigital i que va ser finançat dins el projecte Google Digital News Initiative (DNI).
Participa en diferents jornades i presentacions relacionades en periodisme, tecnologia, publicitat i negoci digital.

## Referències

* ↑ «Jordi Font». Saül Gordillo, 20-03-2015.
* ↑ Gordillo, Saül. Sobirania.cat. Primera edició. Arenys de Mar: Crea't Edicions, Juny de 2014, p. 187. ISBN 978-84-942772-0-7. Arxivat 2015-03-27 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Blog personal Jordi Font
* Jornada de «brand content» de NacióDigital i Blanquerna amb el NYT
* Presentació de Screple a l'Antiga Fàbrica Damm
# Jordi Torra Roca

Jordi Torra Roca (Barcelona, 23 d'abril de 1949 - Barcelona, 26 de febrer de 2019) és un astrònom català.
Catedràtic d'Astronomia i Astrofísica al Departament d'Astronomia i Meteorologia de la Universitat de Barcelona, on es va doctorar en Física el 1984, és membre de l'Institut d'Estudis Espacials de Catalunya (IEEC) i de l'Institut de Ciències del Cosmos de la Universitat de Barcelona (ICCUB).
La seva línia de recerca és l'estudi de la Via Làctia. Fins al 1997 va treballar en la missió Hipparcos de l'Agència Europea de l'Espai (ESA), que va ser la primera missió d'astrometria des de l'espai. Dirigeix el grup espanyol que participa en la missió Gaia de l'Agència Europea de l'Espai (ESA), que té com a objectiu elaborar un catàleg amb dades per a més de mil milions d'estrelles.
Ha estat investigador principal de nombrosos projectes de recerca i ha publicat més d'un centenar d'articles. Ha estat gestor de l'Àrea d'Astronomia i Astrofísica del Plan Nacional de Investigación, membre del Consell de l'Observatori Europeu Austral i, en l'actualitat, és membre de l'European Space Sciences Committee i de l'Astronomy Working Group de l'ESA.

## Referències

* 1 2 3 «Jordi Torra». Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CCCB). [Consulta: 1r agost 2020].
* ↑ «Jordi Torra. In memóriam». RIA. Red de Infraestructuras de Astronomía. [Consulta: 1r agost 2020].
* ↑ «Jordi Torra». GAIA. [Consulta: 1r agost 2020].
# Joan Boix Iglesias

Joan Boix Iglesias (Barcelona, 1891 - Barcelona, 3 de juny de 1965) fou dirigent esportiu.
Militar en la reserva, rellotger de professió i membre de la Reial Acadèmia de Ciències i Arts de Barcelona. Va ser president de la Federació Catalana d'Atletisme durant un any, del 1921 fins al 1922, després del segon mandat de Jaume García Alsina. Quan va accedir al càrrec era el president de la Internacional Futbol Club, una de les quatre entitats que l'abril de 1922 es van fusionar per crear la Unió Esportiva de Sants. Del 1928 a 1936 va ser president de la Federació Catalana de Rugby i el 1934 va veure com la Federació Catalana era admesa com a membre de ple dret de la Federació Internacional de Rugby Amateur (FIRA) i a més era nomenat vocal del seu Consell Directiu. Posteriorment la Federació Espanyola, que no va pair l'admissió de la Federació Catalana a la FIRA va inhabilitar tota la Junta Directiva per tres anys i va retirar la representació del rugbi en el Comitè Olímpic Espanyol, però ell va continuar en el seu lloc a la Catalana i va intensificar els partits internacionals de la selecció fins al 1936. Després de la Guerra Civil, va ser president de la Federació Catalana de Lluita del 1946 al 1950, i posteriorment va presidir també la Federació Catalana de Coloms Missatgers entre 1954 i 1956, ja que era membre de la Societat Columbòfila Missatgera Barcelona i un gran aficionat als coloms missatgers, durant la seva etapa de president, Barcelona va acollir del 4 al 6 de febrer de 1955, per primera vegada a l'estat espanyol, el cinquè Congrés Internacional Columbòfil i l'Olimpíada Columbòfila, en què van participar representants de vint països. Al marge de ser el president d'aquestes quatre federacions catalanes, també va estar molt vinculat amb altres esports com el futbol, on va ocupar diversos càrrecs en la Federació Catalana de Futbol o en la Junta Directiva del FC Barcelona, club del qual era soci de mèrit. També va formar part dels consells directius de la Federació Catalana de Basquetbol, del Comitè Olímpic Espanyol, de la Confederació Esportiva de Catalunya i de la Unió Catalana de Federacions Esportives (UCFE).

## Referències

* ↑ Enciclopèdia de l'Esport Català. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 2012. ISBN 978-84-412-2106-.
* ↑ «Presidents de la FC d'Atletisme». Arxivat de l'original el 2015-06-09. [Consulta: 16 març 2015].
* ↑ Gallen Utset, Carles. Les Federacions Esportives Catalanes i els seus presidents. Barcelona: UFEC, 2013. ISBN Gi.1233-2013.
# Josep Anton Martí

Josep Anton Martí, notari de Torà fou un d'Els Vigatans que s'aplegaren a l'ermita de Sant Sebastià, a la parròquia de Santa Eulàlia de Riuprimer (Bisbat de Vic) per signar el Pacte dels Vigatans pel qual els catalans austriacistes es conjuraven a facilitar el desembarcament de tropes de la Gran Aliança a la costa catalana i a armar diverses companyies de miquelets comandades per Josep Moragues i Mas.
Participà en la defensa de la ciutat de Barcelona durant el darrer setge borbònic, comandant en grau de general l'ala dreta l'atac a la primera paral·lela. el 13 de juliol de 1714, i desertà aquella nit, passant al bàndol borbònic, i capturant en 1719 al cabdill guerriller Francesc Bernic durant la Guerra de la Quàdruple Aliança.

## Referències

* ↑ Planes i Albets, Ramón. Catàleg dels protocols notarials dels arxius de Solsona. Fundació Noguera, 1985, p. 173.
* ↑ Generalitat de Catalunya. El Govern declara bé cultural d'interès nacional l'ermita de Sant Sebastià a Vic. Generalitat de Catalunya, 21 de febrer de 2012.
* ↑ Albertí, Santiago. Diccionari biogràfic. vol.3 (D-L). Albertí, 1969, p. 290. ISBN 8486387167.
* ↑ Albertí, Santiago. Diccionari biogràfic. vol.3 (D-L). Albertí, 1969, p. 92.
* ↑ Albertí, Santiago. L'Onze de Setembre. Albertí Editor, 2006, p. 246. ISBN 84-7246-079-7. Arxivat 2015-04-02 a Wayback Machine.
* ↑ de Castellví i Obando, Francesc. Narraciones Históricas desde el año 1700 hasta el año 1725.... Fundación Francisco Elías de Tejada y Erasmo Pèrcopo, 2002, p. 124-126. ISBN 84-931265-0-0.
* ↑ Arnabat i Mata, Ramon. Moviments de protesta i resistència a la fi de l'Antic Règim. Publicacions de l'Abadia de Montserrat, 1997, p. 72. ISBN 8478268758.
# Juan Luis Fernández Redondo

Juan Luis Fernández Redondo (Sevilla, 16 de gener de 1977) és un exfutbolista andalús, que ocupava la posició de defensa.

## Trajectòria

Va començar a destacar al Reial Betis, amb qui juga dos partits en primera divisió a la campanya 96/97. A l'any següent recala a l'Hèrcules CF, amb qui qualla una bona temporada, 34 partits i un gol. Per la 98/99 milita al CD Logroñés.
L'estiu de 1999 s'incorpora a l'Elx CF. Redondo és titular en els tres anys que hi roman a l'equip il·licità, tots ells a la Segona Divisió. Aquesta regularitat crida l'atenció del Sevilla FC, que el fitxa el 2002.
Amb els sevillistes, el defensa retorna a la màxima categoria. Durant dos anys, Redondo hi tindrà una aportació destacada en el conjunt hispalenc, però decau en la 04/05, on tan sols apareix en sis ocasions.
El 2005 retorna a l'Hèrcules CF. Dues temporades dura aquesta nova etapa valenciana, en els quals combina períodes més irregulars amb altres de titular. L'estiu del 2007 fitxa pel Xerez CD.
En total, el defensa hi acumula més de 300 partits entre Primera i Segona Divisió.

## Enllaços externs

* Fitxa de Redondo
# Julio Vilamajó

Julio Vilamajó Echaniz (Montevideo, 1894 - ibídem, 1948) fou un arquitecte uruguaià, destacat exponent de l'art contemporani del seu país.

## Biografia

Fill de Ramón Vilamajó, perpinyanenc, i d'Eustaquia Echaniz, donostiarra.
Vilamajó estudià a la facultat d'Arquitectura de la Universitat de la República. Projectà residències privades (entre elles la casa seva al barri de Punta Carretas i una residència al Parque Rodó), edificis d'apartaments, hotels, edificis educatius (l'edifici de la Facultat d'Enginyeria a Montevideo), urbanitzacions (Villa Serrana a les serres de Minas), complexos esportius, establiments comercials, etcètera.
El 1947 va ser seleccionat, al costat del brasiler Oscar Niemeyer —essent els únics llatinoamericans d'un grup compost per 12 arquitectes de tot el món—, per treballar en la construcció de l'edifici de les Nacions Unides a Nova York. Morí l'any 1948.

## Referències

* ↑ (castellà) Assaig sobre J. Vilamajó, Masoneria de l'Uruguai
* ↑ (castellà) Julio Vilamajó, Biografia i Obres Arxivat 2009-03-18 a Wayback Machine. a www.arquitectura.com.ar
* 1 2 (castellà) 20 juliol Vilamajó a www.restauracionruruguay.com
# Marconi

Marconi és el nom dels següents personatges:
* Guglielmo Marconi (Bolonya, 1874 - Roma, 1937), enginyer italià, Premi Nobel de Física l'any 1909 i conegut pel desenvolupament d'un telegràfic.
* Gaudenzio Marconi (1841-1885), fotògraf italià actiu a França.