OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Sofosbuvir

Sofosbuvir és un fàrmac antiviral d'acció directa indicat pel tractament de l'hepatitis C (VHC) crònica de genotips 1, 2, 3 i 4 en el pacient adult. No està indicat en monoteràpia sinó que s'ha d'utilitzar en combinació amb altres antivirals com la ribavirina o l'associació de ribavirina i peginterferó alfa. Va ser descobert per Pharmasset i desenvolupat per Gilead Sciences. El gener de 2014 es va aprovar a Europa i des del novembre del mateix any està disponible a Espanya.

## Característiques

El seu mecanisme farmacològic es basa en la inhibició pangenotípica de la polimerasa ARN-depenent de l'ARN NS5B del VHC, que és essencial per la replicació viral. Sofosbuvir és un profàrmac nucleotídic que experimenta un metabolisme intracel·lular del que resulta la molècula de trifosfat, un anàleg de la uridina que és el que presenta l'activitat farmacològica (GS-461203). Sofosbuvir és substrat del transportador de fàrmacs glicoproteïna P, per tant els fàrmacs que siguin inductors potents d'aquesta glicoproteïna reduiran les concentracions plasmàtiques de sofosbuvir i conseqüentment també el seu efecte terapèutic.
Sofosbuvir s'ha estudiat principalment en combinació amb ribavirina, amb peginterferó alfa o sense. En aquest context no s'han identificat reaccions adverses específiques per sofosbuvir. Les reaccions adverses més freqüents en els subjectes que van rebre sofosbuvir i ribavirina o sofosbuvir, ribavirina i peginterferó alfa van ser fatiga, cefalees, nàusees i insomni. El comitè de medicaments i productes d'ús humà (CHMP) de l'Agència Europea del Medicament (EMA), considera que afegir sofosbuvir al tractament estàndard del pacient amb hepatitis C crònica aporta un important benefici i permet eliminar la infecció sense necessitat de prendre peginterferó alfa 2a o prenent-lo a dosis baixes. Per això i perquè els beneficis de sofosbuvir són superiors als riscs que implica el seu ús, recomana la seva aprovació dins la Unió Europea.
La marca comercial és Sovaldi® i es presenta en forma de comprimits de 400mg de principi actiu cada un. La dosis recomanada és d'un comprimit administrat per via oral un cop al dia. S'ha d'empassar el comprimit sencer i s'ha de prendre acompanyat per aliments, ja que aquests afavoreixen la seva absorció. No és necessari realitzar un ajust de la dosi en pacients d'edat avançada ni en pacients amb insuficiència renal lleu o moderada.

## Bibliografia

* Roch Santed, Maria; Juárez-Giménez, Joan Carles «Sofosbuvir. Informe a la Comissió Farmacoterapèutica Vall d'Hebron». Hospital de la Vall d'Hebron, 01-09-2014. CCBYSA
* Sovaldi® EPAR. Product Information Arxivat 2016-05-14 a Wayback Machine. PDF EMA [consultat setembre de 2014)

## Referències

* ↑ «PSI-7977». Gilead Sciences. Arxivat de l'original el 2013-04-10. [Consulta: 24 juny 2015].
* ↑ Gordero, Matilde. «Gilead: el preu de curar l'hepatitis C». A: Anuari Mèdia.cat. Pol·len, 2015, pp. 24 – 30. ISBN 978-84-86469-83-2.
# Mohrra

Mohrra fou un estat tributari protegit, una thikana feudatària de Jodhpur governada per un rajput rathor del clan Udawat. L'estat fou concedit en jagir el 1905 pel thakur Sanwant Singh de Neemaj al seu fill Shiva Singh. Aquest va tenir per successor a Khushal Singh i aquest al seu torn a Guman Singh. Com altres estats d'aquest tipus va passar a l'estat indi el 1953.

## Referències

* ↑ «Genealogia». Arxivat de l'original el 2009-05-23. [Consulta: 7 desembre 2009].
# Jordi de Rússia

Jordi de Rússia és el nom dels següents personatges:
* Jordi de Rússia (gran duc de Rússia I) (1863 - 1919).
* Jordi de Rússia (gran duc de Rússia II) (1871 - 1899).
* Jordi de Rússia (tsarevitx de Rússia) (1985).
# Lens

* No s'ha de confondre amb Lentz, Lenz, o L'ens.
«Lens» té aquests significats:
* Lens (gènere), gènere de plantes amb flors de la família de les fabàcies
* Lens (Bèlgica), municipi belga de la província d'Hainaut a la regió valona
* Lens (Pas-de-Calais), municipi francès al departament del Pas de Calais (regió de Nord – Pas de Calais)
* Lens-Lestang, municipi francès al departament de la Droma
* Lens-Saint-Servais, entitat del municipi de Geer a la província de Lieja de la regió valona de Bèlgica
* Cantó de Lens-Est, cantó francès al districte de Lens (departament del Pas de Calais)
* Cantó de Lens-Nord-Est, cantó francès al districte de Lens (departament del Pas de Calais)
* Cantó de Lens-Nord-Oest, cantó francès del departament del Pas de Calais al districte de Lens
* Districte de Lens, districte del departament francès del Pas de Calais (regió del Nord-Pas-de Calais)
* Enrique Lens Viera (A Coruña, 1854 - Lincoln, Argentina, 1945), músic gallec
* Racing Club de Lens
Viccionari
# Cotxa cua-roja

La cotxa cua-roja (a les Balears, simplement coa-roja i coeta roja), cua-roig, carboner o capellà (Phoenicurus phoenicurus) és un petit passeriforme abans classificat dins la família dels túrdids (Turdidae), però ara considerat de la família dels muscicàpids (Muscicapidae).
És un visitant d'estiu a Europa. Els seus quarters d'hivern són a l'Àfrica del Nord. La cotxa cua-roja és comuna a la Gran Bretanya.
El mascle arriba a Europa a l'abril, amb uns quants dies d'avantatge respecte a les femelles. Viu en boscos i en parcs especialment si hi ha fusta vella amb insectes. El mes de maig pon de 5 a 6 ous blaus.
El seu estat de conservació es considera de risc mínim.

## Referències

* BirdLife International. Phoenicurus phoenicurus. UICN 2016. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2016, consultada el 10 d'octubre del 2019. L'entrada de la base de dades inclou una justificació de per què aquesta espècie és de risc mínim
* Ertan, Kemal Topaç (2006): The evolutionary history of Eurasian redstarts, Phoenicurus. Acta Zoologica Sinica 52 (Supplement): 310–313. PDF fulltext Arxivat 2014-05-25 a Wayback Machine.
* Grosch, Kai (2004): Hybridization between redstart Phoenicurus phoenicurus and black redstart P. ochruros, and the effect on habitat exploitation. J. Avian Biol. 35(3): 217-223 doi:10.1111/j.0908-8857.2004.03128.x (HTML abstract)
* Snow, David W.; Perrins, Christopher M.; Doherty, Paul & Cramp, Stanley (1998): The complete birds of the western Palaearctic on CD-ROM. Oxford University Press. ISBN 0-19-268579-1
* ↑ Fundació Barcelona Zoo; Institut Català d’Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia. «cotxa cua-roja». Diccionari dels ocells del món. TERMCAT. [Consulta: 26 juny 2022].
* 1 2 DCVB
* ↑ Acadèmia Valenciana de la Llengua «capellà». Diccionari normatiu valencià.
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 708. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ «The RSPB: Redstart».
* ↑ BirdLife International. «Common Redstart. Phoenicurus phoenicurus» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2019. [Consulta: 26 juny 2022].
# FreeBASIC

FreeBASIC és un compilador gratuït, de codi obert (llicència GPL), de 32 bits per al llenguatge BASIC. És dissenyat per ser compatible en sintaxi amb el QuickBASIC, aportant noves capacitats. Pot compilar-se per MS-DOS, Microsoft Windows, Linux, CygWin i XBOX i s'està portant cap a altres plataformes.
FreeBASIC està suportat per les eines de programació binutils de GNU i pot produir executables de consola i d'interfície d'usuari gràfic, a més de llibreries dinàmiques i estàtiques.
Les capacitats que distingien al QuickBasic, com la llibreria gràfica i l'accés als ports de maquinari es troben també al FreeBASIC. Algunes capacitats noves són els punters, l'ensamblador en línia, suport a Unicode i aviat disposarà d'orientació a objectes.
Pot utilitzar les llibreries de GNU-C, hi ha ja capçaleres per Wx-c, Gtk, GSL, SDL, Allegro, Lua, OpenGL, MySQL, i se'n afegeixen més a cada edició.
Encara que el FreeBASIC està en fase beta, ja s'està utilitzant en aplicacions serioses. El compilador té més de 75.000 línies i està escrit en FreeBASIC. Els usuaris estan escrivint la documentació mitjançant un wiki

## Enllaços externs

No existeix encara cap pàgina en català dedicada al FreeBASIC.
* Lloc oficial Arxivat 2006-09-25 a Wayback Machine. (castellà)
* Fòrum oficial (anglès)
* wiki de documentació del FreeBASIC (anglès)
# Soling

El veler de la classe Soling és un veler esportiu amb quilla, de classe internacional per a tres tripulants i amb una eslora de 8,20 metres.
Va ser classe internacional ISAF des del 1967, va ser classe olímpica des del 1972 fins al 2000.

## Enllaços externs

* International Class
* Soling Class World Championship
# Na samotě u lesa

Na samotě u lesa (en txec, Aïllament al bosc) és una pel·lícula de comèdia txecoslovaca del 1976 dirigida per Jiří Menzel. El rodatge va tenir lloc a prop de Radešice (les escenes de la caseta d'estiu) i a Svatý Jan (el funeral i la baralla al bar). Fou exhibida com a part de la selecció oficial del Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià 1976.

## Sinopsi

Una família ordinària de Praga, els Lavičkas, anhelen una casa rural al camp. Un dels seus amics ha aconseguit obtenir una residència de camp vivint en un molí en servei. Un altre hi va construir una casa des de zero i ha contractat un paleta, que el permet fer tota la feina. Un tercer ha aconseguit comprar una casa de camp, però amb els seus antics propietaris encara residents i està intentant desallotjar-los per mitjans com cavar un fossat a la porta principal i obturar la seva xemeneia.
Confortats per aquests obstacles, els Lavičkas visiten una cabana pertanyent a un carismàtic antic pagès, el senyor Komárek (Josef Kemr), i acaben encantats, malgrat algunes taules podrides i la pudor. El senyor Komárek, per a la seva sorpresa, ofereix vendre'ls la casa, dient que té previst vendre la seva vaca, no sembrar noves collites i es trasllada a Eslovàquia per viure amb el seu fill. Mentrestant, els llogarà una habitació. Així els Lavičkas es traslladen. Els seus fills gairebé immediatament comencen a dirigir-se al senyor Komárek com a avi i se l'uneixen per recollir ous de les gallines i escoltar contes de fades. llegir en veu alta a la ràdio. Les puces, pollastres itinerants i la falta d'electricitat posen dels nervis a Věra Lavičková, però el seu marit, Oldřich, continua encantat amb la vida del camp.
Malauradament, el senyor Komárek no mostra cap senyal de vendre la seva vaca ni fer cap altre pas per abandonar el local. Oldřich fins i tot fa el descobriment alarmant que el senyor Komárek té un pare de noranta-dos anys i que encara és viu. Al final, els Lavičkas han d'acceptar que la seva vida al camp haurà de ser compartida.

## Repartiment

* Josef Kemr: Komárek
* Zdeněk Svěrák: Oldřich Lavička
* Daniela Kolářová: Věra Lavičková
* Marie Hradilková: Zuzana Lavičková
* Martin Hradilek: Petr Lavička
* Ladislav Smoljak: Zvon
* Jan Tříska: Dr. Václav Houdek
* Naďa Urbánková: Zvonová
* Zdeněk Blažek: Hruška
* Alois Liškutín: Kos
* František Řehák: Lorenc
* Václav Trégl: Vondruška
* Vlasta Jelínková: Vondrušková
* Oldřich Vlach: Kokeš
* František Kovářík: Komárek st.

## Referències

* ↑ Na samotě u lesa, csfd.cz
* ↑ Na samotě u lesa a kinobox.cz
* ↑ Pel·lícules a la selecció de 1976 al web del Festival
* ↑ Na samotě u lesa al portal Filmový přehled

## Enllaços externs

* (txec) Na samotě u lesa a Dailymotion
# Johann Hermann Kufferath

Johann Hermann Kufferath (Mülheim del Ruhr (Rin del Nord-Westfàlia), 12 de maig de 1797 - Wiesbaden, 28 de juliol de 1864) va ser un compositor alemany.
Era el fill gran del rellotger Carl Kufferath i la seva dona Catharina Horst. Ell i sis dels seus germans posseïen un talent musical inusual, i els contemporanis s'hi referien com a Plèiades musicals.
Va estudiar a Wiesbaden amb Ludwig Spohr i Moritz Hauptmann. Va ser director de música de 1823 a Bielefeld i, a partir de 1830, director municipal de música a Utrecht, càrrec en el qual va succeir-lo un any abans de la seva mort, el neerlandès Rijk Hol.
Va escriure cantates, obertures, motets i un llibre de text de cant.

## Referències

* Hubert Kolland (1982), "Kufferath, Johann Hermann", Neue Deutsche Biographie (en alemany), vol. 13, Berlin: Duncker & Humblot, pp. 242–242;
* Klaus-Ulrich Düwell: "Johann Hermann Kufferath", in: Rheinische Musiker III (Köln, 1964), p. 53 fl.
* C. A. J. Bastiaenen: "De familie Kufferath, een muzikaal geslacht van Europees format", in: Spiegel der Historie, vol. 2 (1967) no. 10, pp. 613–622.
* Jürgen Oberschelp.: Das öffentliche Musikleben der Stadt Bielefeld im 19. Jahrhundert (Bielefeld, 1972), pp. 25 fl.
* Geerten Jan van Dijk: Johann Hermann Kufferath (1797–1864), Muziekdirecteur te Utrecht (Universiteit Utrecht, Faculteit Geesteswetenschappen, Instituut Media- en Cultuurwetenschappen, 2008); Masters thesis.
* Jens Roepstorff: Die Musikerfamilie Kufferath aus Mülheim an der Ruhr, in: Mülheimer Jahrbuch 2016, pp. 134–139.

## Bibliografia

* Duisburger Generalanzeiger, 3 de gener de 1926.
* Stadtarchiv Mülheim an der Ruhr, vol. 1440.
# Les Altres Herbes

Les Altres Herbes és un segell editorial editat conjuntament per l'editorial Les Males Herbes i L'Altra Editorial. Creat el juliol de 2020, va ser presentat públicament el 21 d'octubre de 2020.
La idea del projecte va sorgir el 2018, quan les dues editorials van publicar de manera simultània dues obres de Stephen King, «Torn de nit» (Males Herbes) i «Escriure» (L'Altra) i es van quedar amb ganes de continuar col·laborant. Ricard Planas, Eugènia Broggi i Ramon Mas van presentar el projecte dient que l'objectiu del segell és publicar clàssics moderns d'arreu del món en català, i que preveuen construir una col·lecció de manera col·laborativa, que publiqui un parell de llibres l'any.
El primer títol de la col·lecció és el clàssic de la literatura americana Flors per a l'Algernon, de Daniel Keyes, una novel·la guanyadora del Nebula Award, traduïda al català per Pep Verger. Es preveu que durant la primavera de 2021 publiquin els contes de Daphne du Maurier.
| « | No venim a competir amb la precipitació de la novetat o la descoberta d'un autor, sinó a engreixar els clàssics (traduïts) en la nostra llengua; i això no molesta mai | » |
| — Eugènia Broggi, |||

## Referències

* ↑ ACN. «Males Herbes i L'Altra Editorial impulsen el segell conjunt 'Les Altres Herbes'». [Consulta: 22 octubre 2020].
* ↑ «Les Males Herbes y L'Altra se alían para traducir al catalán clásicos de culto de la literatura» (en castellà), 21-10-2020. [Consulta: 22 octubre 2020].
* 1 2 3 «Neix el segell Les altres herbes». Núvol, 21-10-2020. [Consulta: 22 octubre 2020].
* ↑ «Neix Les Altres Herbes, un segell que publicarà "traduccions de clàssics de culte al català"». Ara Llibres, 21-10-2020. [Consulta: 22 octubre 2020].
* ↑ Geli, Carles. «Males Herbes y L'Altra se alían para recuperar clásicos modernos de culto» (en castellà), 21-10-2020. [Consulta: 22 octubre 2020].
* ↑ El Punt Avui
# Mèrops

Mèrops és el nom dels següents personatges:
* Mèrops (espòs de Clímene)
* Mèrops (fill de Pandàreu)
* Mèrops (espòs d'Equemea)
# Cristòfol Pascual i Genís

Cristòfol Pascual i Genís (València, 1823 - 1881) fou un advocat i polític valencià, diputat a les Corts Espanyoles durant el sexenni democràtic, fill de Cristòfol Pascual i Torres.

## Biografia

El seu pare pertanyia a una família d'advocats que durant la guerra del francès hagué de deixar els estudis per a encarregar-se de les seves terres. Estudià als escolapis i es llicencià en jurisprudència el 1845, alhora que despertava les seves aficions literàries i participava en algunes tertúlies romàntiques. Treballà com a advocat de l'Audiència de València i es va fer amic de Josep Peris i Valero, qui el va introduir en la política durant la regència d'Espartero dins les files del Partit Progressista.
Durant la Dècada Moderada va treballar en el seu propi bufet d'advocats i col·laborà a la revista La Esperanza, i després de la revolució de 1854 tornà a la política i fou escollit síndic de l'Ajuntament de València, càrrec des del qual va afrontar dues epidèmies de còlera. El 1855 fou nomenat promotor fiscal del districte de Sant Vicent, però el 1856 fou destituït pels moderats. Va ingressar a la Unió Liberal el 1858, amb la que fou escollit regidor de l'Ajuntament de València el 1862.
Durant la revolució de 1868 fou redactor de la proclama de la Junta Revolucionària i representà la Junta Valenciana en el nomenament del govern provisional a Madrid. En tornar fou nomenat vicepresident de la Diputació de València, i el 1870 president. A les eleccions generals espanyoles de 1869 fou elegit diputat per Xàtiva derrotant el candidat carlí Ramon Cabrera. El 1870 fou nomenat fiscal del Tribunal Suprem, el 1871 senador i fou escollit novament diputat per Albaida a les eleccions generals espanyoles d'agost de 1872.
A la mort de Josep Peris i Valero el 1876 fou nomenat cap del Partit Radical, amb el que fou novament síndic de l'ajuntament de València. Culturalment, va estar vincular a l'Ateneu Científic, Artístic i Literari de València, del que en fou el primer vicepresident el 1869 i president el 1876-1877 i el 1878.

## Activitat cultural

Quan Lo Rat Penat es va constituir, refusà de participar-hi per considerar-la una entitat retrògrada i separatista. Així i tot, poc després canvià d'opinió i va acabar ingressant en la societat el 1878. Fou mantenidor dels Jocs Florals de 1879 i escrigué diversos poemes en català. Ja anteriorment havia publicat alguns poemes en llengua castellana dins de revistes com El eco literario, El Valenciano, La Esmeralda o El Nacional.
En paral·lel a la seua activitat cultural, continuà exercint com a advocat, i esdevingué president de l'Acadèmia Valenciana de Jurisprudència i Legislació. Va morir en els jutjats defensant un presoner en qualitat de degà del Col·legi d'Advocats de València.

## Referències

* ↑ VERGER, Eduard J. Antologia dels poetes valencians II. El segle xix.. Institució Alfons el Magnànim. Diputació de València., 1983.

## Bibliografia

* Javier Paniagua Fuentes y J.A. Piqueras. Diccionario Biográfico de Políticos Valencianos, 1810- 2005. València: Institut Alfons el Magnànim, 2005, p.423. ISBN 9788495484802.

## Enllaços externs

* Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)
# FreeBSD

FreeBSD és un sistema operatiu lliure de la família UNIX originàriament desenvolupat per AT&T UNIX i descendent de Berkeley Software Distribution a través de les branques 386BSD i 4.4BSD. Es pot executar a processadors compatibles amb el joc d'instruccions x86 d'Intel, DEC Alpha, UltraSPARC de Sun Microsystems, l'Itanium, l'AMD64 i els PowerPC. El suport per a les arquitectures ARM i MIPS està en desenvolupament.
FreeBSD es desenvolupa com un sistema operatiu complet. El nucli, els programes d'usuari i els controladors de dispositius es desenvolupen a un sistema de control CVS comú. Aquest fet és un contrast amb GNU/Linux, on un grup s'ocupa del nucli i la resta d'aplicacions són gestionades per les distribucions, que empaqueten la resta de components. Com a sistema operatiu, FreeBSD té la reputació de ser estable i molt robust.

## Col·lecció de ports

La col·lecció de ports proporciona una manera senzilla i consistent per instal·lar programari portat a FreeBSD. Utilitza fitxers Makefile per baixar el codi font d'internet, compilar, instal·lar i actualitzar la base de dades de paquets. Qualsevol dependència amb altres aplicacions o llibreries és gestionada de forma totalment automàtica.
El 6 de novembre de 2005, la base de dades de paquets estava formada per 13.590 components.

## Compatibilitat amb GNU/Linux

FreeBSD incorpora compatibilitat binària amb molts sistemes operatius UNIX, incloent GNU. D'aquesta manera es permet que programari GNU/Linux que només es distribueix en format binari es pugui executar a FreeBSD. Encara que hi ha moltes aplicacions que s'executen sense problemes amb la compatibilitat amb GNU/Linux, cal tenir en compte que la compatibilitat no és completa al 100%, fet que pot provocar algunes incidències puntuals.

## Llicència

Igual que els seus sistemes operatius germans, OpenBSD i NetBSD, el codi de FreeBSD té una llicència de tipus BSD, que permet que qualsevol pugui utilitzar i redistribuir el codi com vulgui, sempre que no elimini la nota de dret de còpia i el text de la llicència BSD. Cal destacar que aquest fet no prohibeix redistribuir el codi amb altres llicències.

## Referències

* FreeBSD 8 Arxivat 2010-06-15 a Wayback Machine. FreeBSD 8 (en)

## Enllaços externs

* Pàgina web del projecte
* FreeBSD ports
* Intèrpret d'ordres gratuït FreeBSD Arxivat 2007-10-17 a Wayback Machine.
* FreeBSD 8 Arxivat 2010-08-02 a Wayback Machine. FreeBSD 8 review (en)
# Ménara

Ménara (àrab: المنارة, al-Manāra; amazic estàndard marroquí: ⵍⵎⵏⴰⵔⴰ, Lmnara) és un districte urbà (arrondissement) de la ciutat de Marràqueix, dins de la prefectura de Marràqueix, a la regió de Marràqueix-Safi, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 411.094 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Muntanyeta de Comursí

La Muntanyeta de Comursí, en alguns mapes Muntanyeta de Comosí, és una muntanya de 987,3 metres que centra el sector nord-est del terme municipal de la Pobla de Segur, del Pallars Jussà. És a prop del límit amb el terme de Baix Pallars, del Pallars Sobirà.
Pertany a l'antic terme de Gramuntill, al nord del qual es troba.

## Referències

* ↑ «Muntanyeta de Comursí». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Ctenosaura palearis

Ctenosaura palearis és una espècie de sauròpsids (rèptils) escatosos de la família Iguanidae, endèmica de la regió semiàrida de la vall del Motagua, Guatemala.

## Referències

* ↑ The Reptile Database - Ctenosaura palearis
# Gagarinita-(Y)

La gagarinita-(Y) és un mineral de la classe dels halurs. Anomenada així en honor de Iuri Gagarin, el primer cosmonauta. És l'anàleg d'itri de la gagarinita-(Ce) i l'anàleg d'itri i calci de la polezhaevaita-(Ce).

## Característiques

La gagarinita-(Y) és un halur de fórmula química NaCaYF₆. Cristal·litza en el sistema hexagonal. La seva duresa a l'escala de Mohs és 4,5. Segons la classificació de Nickel-Strunz es troba classificada al grup 3.AB. (Halurs simples sense aigua). Comparteix grup amb els següents minerals: Fluorocronita, tolbachita, Sel·laïta, Cloromagnesita, coccinita, Scacchita, Fluorita, Frankdicksonita, Strontiofluorita, lawrencita, Gagarinita-(Ce) i Polezhaevaïta-(Ce).

## Formació i jaciments

S'ha descrit al Kazakhstan, als Estats Units i a Sud-amèrica, en granits i sienites alcalins metasomatitzats rics en sodi.

## Referències

* ↑ «Gagarinite-(Y)» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].

## Bibliografia

* American Mineralogist: 47: 805.
* Doklady Akademii Nauk SSSR: 141: 954-957.
* Doklady of the Academy of Sciences of the USSR, Earth Science Sections: 141: 1290-1293.
* Canadian Mineralogist: 32: 563-565.
# Amfisbènids

Els amfisbènids (Amphisbaenidae) són una família peculiar i poc coneguda de rèptils escatosos adaptats a la vida en el subsol. Superficialment semblants a cucs de terra, presenten clares adaptacions al medi subterrani, com la capacitat d'excavar i lliscar plegant la pell com un acordió. El cap massís, sense orella externa i amb ulls atrofiats, no es distingeix gaire bé de l'extrem oposat del cos. Són capaços de desplaçar-se tant en la direcció de la cua com en la del cap.

## Gèneres

* Amphisbaena Linnaeus, 1758
* Ancylocranium Scortecci, 1930
* Anops Bell, 1833
* Aulura Barbour, 1914
* Baikia Gray, 1865
* Blanus Vandelli, 1797
* Bronia Wiegmann, 1828
* Cercolophia Strauch, 1881
* Chirindia Boulenger, 1907
* Cynisca A.M.C. Duméril i Bibron, 1839
* Dalophia Gray, 1865
* Geocalamus Günther, 1880
* Leposternon Hemprich, 1820
* Loveridgea Tornier, 1899
* Mesobaena Mertens, 1925
* Monopeltis A. Smith, 1848
* Zygaspis W. Peters, 1854

## Referències

* ↑ Gray, George Robert «A revision of the genera and species of amphisbaenians with the descriptions of some new species now in the collection of the British Museum». The Annals and magazine of natural history; zoology, botany, and geology, 16, 1865, pàg. 365–377. ISSN: 0374-5481.