OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Bithiriña

Bithiriña (en francès i oficialment Beyrie-sur-Joyeuse), és un municipi de la Nafarroa Beherea (Baixa Navarra), un dels set territoris del País Basc, al departament dels Pirineus Atlàntics i a la regió de la Nova Aquitània. Limita amb les comunes d'Amorotze-Zokotze, Behauze i Lüküze-Altzümarta al nord, Amendüze-Unaso al nord-est, Mehaine al nord-oest, Donapaleu a l'est, Oragarre al sud-est i Landibarre al sud-oest.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 446 | 425 | 450 | 451 | 460 | 464 |
| A partir de 1962, el cens té en compte la població resident definida com a "Population sans doubles comptes" per l'INSEE ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Data d'elecció | Identitat |
| Les dades anteriors a 1983 no són conegudes. |||
| 1983 | Richard Gaby |
| 1989 | Jean Arrayet |
| 1995 | Jean Claude Maintenu |
| 2001 | Jean Claude Maintenu |
# Almenara de Tormes

Almenara de Tormes és un municipi de la província de Salamanca a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Limita al Nord amb San Pelayo de Guareña, El Arco, Aldearrodrigo i Torresmenudas, a l'Est amb Valverdón, al Sud amb El Pino de Tormes i Zarapicos i a l'Oest amb San Pedro del Valle i Juzbado.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 251 | 253 | 238 | 253 |

## Enllaços externs

* Enllaç a Wikisalamanca Arxivat 2008-12-02 a Wayback Machine.
# Castell de Vallclara

Castell de Vallclara estava situat sobre el serrat rocallós que hi ha a ponent del poble de Vallclara (Conca de Barberà). Ja es coneix la seva existència des del segle xii, i en l'actualitat es conserva en estat ruïnós. És declarat bé cultural d'interès nacional.

## Descripció

Les restes del castell consisteixen en les traces d'un recinte envoltat per murs als que han sigut arrencats els carreus. A la part oriental d'aquest es conserva un portal construït, segurament, en època gòtica.
Apartades uns metres d'aquest espai, en un dels costats del turó, es troben les ruïnes del que hauria estat una torre, amb planta quadrangular i coberta a la seva part inferior per una volta, actualment mig enderrocada. La construcció d'aquesta part fou realitzada amb carreus de gran mida, escairats amb cura i units amb morter.

## Història

El llinatge dels Vallclara, senyors o castlans del castell, està documentat des del 1195. L'any 1220 el castell i lloc de Vallclara fou cedit al monestir de Poblet, que en gaudí la propietat tot el segle xiii i principis del XIV, fins que aquest fou reclamat per Berenguer de Jorba. Després de la intervenció de Pere III, el castell fou retornat a Poblet arran la venda dels drets per part de Berenguer de Jorba.
El 1932, A. Palau parlava encara de l'existència de panys de mur, d'una "torre de l'homenatge", a més d'altres torres de grans proporcions disposades al llarg del recinte.
El castell va servir durant molt de temps com a pedrera del poble, destacant l'ús dels seus carreus en l'arranjament del cementiri.

## Referències

* ↑ «Castell de Vallclara». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
* 1 2 3 4 5 «Castell de Vallclara». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 31 maig 2012].

## Bibliografia

* AA.VV. 1995: Catalunya Romànica, XXI, Barcelona, p. 548.

## Enllaços externs

* «CASTELL - Vallclara». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Consell Comarcal Conca de Barberà.
# Guillem I de Montcada

Guillem I de Montcada o Guillem de Muntanyola o de Vacarisses, noble català que tenia com a feu el castell de Montcada. Probablement va ser el primer Senyor de Vacarisses. Apareix documentat ja el 1002. Germà de Ramon, ardiaca de Vic, i del magnat Bernat Sunifred, era fill d'un Sunifred que sembla poder-se identificar amb el vescomte Sunifred I, vescomte de Girona, propietari del Castell de Malla, germà de Sisemund d'Oló, propietari del Castell d'Oló. Residia al Castell de Muntanyola, on fou jurat el testament de la seva mare (1033). Els seus fills Ramon (I), Bernat, ardiaca de Barcelona, i Renard de Sarroca, que inicià la família dels La Roca o Sarroca, senyors del castell de la Roca del Vallès. Guillem va morir l'any 1039-1040.

## Referències

* ↑ Enciclopedia.cat
# Suimanga de Hofmann

El suimanga de Hofmann (Cinnyris hofmanni) és un ocell de la família dels nectarínids (Nectariniidae).

## Hàbitat i distribució

Habita el bosc miombo de l'est de Tanzània.

## Taxonomia

Ha estat considerat una subespècie del suimanga de Shelley (Cinnyris shelleyi). Actualment són considerades espècies diferents.

## Referències

* ↑ MPS Irwin. 2005. The sunbirds Cinnyris shelleyi and C. hofmanni are specifically distinct. Honeyguide 51: 33–35.
# Puma Swede

Puma Swede (13 de setembre de 1976, com Johanna Jussinniemi a Estocolm, Suècia) és una actriu porno.
Puma va treballar en la venda de computadores fins que es va acostar a ella un fotògraf per persuadir-li que posés per a ell. El 2001, va començar posant en sessions softcore de fotografia només, com Johanna o Puma. El 2004, després de traslladar-se a Torrance, Califòrnia, va començar la seva carrera hardcore i va adoptar el nom de Puma Swede. En últimes dates s'ha tornat una de les models més sol·licitades en la indústria fílmica i llocs web de pornografia hardcore com MILF Lessons i Tug Jobs entre d'altres.

## Referències

* ↑ «Johanna Jussinniemi – Sveriges internationella porrstjärna Puma Swede - Söndagsintervjun» (en suec). sverigesradio.se, 22-01-2017. [Consulta: 23 febrer 2021].
* ↑ Laul, Robert. «Puma Swede: ”Rekommenderar ingen att ge sig in i den här branschen”» (en suec). story.aftonbladet.se. [Consulta: 23 febrer 2021].
# Bitikleïta

La bitikleïta és un mineral de la classe dels òxids que pertany i dona nom al grup de la bitikleïta, dins del grup estructural del granat.

## Característiques

La bitikleïta és un element químic de fórmula química Ca₃SbSn(AlO₄)₃. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2009. Cristal·litza en el sistema isomètric. Va ser anomenat en primer terme com a bitikleïta-(SnAl), però segons la nova nomenclatura del supergrup dels granats els sufixos no s'han d'utilitzar per nomenar minerals que hi formen part, per tant el nom es va canviar a l'actual. Forma sèries de solució sòlida amb la kerimasita, la kimzeyita, la morimotoïta, la schorlomita i la toturita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al mont Lakargi, a la caldera Verkhnechegemskaya, dins la regió Kabardino-Balkària (Districte Federal del Sud, Rússia), on sol trobar-se associada a altres minerals com: wadalita, toturita, tazheranita, rondorfita, magnesioferrita, larnita, lakargiïta i kimzeyita. Es tracta de l'únic indret de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Bitikleite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 5 abril 2019].
# Amaneció de golpe

Amaneció de golpe és una pel·lícula veneçolana filmada en 1998, dirigida per Carlos Azpúrua, i escrita per José Ignacio Cabrujas. El film entrellaça diverses històries tenint com a centre els esdeveniments que es van suscitar en la nit del cop d'estat a Veneçuela en 1992. Encara que la revolta va ser controlada, a l'alba els personatges ja no eren els mateixos d'abans.

## Argument

El 4 de febrer de 1992, a Caracas, Veneçuela, un grup de militars va realitzar un inesperat cop d'estat contra el president Carlos Andrés Pérez, que acabava de tornar d'una reunió del Fòrum Econòmic Mundial a Suïssa. La pel·lícula se centra principalment en l'atac realitzat a la residència presidencial La Casona per un grup de soldats rebels, i paral·lelament presenta la vida d'algunes famílies veïnes de “La Casona” que queden atrapades durant la nit i la matinada del fallit cop d'estat.

## Repartiment

* Manuel Aranguiz
* Mirtha Borges
* Elba Escobar
* Yannis Chimaras
* Dalila Colombo
* Héctor Mayerston
* Víctor Cuicas
* Manuel Aranguiz
* Gonzalo Cubero
* Frank Spanp
* Vicente Tepedino
* Eric Ekval
* Raúl Fraire
* Isabel Herrera
* Karl Hoffman
* Cecilia Martínez
* Asdrúbal Meléndez
* Elizabeth Morales
* Ruth Puebla
* Gabriel Retes
* José Gabriel Retes
* Lucila Balzarretti
* Beatriz Santana

## Palmarès

* Nominada al Goya a la millor pel·lícula estrangera de parla hispana.
* En 1998, obté el Premi Vigía ael Festival de Pel·lícules de l'Havana.
* El 1999 obté el premi de l'audiència al Mostra de Cinema Llatinoamericà de Catalunya

## Referències

* ↑ Amaneció de golpe a cinevenezolano-retro.blogspot.com
* ↑ HACE 20 AÑOS “AMANECIÓ DE GOLPE” ACOMPAÑÓ DESDE LOS CINES LA LLEGADA DE UNA REVOLUCIÓN Arxivat 2022-03-29 a Wayback Machine., ciudadmcy.info.ve, 20 de desembre de 2018
* ↑ Amaneció de golpe a Fotogramas
* ↑ Amaneció de golpe al web dels Premis Goya

## Enllaços externs

* Amaneció de golpe, pel·lícula sencera a Youtube
# Crisoberil

El crisoberil és un mineral de la classe dels òxids. Rep el seu nom del grec χρυσός, daurat, i βήρυλλος, beril, en al·lusió al seu color.

## Característiques

El crisoberil és un òxid de fórmula química BeAl₂O₄. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic. Forma cristalls tabulars en {001} o cristalls prismàtics curts al llarg de [100], de fins a 22 centímetres; prominentment estriats en {001}. La seva duresa a l'escala de Mohs és 8,5. El seu anàleg amb crom s'anomena mariinskita.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, el crisoberil pertany a «04.BA: Òxids amb proporció Metall:Oxigen = 3:4 i similars, amb cations de mida petita i mitja» juntament amb la manganostibita.

## Varietats

L'alexandrita és una varietat gemma de color verd, degut al seu contingut en crom, que mostra canvi de color sota la llum natural i artificial, de verd a color ametista. Rep aquest nom en honor del tsar Alexandre II de Rússia. La crisolita de Ceilán és el nom que rep el crisoberil groc daurat més comercial. La cymofana és una varietat opalescent, la qual exhibeix una xatoyància blavosa que és causada per cavitats similars a tubs microscòpics o inclusions aciculars de rútil en una orientació paral·lela a l'eix c.

## Formació i jaciments

És característica d'algunes pegmatites de granit associades amb esquistos de mica d'alt grau o zones de reacció en roques ultramàfiques. Sol trobar-se associada a altres minerals com: quars, moscovita, albita, beril, columbita, turmalina, topazi, cianita, estaurolita, fenaquita, apatita o fluorita. Va ser descoberta l'any 1789 al Brasil. Als territoris de parla catalana ha estat descrita al Cap de Creus (Alt Empordà), així com als camps de pegmatites de Cotlliure i Argelers, tots dos municipis a la comarca del Rosselló.

## Referències

* ↑ «Chrysoberyl» (en anglès). Mindat. [Consulta: 9 abril 2016].
* 1 2 «Chrysoberyl» (en anglès). Handbook of Mineralogy. [Consulta: 9 abril 2016].
* ↑ «Alexandrite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 9 abril 2016].
* ↑ «Ceylonese Chrysolite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 9 abril 2016].
* ↑ «Cymophane» (en anglès). Mindat. [Consulta: 9 abril 2016].
* ↑ Bareche, Eugeni. Els minerals de Catalunya: segle XX. Barcelona: Grup Mineralògic Català, 2006, p. 269. ISBN 84-609-9071-0 [Consulta: 13 gener 2024].
* ↑ BERBAIN. C, RILEY. T, FAVREAU. G,. Phosphates des pegmatites du massif des Albères. Ed Association française de Microminéralogie, 2012 [Consulta: 13 gener 2024].
# Gymnobathra ambigua

Gymnobathra ambigua es una espècie de lepidòpter ditrisi de la família Oecophoridae descrita per Philpott l'any 1926. Es troba a Nova Zelanda.

## Referències

* Gymnobathra ambigua a la identificació d'espècies
# Tamaroa

Tamaroa és una població dels Estats Units a l'estat d'Illinois. Segons el cens del 2000 tenia 740 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Tamaroa tenia 740 habitants, 300 habitatges, i 201 famílies. La densitat de població era de 291,5 habitants/km².
Dels 300 habitatges en un 29% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 50,7% hi vivien parelles casades, en un 10% dones solteres, i en un 32,7% no eren unitats familiars. En el 27% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,47 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,94.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,5% tenia menys de 18 anys, un 10,9% entre 18 i 24, un 28,8% entre 25 i 44, un 21,2% de 45 a 60 i un 15,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 93,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 25.682 $ i la renda mediana per família de 36.607 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.111 $ mentre que les dones 16.944 $. La renda per capita de la població era de 14.573 $. Aproximadament el 13,4% de les famílies i el 17,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Tamaroa». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 5 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Tamaroa». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Província de Settat

La província de Settat (en àrab إقليم سطات, iqlīm Saṭṭāt; en amazic ⵜⴰⵙⴳⴰ ⵏ ⵙⵟⵟⴰⵟ, tasga n Aẓṭṭaḍ) és una de les províncies del Marroc, fins 2015 part de la regió de Chaouia-Ouardigha i actualment de la de Casablanca-Settat. Té una superfície de 9.750 km² i 956.904 habitants censats en 2004. La capital és Settat.

## Divisió administrativa

La província de Settat està formada pels següents nuclis de població:
| Municipi | Nom àrab | Població |
| Settat | سطات | 116.570 |
| Berrechid | برشيد | 89.830 |
| Deroua | الدورة | 36.066 |
| Sahel Oulad H'Riz | ساحل ولاد حريز | 26.435 |
| Sidi Rahal Chatai | سيدي رحال شطاي | 22.426 |
| Ben Ahmed | بن أحمد | 21.361 |
| Soualem | السوالم | 19.216 |
| Sidi Hajjaj | سيدي حجاج | 18.687 |
| El Gara | الكارة | 18.070 |
| Dar Chaffai | دار الشافعي | 17.632 |
| Lakhiaita | الخيايطة | 17.538 |
| El Borouj | ألبروج | 16.222 |
| Laghnimyine | الغنيميين | 16.191 |
| Ras el Aïn Chaouia | | 15.607 |
| Sidi el Aïdi | سيدي العايدي | 13.273 |

## Referències

* ↑ «Cens general de població 2004» ( PDF) (en (francès)). Arxivat de l'original el 2010-06-01. [Consulta: 10 juliol 2016].
# Colònia Dussol

La Colònia Dussol és una colònia tèxtil de les Planes d'Hostoles (la Garrotxa), al peu del riu Brugent, inclosa dins l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

El conjunt de la colònia és constituït per diferents construccions, naus de la indústria, cases dels obrers i petits canals. Destaca la torre de l'amo, que presenta un cos rectangular i teulada a dues aigües. En un costat hi ha una torreta acabada en punta i les finestres són gairebé totes de punt rodó. A la part del darrere fa una entrada amb una eixida feta amb arcades. La casa està construïda amb pedra blanca i rosa i la teulada és de ceràmica.

## Història

Els Dusol procedien d'Olot, on des de mitjan segle xix es dedicaven a la fabricació de mitges. L'any 1892 ja havien fundat una societat anònima, Pedro Dusol e hijos, que havia diversificat la seva producció de gèneres de punt i utilitzava la màquina de vapor com a font d'energia. A començament del segle XX es decidiren a construir una nova fàbrica a les Planes d'Hostoles moguda amb l'energia hidràulica.
Aquest establiment industrial està situat a la dreta del riu Brugent, a 1,6 km a sud-est del nucli de Les Planes d'Hostoles. La indústria està dedicada a la fabricació de filats de cotó. Al costat de les instal·lacions industrials es construïren uns habitatges que constitueixen sis edificis, així com una capella dedicada a la Verge del Carme. Més elevada i presidint la colònia hi ha la torre de l'amo, actualment habitada per la família Solé. L'any 1970 hi habitaven 34 persones i treballaben al voltant de 100.Comprada per la família Solé l'any 1990. Actualment hi ha un saló per a banquets i la Torre s'anomena La Torre dels Til·lers.

## Referències

* 1 2 «Colònia Dussol». pat.mapa. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 6 gener 2015].
* ↑ Serra, Rosa; Casals, Lluís (fotografies). Colònies Tèxtils de Catalunya. Barcelona: Angle Editorial i Caixa de Manresa, 2000. ISBN 8488811594.
# An Se-bok

An Se-bok (Corea del Nord, 29 d'octubre de 1946) fou un futbolista nord-coreà de la dècada de 1960.
Fou internacional amb la selecció de futbol de Corea del Nord amb la qual participà a la copa del Món de futbol de 1966, però no hi arribà a disputar cap partit.
A nivell de club destacà com a jugador de Amnokgang Sports Club.

## Referències

* ↑ Copa do Mundo da FIFA Inglaterra 1966 Arxivat 2012-03-23 a Wayback Machine.
* ↑ Perfil a calciozz.it
# Crisogó

Crisogó és el nom dels següents personatges:
* Crisogó, cantant grec de finals del segle V aC
* Crisogó, conseller de Filip V de Macedònia
* Luci Corneli Crisogó, llibert de Sul·la
# Gymnocalycium

Gymnocalycium és un gènere de 70 espècies sud-americanes de cactus.
El nom del gènere Gymnocalycium (del grec, "calze nu") refereix al fet que els brots florals no tenen ni pèls ni espines.
Es distribueix a l'Argentina, part d'Uruguai, el Paraguai, sud-orient de Bolívia i part del Brasil.
Moltes espècies són bastant petites, de 4 a 15 cm; amb hàbits de floració fàcils, i per la bellesa i colorit de les seves flors.

## Taxonomia

* Gymnocalycium albiareolatum
* Gymnocalycium angelae
* Gymnocalycium anisitsii
* Gymnocalycium baldianium
* Gymnocalycium bayrianum
* Gymnocalycium bodenbenderianum
* Gymnocalycium carminanthum
* Gymnocalycium castellanosii
* Gymnocalycium fischeri
* Gymnocalycium gibbosum
* Gymnocalycium horstii
* Gymnocalycium leeanum
* Gymnocalycium mihanovichii
* Gymnocalycium netrelianum
* Gymnocalycium obductum
* Gymnocalycium ochoterenai
* Gymnocalycium parvulum
* Gymnocalycium pflanzii
* Gymnocalycium quehlianum
* Gymnocalycium rauschii
* Gymnocalycium riojense
* Gymnocalycium rosae
* Gymnocalycium saglionis
* Gymnocalycium schroederianum
* Gymnocalycium spegazzinii
* Gymnocalycium stellatum
* Gymnocalycium taningaense
* Gymnocalycium uruguayense
# Sverigetopplistan

Sverigetopplistan anteriorment conegut com a Topplistan, Hitlistan i altres noms, des d'octubre de 2007, és el registre gràfic nacional de Suècia, registra la base de dades de les vendes de l'Associació Sueca de la Indústria de l'Enregistrament (en suec: Grammofonleverantörernas förening). Des de finals de 2006 s'ha inclòs la taula jurídica descàrregues. Abans de Topplistan, les vendes musicals a Suècia estaven controlades per Kvällstoppen, de qui les llistes setmanals combinaven àlbums i senzills.
En l'actualitat s'inclouen les següents llestes:
* Singles Top 60
* Àlbums Top 60
* DVD Top 20
* Ringtones Top 20
En 1976-2006 les llistes de vendes va ser transmès per la Sveriges Radio P3. A partir de 2007, P3 només presenta dades de vendes de descàrregues digitals (DigiListan), seguit per Nielsen SoundScan.

## Referències

* ↑ Intl Jukebox Survey. Billboard, 19 December 1970, p. 48 [Consulta: 13 febrer 2013].

## Enllaços externs

* «Sverigetopplistan» (en suec).
# Província de Sidi Bennour

La província de Sidi Bennour (àrab: إقليم سيدي بنور, iqlīm Sīdī Binnūr; en amazic ⵜⴰⵙⴳⴰ ⵏ ⵙⵉⴷⵉ ⴰⴱⵉ ⵉⵏⵏⵓⵔ) és una de les províncies del Marroc, fins 2015 part de la regió de Doukkala-Abda i actualment de la de Casablanca-Settat. Té una superfície de 3.007 km² i 452.448 habitants censats en 2014. La capital és Sidi Bennour.

## Divisió administrativa

La província de Sidi Bennour consta de 2 municipis i 23 comunes:
| Nom | Codi geogràfic | Tipus | Llars | Població (2004) | Estrangers | Nacionals | Notes |
| Sidi Bennour | 181.01.07. | Municipi | 8000 | 39593 | 16 | 39577 | |
| Zemamra | 181.01.09. | Municipi | 2336 | 11896 | 1 | 11895 | |
| Bni Hilal | 181.07.01. | Comuna rural | 2945 | 17288 | 0 | 17288 | |
| Bni Tsiriss | 181.07.03. | Comuna rural | 2320 | 14955 | 3 | 14952 | |
| Bouhmame | 181.07.05. | Comuna rural | 5268 | 30540 | 0 | 30540 | 7803 residents viuen al centre, anomenat Karia; 22737 residents viuen en zones rurals. |
| Jabria | 181.07.07. | Comuna rural | 2994 | 17654 | 0 | 17654 | |
| Khmis Ksiba | 181.07.09. | Comuna rural | 1064 | 6637 | 0 | 6637 | |
| Koudiat Bni Dghough | 181.07.11. | Comuna rural | 2712 | 15506 | 6 | 15500 | |
| Kridid | 181.07.13. | Comuna rural | 2023 | 12751 | 0 | 12751 | 1638 residents viuen al centre, anomenat Sebt El Maârif; 11113 residents viuen en zones rurals. |
| Laagagcha | 181.07.15. | Comuna rural | 2441 | 14313 | 0 | 14313 | |
| Laamria | 181.07.17. | Comuna rural | 2105 | 13314 | 6 | 13308 | |
| Laaounate | 181.07.19. | Comuna rural | 3188 | 18258 | 2 | 18256 | 4465 residents viuen al centre, anomenat Laaounate; 13793 residents viuen en zones rurals. |
| Laatatra | 181.07.21. | Comuna rural | 2633 | 15046 | 1 | 15045 | |
| Laghnadra | 181.11.01. | Comuna rural | 5300 | 32091 | 0 | 32091 | |
| Lgharbia | 181.11.03. | Comuna rural | 3808 | 23074 | 0 | 23074 | |
| Lmechrek | 181.07.23. | Comuna rural | 2474 | 14853 | 0 | 14853 | |
| Loualidia | 181.11.05. | Comuna rural | 2668 | 15433 | 14 | 15419 | 5826 residents viuen al centre, anomenat Loualidia; 9607 residents viuen en zones rurals. |
| Metrane | 181.07.25. | Comuna rural | 2020 | 11627 | 0 | 11627 | |
| M'Tal | 181.07.27. | Comuna rural | 2074 | 11879 | 1 | 11878 | |
| Oulad Amrane | 181.07.29. | Comuna rural | 2167 | 11866 | 0 | 11866 | 1443 residents viuen al centre, anomenat Oulad Amrane; 10423 residents viuen en zones rurals. |
| Oulad Boussaken | 181.07.31. | Comuna rural | 1221 | 7641 | 0 | 7641 | |
| Oulad Sbaita | 181.11.07. | Comuna rural | 3872 | 24967 | 0 | 24967 | |
| Oulad Si Bouhya | 181.07.33. | Comuna rural | 3120 | 18902 | 0 | 18902 | |
| Saniat Berguig | 181.11.09. | Comuna rural | 4924 | 30286 | 0 | 30286 | |
| Tamda | 181.07.35. | Comuna rural | 1768 | 9701 | 0 | 9701 | |

## Referències

* ↑ «Cens general de població 2004» ( PDF) (en (francès)). Arxivat de l'original el 2010-06-01. [Consulta: 10 juliol 2016].
# Vilhena Esporte Clube

El Vilhena Esporte Clube és un club de futbol brasiler de la ciutat de Vilhena a l'estat de Rondônia.

## Història

El club va ser fundat el 7 de setembre de 1974. Ha guanyat fins a l'any 2014 cinc cops el Campionat rondoniense els anys 2005, 2009, 2010, 2013 i 2014. L'any 2010 participà en el Campeonato Brasileiro Série D.

## Palmarès

* Campionat rondoniense:
** 2005, 2009, 2010, 2013

## Estadi

El club disputa els seus partits com a local a l'Estadi Portal da Amazônia. Té una capacitat màxima per a 7.000 espectadors.

## Referències

* 1 2 Rodolfo Rodrigues. Escudos dos Times do Mundo Inteiro. Panda Books, 2009, p. 81.
* ↑ «Rondônia State League - List of Champions». RSSSF, 13-04-2014. [Consulta: 1r juliol 2014].
* ↑ «Brazil 2010 - Fourth Level». RSSSF Brasil, Novembre 13, 2010. [Consulta: Desembre 22, 2010].
* ↑ «CNEF - Cadastro Nacional de Estádios de Futebol» (PDF) (en portuguès). Confederação Brasileira de Futebol. Arxivat de l'original el de maig 10, 2013. [Consulta: Desembre 22, 2010].
# Colònia Espona III

La Colònia Espona III és una obra de Sant Joan de les Abadesses (Ripollès) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Es tracta d'un edifici destinat als habitatges. És un edifici d'estil racionalista amb tres pisos i soterrani. La coberta, de teula àrab, és a dues aigües i té el carener perpendicular a la façana principal.
Les façanes anterior i posterior tenen una confecció simètrica perfecta. A la part posterior hi ha un pati comunitari que s'utilitza per estendre la roba.

## Referències

* 1 2 «Colònia Espona III». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 11 maig 2021].
# Bernat I de Comenge

Bernat I de Comenge és el nom dels següents personatges:
* Bernat de Comenge, I de Foix, comte de Foix i de Bigorra de la família dels Comenge
* Bernat I (IV) de Comenge, comte de Comenge 1105- 1144