OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Crocidura hilliana

Crocidura hilliana és una espècie de mamífer de la família dels sorícids que es troba al nord-est i el centre de Tailàndia i el centre de Laos. Fou anomenada en honor del zoòleg britànic John Edwards Hill.
Sembla probable que les seves principals amenaces siguin la degradació del seu hàbitat a causa de l'expansió dels camps de conreu i l'extracció de fusta.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Chiozza, F. (2016). "Crocidura hilliana." 2016 Llista Vermella de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, edició 2016. [Consulta: 4 abril 2023]
* ↑ Beolens, B.; Watkins, M.; Grayson, M. The Eponym Dictionary of Mammals (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2009, p. 189–190. ISBN 978-0801893049.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
# Danbury (Carolina del Nord)

Danbury és una població dels Estats Units a l'estat de Carolina del Nord. Segons el cens del 2000 tenia 108 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Danbury tenia 108 habitants, 47 habitatges i 32 famílies. La densitat de població era de 66,2 habitants per km².
Dels 47 habitatges en un 29,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 57,4% hi vivien parelles casades, en un 12,8% dones solteres, i en un 29,8% no eren unitats familiars. En el 29,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 19,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,3 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,79.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,2% tenia menys de 18 anys, un 4,6% entre 18 i 24, un 26,9% entre 25 i 44, un 30,6% de 45 a 60 i un 15,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 44 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 82,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 45.000 $ i la renda mediana per família de 44.688 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.250 $ mentre que les dones 25.938 $. La renda per capita de la població era de 26.053 $. Entorn del 9,7% de les famílies i l'11,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Danbury». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Danbury». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2010-08-20. [Consulta: 9 agost 2010].
# Crassula vaillantii

Crassula vaillantii és una espècie de planta suculenta del gènere Crassula de la família de les Crassulaceae.

## Taxonomia

Crassula vaillantii Roth va ser descrita per Albrecht Wilhelm Roth i publicada a Enumeratio Plantarum Phaenogamarum in Germania 1(1): 992. 1827.

### Etimologia

* Crassula: nom genèric que prové del llatí crassus, que significa 'gruixut', en referència a les fulles suculentes del gènere.
* vaillantii: epítet atorgat en honor del botànic francès Sébastien Vaillant.

### Sinonímia

* Tillaea vaillantii Willd.
* Bulliarda vaillantii (Willd.) DC.

## Referències

* ↑ «Crassula vaillantii Roth». International Plant Names Index.
* 1 2 List of descriptive plant epithets
* ↑ «Crassula vaillantii (Willd.) Schoenl.». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden.
# Saint-Gonlay

Saint-Gonlay (en bretó Sant-Gonlei, en gal·ló Saent-Gólei) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament d'Ille i Vilaine. L'any 2006 tenia 325 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 282 | 329 | 304 | 296 | 280 | 274 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1939-1983 | Louis Fortin | |
| 1983- | Bernard Collet | |

## Referències

* ↑ «SANT-GONLEI». Geobreizh. Le portail des Nations sans État et des peuples minoritaires en Europe, Office Public de la Langue Bretonne. Arxivat de l'original el 15 de setembre 2014. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Becut siberià

El becut siberià (Numenius madagascariensis) és un becut, per tant un ocell de la família dels escolopàcids (Scolopacidae). En estiu habita zones humides de l'est i sud-est de Sibèria, nord de Mongòlia i de Manxúria. En hivern habita les costes des del Japó i Xina oriental, per Filipines i Indonèsia, fins a Austràlia i Nova Zelanda.
# Acadèmia d'Atenes (institució contemporània)

L'Acadèmia d'Atenes (grec: Ακαδημία Αθηνών, Akadimia Athinón) és l'acadèmia nacional de Grècia i la institució de recerca suprema del país. Fou creada el 1926, tot i que els seus principis fundacionals es remunten a l'Acadèmia Platònica. Funciona sota la supervisió del Ministeri d'Educació. La seva seu principal és un dels punts de referència d'Atenes.
El 2017, l'hel·lenista figuerenc Eusebi Ayensa Prat en fou elegit el primer membre català.

## Referències

* ↑ «El català Eusebi Ayensa membre de l'Acadèmia d'Atenes». La República, 7 febrer 2017. [Consulta: 10 desembre 2022].
# Crocilea

Crocilea (en grec antic Κροκύλεια) era una illa de la mar Jònica, propera a Ítaca. Homer la menciona al «Catàleg de les naus» a la Ilíada, i diu que era una de les possessions d'Odisseu.
La seva situació és controvertida. Estrabó diu que no era una illa sinó una ciutat de l'illa de Lèucada, que en aquell temps estava unida al continent fins que Cípsel de Corint va obrir un canal a l'istme i es va convertir en illa.

## Referències

* ↑ Homer. Ilíada, II, 633
* ↑ Estrabó. Geografia, X, 2,8
# Danbury

«Danbury» té aquests significats:
* Danbury (Carolina del Nord)
* Danbury (Connecticut)
* Danbury (Iowa)
* Danbury (Nebraska)
* Danbury (Nova Hampshire)
* Danbury (Texas)
# Rubèn Peris i Latorre

Rubèn Peris i Latorre (Barcelona, 25 de juliol de 1953) és un dirigent esportiu català vinculat al ciclisme.
Des de l'any 2006 ocupa el càrrec de president de la Volta Ciclista a Catalunya Associació Esportiva, l'entitat organitzadora de la Volta, sent-ne també el director de la prova. Anteriorment, des del 2003, havia dirigit la Secció de Ciclisme de la Unió Esportiva de Sants. També és vicepresident de l'Associació Internacional d'Organitzadors de Curses Ciclistes (AIOCC) i de l'Associació Espanyola d'Organitzacions Ciclistes. Entre les distincions rebudes, destaca la medalla de bronze de la Reial Ordre del Mèrit Esportiu.
Va entrar a formar part de l'organització de la Volta l'any 1979, encarregant-se de les relacions institucionals i protocol entre 1981 a 1987, i de la direcció de l'organització de la prova de 1988 a 1999. L'any 2004 va ser escollit president de l'entitat organitzadora de la Volta.
També va tenir responsabilitats organitzatives als Jocs de Barcelona '92 com a Director Esportiu de les proves de Ciclisme (de 1990 a 1992). Posteriorment, als Jocs d'Atenes 2004 i Londres 2012 va ser designat cap d'equip de la selecció espanyola de ciclisme.
Durant dos anys (de 2010 a 2012) va ocupar la vicepresidència de la Federació Espanyola de Ciclisme.

## Referències

* ↑ Molet, Carles. «Rubèn Peris: "Fer la Volta aquest any és complicat"». Betevé, 09-04-2020. [Consulta: 22 maig 2020].
* 1 2 Volta Ciclista a Catalunya A.E.
* ↑ «Rubén Pris reelegido presidente de la Volta Ciclista a Catalunya». Es Ciclismo, 21-02-2012 [Consulta: 7 febrer 2023].
# Laurent Lafforgue

Laurent Lafforgue (1966) és un matemàtic francès nascut a Antony, França.
Va entrar a l'Escola Normal Superior de París en 1986. En 1994 va rebre el seu doctorat en el grup d'aritmètica aritmètica i geometria algebraica de la Universitat de París-Sud. Actualment és director de recerca en el CNRS, desvinculat de la seva plaça de professor permanent de matemàtiques a l'Institut des Hautes Études Scientifiques (IHIS) a Bures-sud-Yvette, França.
En 2002, al Congrés Internacional de Matemàtics de Pequín, Xina, va rebre la Medalla Fields juntament amb Vladímir Voievodski. Lafforgue ha fet importants contribucions al Programa Langlands en el camp de la teoria de nombres i l'Anàlisi matemàtica. Concretament va demostrar les conjectures de Langlands per GL$_n$ sobre camps de funcions. La contribució crucial de Lafforgue per resoldre aquesta qüestió és la construcció de compactificacions de certes piles de mòduls de shtukas. La demostració va ser el resultat de més de sis anys de treball.
Va rebre el Clay Research Award en 2000.

## Obra destacada

* Lafforgue, L. Chtoucas de Drinfeld et applications. Arxivat 2018-04-27 a Wayback Machine. [Drinfeld shtukas and applications] Proceedings of the International Congress of Mathematicians, Vol. II (Berlin, 1998). Doc. Math. 1998, Extra Vol. II, 563--570
* Lafforgue, Laurent Chtoucas de Drinfeld, formuli des tracis d'Arthur-Selberg et correspondance de Langlands. [Drinfeld shtukas, Arthur-Selberg traci formula and Langlands correspondence] Proceedings of the International Congress of Mathematicians, Vol. I (Beijing, 2002), 383--400, Higher Ed. Press, Beijing, 2002.

## Referències

* ↑ «Laurent Lafforgue» (en anglès). www.britannica.com. [Consulta: 27 agost 2014].

## Bibliografia

* Gérard Laumon, The work of Laurent Lafforgue, Proceedings of the ICM, Beijing 2002, vol. 1, 91--97
* G. Laumon La correspondance de Langlands sud els corps de fonctions (d'apres Laurent Lafforgue), Séminaire Bourbaki, 52ema annee, 1999-2000, no. 873

## Enllaços externs

* Laurent Lafforgue al Mathematics Genealogy Project.
* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Laurent Lafforgue» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland.
* Pàgina web oficial Arxivat 2006-08-19 a Wayback Machine. (en francès)
# Construcció d'equips

El terme construcció d'equips (team building en anglès) es pot referir genèricament a la selecció i motivació d'equips, o més específicament a agrupar l'auto-valoració en la teoria i la pràctica del desenvolupament organitzacional. Quan un equip en un context de desenvolupament organitzacional s'embarca en un procés d'auto-valoració per a mesurar la seva pròpia efectivitat i d'aquesta forma millorar el seu rendiment, es pot argumentar que s'està dedicant al team building, encara que aquesta es pot considerar una definició estreta. El procés de team building inclou:
* clarificar l'objectiu, i construir un sentiment de propietat en el grup
* identificar els inhibidors del treball en equip i eliminar o superar-los, o si no poden ser eliminar, mitigar el seu efecte negatiu a l'equip.
Per a autovalorar-se, un equip cerca feedback per a trobar:
* els seus punts forts actuals
* els seus punts febles actuals
Per a millorar el seu rendiment actual, un equip fa servir el feedback de la valoració de l'equip per a:
* identificar qualsevol diferència entre l'estat desitjat i l'estat real
* dissenyar una estratègia per a eliminar aquestes diferències

## Referències

* ↑ «Construcció d'equips». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia.
# Dommeldange

Dommeldange (en luxemburguès: Dummeldeng) és un dels 24 barris de la ciutat de Luxemburg. El 2014 tenia 2.291 habitants.
Està situat al nord-est de la ciutat de Luxemburg. El barri vell es troba a la vall de l'Alzette. Aquí és on està l'església, una escola primària i una escola secundària. El «nou Dommeldange» està situat en un pujol a uns 350 metres sobre el nivell de la mar. Es compon d'edificis de luxe.

## Vegeu també

* Barris de la Ciutat de Luxemburg
* Estació de trens de Dommeldange

## Referències

* ↑ «Statistiques sur la Villa de Luxembourg. Etat de la population 2014. Dommeldange» (PDF) (en francès) p. 23-24. Ville de Luxembuourg. [Consulta: 17 agost 2015].
# Belle Glade

Belle Glade és una població dels Estats Units a l'estat de Florida. Segons el cens del 2000 tenia 16.739 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Belle Glade tenia 14.906 habitants, 4.854 habitatges, i 3.431 famílies. La densitat de població era de 1.237,7 habitants per km².
Dels 4.854 habitatges en un 39% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 40,9% hi vivien parelles casades, en un 22% dones solteres, i en un 29,3% no eren unitats familiars. En el 23,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 6,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,04 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,62.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 33,5% tenia menys de 18 anys, un 10% entre 18 i 24, un 27,1% entre 25 i 44, un 20,7% de 45 a 60 i un 8,7% 65 anys o més.
L'edat mitjana era de 30 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 102,6 homes.
La renda mitjana per habitatge era de 22.715 $ i la renda mitjana per família de 26.756 $. Els homes tenien una renda mitjana de 26.232 $ mentre que les dones 21.410 $. La renda per capita de la població era d'11.159 $. Entorn del 28,5% de les famílies i el 32,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Belle Glade». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 2 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Belle Glade». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.

## Enllaços externs

* Belle Glade - Lloc web oficial
# Cy Young

Denton True «Cy» Young (Gilmore, Ohio, 29 de març de 1867 – Newcomerstown, Ohio, 4 de novembre de 1955) va ser un llançador de beisbol estatunidenc, jugador de cinc equips de beisbol professionals diferents entre 1890 i 1911. Va establir nombrosos rècords com a llançador professional durant els 22 anys de la seva trajectòria en la Major League Baseball (MLB), molts dels quals han romàs un segle. Young es va retirar amb 511 victòries (wins), el nombre més alt en tota la història de la MLB i 94 més que Walter Johnson, el segon de la llista.
En honor de les aportacions de Young, la MLB va crear el Premi Cy Young, que anualment es dona al llançador més efectiu d'entre les dues lligues, elegit per votació. El saló de la fama del beisbol va afegir Young el 1939. En la seva carrera professional, en Young va guanyar més de 30 jocs en cinc temporades, així com 20 o més en deu altres temporades. A més, va aconseguir tres cops un no-hitter (partit en què un dels equips aconsegueix que cap jugador de l'altre equip faci un hit, és a dir, arribi a una base), essent un d'ells el primer partit perfecte (un no-hitter total, en què l'equip que el rep no arriba a cap base de cap manera) de la història moderna del beisbol.
A més del de victòries, en Young té els rècords MLB d'entrades llançades (innnings pitched), amb 7.355; el major nombre de partits començats (games started), amb 815; i partits complets (complete games), amb 749. A més, va obtenir 316 derrotes (losses), també un record —l'altre únic en arribar als 300 va ser Pud Galvin. També va tenir 76 career shoutouts, essent el quart en la classificació històrica.
# Danio nigrofasciatus

Danio nigrofasciatus és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 3,7 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al nord de Myanmar.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Talwar, P.K. i A.G. Jhingran, 1991. Inland fishes of India and adjacent countries. vol 1. A.A. Balkema, Rotterdam. 541 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fang, F., 1998. Danio kyathit, a new species of cyprinid species from Myitkyina, northern Myanmar. Ichthyol. Explor. Freshwat. 8(3):273-280.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Cymolutes torquatus

Cymolutes torquatus és una espècie de peix de la família dels làbrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 20 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des de l'Àfrica oriental fins a les Illes Marqueses i el sud del Japó.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Arc de Titus

L'Arc de Titus és un arc de triomf, situat en el punt més elevat de la Via Sacra, just al sud-oest del Fòrum a Roma. Va ser construït poc després de la mort de l'emperador Tit (nascut en l'any 41 dC i emperador entre els anys 79 i 81 dC).
L'Arc de Titus, segons la inscripció commemorativa de l'àtic, fou construït per l'emperador Domicià després del 81 dC en honor de Titus, germà seu i predecessor deïficat.
L'obra recorda la repressió de l'alçament jueu a Palestina i l'ocupació de Jerusalem sota el regnat de Titus i de son pare Vespasià (71 dC).
L'arc es recolza sobre un pòdium sobre el que es troba el cos, format per una volta de canó assentada sobre dos pilars decorats amb dos parells de columnes adossades de capitell compost i finestres cegues. Sobre el cos es troba l'àtic, amb una inscripció al·lusiva a Titus. A diferència d'altres arcs de triomf com l'Arc de Constantí, els relleus es concentren en els carcanyols on apareixen les Victòries que es dirigeixen a la clau que destaca sobre la resta de l'entaulament, que està format per un arquitrau a tres bandes, un fris que representa la desfilada triomfal de les legions romanes a Jerusalem i una cornisa que suporta l'àtic. L'intradós està decorat amb casetons i als dos costats hi ha representacions de l'entrada de Titus a Jerusalem, amb els soldats que porten les peces del botí, entre elles la Menorah, (el canelobre de set braços) i les trompetes de plata del Temple de Jerusalem.
El seu bon estat de conservació segurament es deu al fet que fou traslladat a la fortificació medieval de la família Frangipani. Quan el restaurador Valadier va emprendre en 1822 la reconstrucció de la seua forma clàssica, per encàrrec del Papa Pius VII, primer va haver de desmuntar tot l'arc i reconstruir-lo substituint el material que faltava amb pedra calcària de travertí.
# Benissivà

Benissivà és un poble valencià, que forma part del municipi de la Vall de Gallinera. El 2009 tenia 82 habitants.

## Història

El 1602 tenia 3 focs, habitats per moriscs. El 1535 s'agrega a la parròquia d'Alpatró, erigint-se independent el mateix segle xvi. El 1609 es repobla amb mallorquins, i el 1612 s'hi funda el convent de Sant Andreu de Gallinera. L'actual església data del segle xviii.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Benissivà». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# La Serra de Rialb

La Serra de Rialb és un poble situat al sud del municipi de la Baronia de Rialb, al Segre Mitjà.

## Situació i descripció

Damunt Gualter, dominant la vall del Segre des de l'esquerra del pantà de Rialb, es troba el nucli de població pròpiament dit, si ve altres masos hi són disseminats. De fet, s'hi arriba per la carretera comarcal C-1412b que s'inicia a Ponts i continua cap a Folquer i després als Pallars, a set quilòmetres de Gualter, davall el Clot de l'Om i coronant un petit turó a 630 metres d'altitud. Al voltant d'aquest centre neuràlgic hi ha força terres dedicades al conreu de cereals de secà. L'ermita del poble, dedicada a Santa Maria, podia tenir origen en altra església del període romànic, però tal com es mostra actualment és una construcció d'estil clàssic rural i no conserva l'orientació que solen tenir les esglésies primitives. Altra construcció religiosa és l'ermita de Sant Antoni i del Roser que es troba al mas del Pla de l'Oliva, del segle xviii i de propietat privada.

## Vegeu també

* Retaule de Sant Iscle i Santa Victòria de la Torre
* Àrea del dolmen de Sòls de Riu
* Toponímia de les cases de la Serra

## Bibliografia

* REIXACH, Jaume i GARCIA, Xavier. "Pantà de Rialb: elegia pel Mig Segre", a Llibre de butxaca, 136. Barcelona, Editorial Pòrtic, 1986. ISBN 978-84-7306-271-8
* BACH I RIU, Antoni i GABRIEL I FORN, Manel. "La Baronia de Rialb: un esbós històric". Lleida: Diputació de Lleida, 1995. ISBN 84-87029-70-1
* BERNAUS I MARQUÉS, Amat. "Arxiu Fotogràfic de La Baronia de Rialb (1994-1996)". La Baronia de Rialb: Ajuntament de La Baronia de Rialb, 2007.

## Enllaços externs

* Pàgina web de l'Ajuntament de la Baronia de Rialb
# Cassegrain (cràter)

Cassegrain és un cràter d'impacte que es troba a la cara oculta de la Lluna, més enllà de l'extremitat del sud-est, al sud-est del cràter més gran Lebedev i al nord-est de Priestley, de grandària comparable.
L'interior d'aquest cràter té un sòl de tons relativament foscos, una característica que té en comú amb altres cràters cap a l'oest i nord-oest, que formen part de la Mare Australe. El sòl està anivellat i majoritàriament sense trets distintius, a excepció d'alguns dipòsits a la cantonada nord-oest. La vora està més fortament desgastada a la banda nord-oest que en altres llocs, i la paret interna restant mostra un talús caigut per sota de la vora.

## Cràters satèl·lit

Per convenció aquests elements són identificats en els mapes lunars posant la lletra en el costat del punt central del cràter que està més proper a Cassegrain.
| Cassegrain | Coordenades | Diàmetre |
| B | 49° 00′ S, 114° 00′ E﻿ / ﻿49.0°S,114.0°E﻿ / -49.0; 114.0﻿ (Cassegrain B) | 39 km |
| H | 53° 06′ S, 115° 36′ E﻿ / ﻿53.1°S,115.6°E﻿ / -53.1; 115.6﻿ (Cassegrain H) | 28 km |
| K | 55° 00′ S, 113° 30′ E﻿ / ﻿55.0°S,113.5°E﻿ / -55.0; 113.5﻿ (Cassegrain K) | 17 km |

## Referències

* (WGPSN), IAU Working Group for Planetary System Nomenclature. «Gazetteer of Planetary Nomenclature. 1:1 Million-Scale Maps of the Moon» (en anglès). UAI / USGS, 13-02-2013. [Consulta: 6 abril 2016].
* Andersson, L. E.; Whitaker, E. A.,. NASA Catalogue of Lunar Nomenclature (en anglès). NASA RP-1097, 1982.
* Blue, Jennifer. «Gazetteer of Planetary Nomenclature» (en anglès). USGS, 25-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Bussey, B.; Spudis, P.. The Clementine Atlas of the Moon (en anglès). Nueva York: Cambridge University Press, 2004. ISBN 0-521-81528-2.
* Cocks, Elijah E.; Cocks, Josiah C.. Who's Who on the Moon: A Biographical Dictionary of Lunar Nomenclature (en anglès). Tudor Publishers, 1995. ISBN 0-936389-27-3.
* McDowell, Jonathan. «Lunar Nomenclature» (en anglès). Jonathan's Space Report, 15-07-2007. [Consulta: 2 gener 2012].
* Menzel, D. H.; Minnaert, M.; Levin, B.; Dollfus, A.; Bell, B. «Report on Lunar Nomenclature by The Working Group of Commission 17 of the IAU» (en anglès). Space Science Reviews, 12, 1971, pàg. 136.
* Moore, Patrick. On the Moon (en anglès). Sterling Publishing Co, 2001. ISBN 0-304-35469-4.
* Price, Fred W. The Moon Observer's Handbook (en anglès). Cambridge University Press, 1988. ISBN 0521335000.
* Rükl, Antonín. Atlas of the Moon (en anglès). Kalmbach Books, 1990. ISBN 0-913135-17-8.
* Webb, Rev. T. W.. Celestial Objects for Common Telescopes, 6ª edición revisada (en anglès). Dover, 1962. ISBN 0-486-20917-2.
* Whitaker, Ewen A. Mapping and Naming the Moon (en anglès). Cambridge University Press, 2003. 978-0-521-54414-6.
* Wlasuk, Peter T. Observing the Moon (en anglès). Springer, 2000. ISBN 1-85233-193-3.

## Vegeu també

* Llista de cràters lunars
* Selenografia