OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Andreu Tomàs i Tohà

Andreu Tomàs i Tohà (Tremp, 6 de juliol de 1986) és un jugador d'hoquei sobre patins català. Va jugar dues temporades amb el HC Quévert, dues amb el SDC San Antonio de Pamplona i disset amb el Lleida Llista Blava, del qual en va ser el capità.

## Trajectòria

Es va iniciar en la pràctica de l'hoquei sobre patins als quatre anys i va disputar onze temporades al Club Hoquei Patins Tremp. En acabat, el Club Esportiu Lleida Llista Blava el va fitxar i va jugar amb aquest club tota la resta de la seva trajectòria esportiva, excepte dues temporades amb el SDC San Antonio de Pamplona i dues més amb el HC Quévert de la lliga francesa (2011-2013).
El 14 de març de 2022 va anunciar que, per motius familiars, es retiraria al final de la temporada. En una sala de premsa del Pavelló Onze de Setembre, i envoltat de familiars (la seva mare Marina, la seva esposa Carmen, la seva filla Iris i el seu germà Lluís) i companys del club, com ara el president Enric Duch i l'entrenador Albert Folguera, que penjaria els patins el 30 de juny després de vint-i-una temporades en actiu, disset de les quals en el club ilerdenc. En l'acte d'homenatge previst, el club li retirarà la samarreta, juntament amb la del seu germà, l'exporter Lluís Tomàs, que no se li va poder retre el pertinent homenatge per culpa de les restriccions de la pandèmia de COVID-19. Al pavelló lleidatà ja hi consten penjades les samarretes de Carlos Trilla i Lluís Rodero, ambdós retirats el 2017.

## Palmarès
### HC Quévert

* 1 Lliga francesa (2012)
** 1 subcampionat de Lliga francesa (2013)
* 1 Copa francesa (2013)

### Lleida Llista Blava

* 3 Copes de la CERS (2017-18, 2018-19, 2020-21)

## Referències

* ↑ «Tremp rendeix homenatge als germans Tomàs-Tohà». Ajuntamentdetremp.cat, 01-05-2018. Arxivat de l'original el 6 abril 2019. [Consulta: 6 abril 2019].
* 1 2 Ubach, Jordi. «Andreu Tomàs guanya la tercera Europe Cup consecutiva amb el Lleida Llista Blava». PallarDigital.cat, 21-06-2021. [Consulta: 4 maig 2022].
* 1 2 3 4 5 Pujol, Xavier. «Andreu Tomàs es retira». Segre.com, 15-03-2022. [Consulta: 4 maig 2022].
* 1 2 «Andreu Tomàs anuncia que es retira quan acabi la temporada». CCMA.cat, 14-03-2022. [Consulta: 4 maig 2022].
* ↑ «Andreu Tomàs anuncia la seva retirada a final de temporada amb 35 anys i 17 campanyes en el Lleida Llista». LEsportiuDeCatalunya.cat, 14-03-2022. [Consulta: 4 maig 2022].

## Enllaços externs

* Fitxa a Rinkhockey.net (anglès)
* Fitxa a la FFRS Arxivat 2014-09-20 a Wayback Machine. (francès)
# Bandera de Barberà del Vallès

La bandera oficial de Barberà del Vallès té la següent descripció:
    Bandera apaïsada, de proporcions dos d'alt per tres de llarg, vermella, amb dues faixes juxtaposades a baix: l'una és groga i l'altra és verd fosca; cadascuna té de gruix 1/5 de l'alçària del drap; la verd fosca a la vora inferior.
Va ser aprovada el 15 de juliol de 2001 i publicada en el DOGC el 8 d'agost del mateix any amb el número 3448.

## Vegeu també

* Escuts i banderes del Vallès Occidental

## Referències

* ↑ «RESOLUCIÓ de 15 de juliol de 2001, per la qual es dóna conformitat a l'adopció de la bandera del municipi de Barberà del Vallès.» (pdf). DOGC num. 3448. Generalitat de Catalunya, 08-08-2001. [Consulta: 8 febrer 2010].
# Chionachne

Chionachne és un gènere de plantes de la família de les poàcies, ordre de les poals, subclasse de les commelínides, classe de les liliòpsides, divisió dels magnoliofitins.

## Taxonomia

* Chionachne barbata (Roxb.) Aitch.
* Chionachne biaurita Hack.
* Chionachne cyathopoda (F. Muell.) F. Muell. ex Benth.
* Chionachne gigantea (J. König) Veldkamp
* Chionachne hubbardiana Henrard
* Chionachne javanica (Henrard) Clayton
* Chionachne koenigii (Spreng.) Thwaites
* Chionachne macrophylla (Benth.) Clayton
* Chionachne massiei Balansa
* Chionachne punctata (R.Br.) Jannink
* Chionachne sclerachne F.M. Bailey
* Chionachne semiteres (Benth. ex Stapf) Henrard
# Andreu Torrens Pastor

Andreu Torrens i Pastor. (Sóller, Mallorca, 1907 — Palma, 1989) fou un veterinari mallorquí.
Fill de Joan Torrens Calafat i Anna Pastor. Cap dels serveis veterinaris municipals de Palma des del 1958 i cap de la secció de fisiozootècnia de l'Institut Provincial de Biologia Animal de Balears (1949, 1962). Membre de diverses societats, publicà nombrosos treballs sobre sanitat veterinària, bromatologia i prevenció de zoonosis transmissibles.

## Referències

* ↑ «Andreu Torrens Pastor». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Apogonichthyoides atripes

Apogonichthyoides atripes és una espècie de peix pertanyent a la família dels apogònids.

## Descripció

* Pot arribar a fer 9 cm de llargària màxima.
* Cos de color grisenc-marró a negre.
* Les aletes pectorals i caudal són clares mentre que totes les altres són negres.
* 8 espines i 9 radis tous a l'aleta dorsal i 2 espines i 8 radis tous a l'anal.
* Peduncle caudal curt.
* Aleta caudal lleugerament arrodonida i amb els cantons també arrodonits.
* Aletes pèlviques més grans que l'aleta dorsal.

## Hàbitat

És un peix marí, demersal i de clima tropical que viu entre 6 i 30 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic sud-occidental: l'est d'Austràlia.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Smith, J. L. B., 1949. The sea fishes of southern Africa. Central News Agency, Ltd., Ciutat del Cap. The sea fishes of southern Africa.: 1-550, 102 pls.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Ogilby, J. D., 1916. Three undescribed Queensland fishes. Proc. R. Soc. Queensl. v. 28: 112-116.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Kuiter, R.H., 1993. Coastal fishes of south-eastern Australia. University of Hawaii Press. Honolulu, Hawaii. 437 p.
* ↑ Kuiter, R.H., 1993.
* ↑ Fraser, T.H. i G.R. Allen, 2010. Cardinalfish of the genus Apogonichthyoides (Smith, 1949) (Apogonidae) with a description of a new species from the West-Pacific region. Zootaxa 2348:40-56.

## Bibliografia

* Breder, C. M.; Rosen, D. E. Modes of Reproduction in Fishes (en anglès). Museu Americà d'Història Natural, 1966.
* Gittleman, J.L., 1981. The phylogeny of parental care in fishes. Anim. Behav. 29:936-941.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Apogon ventrifasciatus

Apogon ventrifasciatus és una espècie de peix de la família dels apogònids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 4,9 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Indonèsia, Malàisia, Papua Nova Guinea i Salomó.

## Referències

* ↑ AQUATAB.NET
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Allen, G. R., R. H. Kuiter & J. E. Randall. 1994. Descriptions of five new species of cardinalfishes (Apogonidae: Apogon) from Maumere Bay, Flores, Indonesia and surrounding regions. Rev. Fr. Aquariol. v. 21 (núms. 1-2): 27-38.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A.: The World Encyclopedia of Fishes, 2a edició, Londres: Macdonald. Any 1985.
# André Michelin

André Jules Michelin (16 de gener de 1853 - 4 d'abril de 1931) fou un industrial francés i fundador, amb el seu germà Édouard Michelin (1859-1940), de la Compagnie Générale des Établissements Michelin a Clermont-Ferrnad l'any 1888. És distingit com a cavaller de le Legió d'honor francesa l'any 1898.
El 1886, amb 33 anys, abandona la carrera d' enginyeria que cursava a Paris per encarregar-se del negoci familiar de productes i maquinària per a l'agricultura.
L' any 1900 publica la primera Guia Michelin amb l'objectiu de promoure el trànsit amb cotxe, afavorint d'aquesta manera el seu negoci de neumàtics. Els mapes eren a escala 1/200.000 i destacaven per la seva precisió quasi microscópica.

## Referències

* ↑ «André Michelin». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# André Mocquereau

André Mocquereau (La Tessoualle, 6 de juny de 1849 - Solesmes, 18 de gener de 1930) va ser un monjo francès de l'Abadia de Sant Pere de Solesmes, musicòleg gregorià, que va tenir una gran influència en la restauració del cant gregorià amb la seva immensa qualitat de músic.
S'educà a parís, prenent part en els exercissis de música di camera, sota la direcció de J. B. C. Dancla. El 1875 ingressà en l'orde de Sant Benet, a Solesmes, i fou nomenat professor de cant d'aquella abadia. Després va fer diversos viatges arreu d'Europa amb l'intent de recollir material per les seves publicacions. És el fundador, sota el vist i plau de l'abat de Solesmes Prosper Guéranger, i junt amb Joseph Pothier (1889) i director de la Paléographie musicale, una de les més importants reproduccions fototipiques dels antics monuments per a la investigació de la història del cant eclesiàstic. Entre les publicacions de Mocquereau, cal mencionar:
* La psalmodie romaine et l'accent tòniques latin (1895);
* L'art grégorien, son but, ces procedís, ses caractères (1896);
* Petit treité de psalmodie (1897), obra que fou traduïda a diverses llengues;
* Note sur la ponctuation rythmique (1897);
* Note sur l'influence de l'accent et du cursus tòniques latins dans le chant ambrosien (1897);
* Livre d'orgue (Solesmes, 1898);
* Métode de chant grégorien (Solesmes, 1899);
* A travers les manuscrits, Etude sur une cadence des traïts du huitieme mode (1903);
* L'école grégorienne de Solesmes, sa méthode critique, Histoire d'un neume (1904);
* L'evolution dans l'esthétique et la tradition grégorienne (1904);
* La nombre musical gregorien ou Rythmique grégorienne (1908), obra molt notable, en la qual es dona ensems la fórmula clàssica de la teoria moderna de la equivalència absoluta dels diferents sons de la melopea gregoriana.
* 1927: Le nombre musical grégorien ou rythmique grégorienne, théorie et pratique, tom II, Desclée, Paris, 855 p.
També són obra d'aquest il·lustre benedictí, les edicions practiques de cant pla, anomenades chant de Solesmes.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa, vol. 46, pàg. 290. (ISBN 84-239-4546-4)
* https://www.amazon.es/Paleographie-Musicale-1901-1905-Vol-Principaux/dp/1396096590
* Daniel Walden (Harvard University), Dom Mocquereau's Theories of Rhythm and Romantic Musical Aesthetics, 2015 (initialement présentée dans les Études grégoriennes, tome XLII, 2015)
* https://www.academia.edu/30684568/Dom_Mocquereaus_Theories_of_Rhythm_and_Romantic_Musical_Aesthetics
# Application Foundation Classes

Application Foundation Classes (AFC) va ser un framework gràfic per a la creació d'interfícies gràfiques d'usuari (IGU) basades amb Java, desenvolupada per Microsoft i alliberat com a part del SDK de Java de Microsoft. AFC es va basar amb Abstract Window Toolkit (AWT), però la seva arquitectura fa més fàcil l'ampliació dels components ajustant-se millor a les necessitats dels usuaris.
Els components AFC es van anunciar com a plataforma creuada, però van funcionar millor amb la màquina virtual Java de Microsoft, el suport de la plataforma de Windows no era problemàtic.

## Història

L'alliberament de AFC (juntament amb J/Direct (en lloc de JNI) i WFC), va ser part d'un esforç de Microsoft per assolir el lideratge de la comunitat creixent de Java.
Amb el llançament de Java Foundation Classes, l'interès amb AFC es va reduir, i més tard ja no es mantindria.

## Vegeu també

* Java Foundation Classes
* Swing

## Referències

* ↑ «Introduction to Web Programming». extropia.com. [Consulta: 14 juliol 2007]. «There are actually two versions of the AFC. One works with Microsoft's Java Virtual Machine that comes as part of Microsoft Internet Explorer and JDK 1.1 and another that works with the JDK 1.02. The AFC is optimized to work with Microsoft's implementation of Java and should provide higher performance and less system resource use with Microsoft's own Java implementation.»
* ↑ «Upgrade to the Official Sun Java Platform». sun.com, 01-10-2003. [Consulta: 14 juliol 2007]. «Using technologies like J/Direct (instead of JNI), Windows Foundation Classes (WFC), and Application Foundation Classes (AFC), accessing any Microsoft Windows VM specific classes may require developers to substitute similar standard technologies.»
* ↑ «Microsoft Wants to Close the Door on Non-Windows Java Applications.». dbmsmag.com, 26-09-1997. Arxivat de l'original el 2007-09-27. [Consulta: 14 juliol 2007]. «AFC is currently a Windows-only solution, and like J/Direct, it locks Java developers into Windows.»
* ↑ «JFC; Microsoft declares war». xent.com, 01-08-1997. [Consulta: 14 juliol 2007].
# Antoine Nicolas Duchesne

Antoine Nicolas Duchesne (7 d'octubre de 1747, Versalles - 18 de febrer de 1827, París) va ser un botànic francès notable per les seves agudes observacions de la variació dins les espècies, i per haver demostrat que les espècies no són immutables, ja que hi pot haver mutacions "Les observacions de Duchesne no tenien encara l'ajut dels conceptes moderns de la genètica i la biologia molecular i són molt remarcables." Va tenir especial interès per les maduixeres i les cucurbitàcies.
Duchesne treballà als jardins de Versalles, on va ser deixeble de Bernard de Jussieu, i on establí una col·lecció notable de plantes de maduixera al jardí Petit Trianon.
El gènere Duchesnea Sm. (Rosaceae) rep el nom en honor seu.
Com a botànic la seva abreviatura és: Duchesne

## Algunes obres

* Manuel de botanique, contenant les propriétés des plantes utiles, 1764
* Essai sur l'histoire naturelle des courges paru dans l'Encyclopédie méthodique de Jean-Baptiste de Lamarck 1764.
* Histoire naturelle des fraisiers contenant les vues d'économie réunies à la botanique et suivie de remarques particulières sur plusieurs points qui ont rapport à l'histoire naturelle générale, Didot jeune, Paris 1766
* Le Jardinier prévoyant, contenant par forme de tableau, le rapport des opérations journalières avec le temps des récoltes successives qu'elles préparent. 11 vols. P. F. Didot jeune, Paris 1770-1781
* Sur la formation des jardins, Dorez, Paris 1775.
* Le Porte-feuille des enfans, mélange intéressant d'animaux, fruits, fleurs, habillemens, plans, cartes et autres objets.... Mérigot jeune, Paris, [n.d., probably 1784].
* Le Livret du ″Porte-feuille des enfans″, à l'usage des écoles... d'après la loi du 11 germinal an IV. Imprimerie de Gueffier, Paris, an VI – 1797.
* Le Cicerone de Versailles, ou l'Indicateur des curiosités et des établissemens de cette ville.... J.-P. Jacob, Versailles, an XII — 1804; revised and augmented in 1815.

## Referències

* 1 2 «Darrow, G.M. 1966. The Strawberry: History, Breeding and Physiology. Holt, Rinehart and Winston.». Arxivat de l'original el 2010-12-04. [Consulta: 10 agost 2011].
* ↑ Harry S. Paris, 2000. Paintings (1769–1774) by A. N. Duchesne and the History of Cucurbita pepo. Annals of Botany 85:815–830, doi:10.1006/anbo.2000.1147

## Bibliografia

* Adrien Davy de Virville (ed.) (1955) Histoire de la botanique en France. Paris: SEDES 394 p.
* Günter Staudt (2003), Les dessins d'Antoine Nicolas Duchesne pour son histoire naturelles des fraisiers. Publications scientifiques du Muséum national d'histoire naturelle (Paris) : 370 p. (coll. Des Planches et des Mots 1) ISBN 2-85653-555-0
* Harry S. Paris (2007), Les dessins d'Antoine Nicolas Duchesne pour son histoire naturelle des courges. Publications scientifiques du Muséum national d'histoire naturelle (Paris) : 454 p. (coll. Des Planches et des Mots 4) ISBN 978-2-85653-604-9
# Arrangoitze

Arrangoitze (en francès i oficialment Arcangues) és un municipi d'Iparralde al territori de Lapurdi, que pertany administrativament al departament dels Pirineus Atlàntics (regió de la Nova Aquitània).
Arrangoitze limita al nord amb Anglet, al nord-est amb Basusarri i amb la comuna d'Uztaritze a l'est. A l'oest és veïna d'Arbona, al sud-oest d'Ahetze i al sud, de la comuna de Senpere.

## Patrimoni

Del seu patrimoni arquitectònic històric destaquen els edificis del château d'Arcangues reconstruït el 1900 i del château du Bosquet reformat el 1905 per Jean-Baptiste Ernest Lacombe. L'església parroquial és un edifici del segle xvi en el cementiri del qual reposen les restes del cantant d'òpera irunès Luis Mariano (1914-1970).

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1901 | 1936 | 1954 | 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 1084 | 1149 | 1160 | 1348 | 1580 | 1728 | 2155 | 2506 | 2733 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Data d'elecció | Identitat |
| Les dades anteriors a 1983 no són conegudes. |||
| 1983 | Jean Michel Colo |
| 1989 | Jean Michel Colo |
| 1995 | Jean Michel Colo |
| 2001 | Jean Michel Colo |
# Astyanax aeneus

Astyanax aeneus és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 7,5 cm de llargària total i les femelles 12.

## Alimentació

Menja algues, llavors, fulles, insectes aquàtics i terrestres, i alevins.

## Hàbitat

Viu a àrees de clima tropical entre 20 °C-37 °C.

## Distribució geogràfica

Es troba a Mèxic i Centreamèrica

## Referències

* ↑ «Astyanax aeneus». Catalogue of Life. (anglès)
* ↑ Greenfield, D.W. i J.E. Thomerson 1997. Fishes of the continental waters of Belize. University Press of Florida, Florida. 311 p.
* 1 2 «Astyanax aeneus» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* 1 2 Bussing, W.A. 1998. Peces de las aguas continentales de Costa Rica. 2a. ed. San José, Costa Rica: Editorial de la Universidad de Costa Rica. 468 p.
* ↑ Greenfield, D.W. i J.E. Thomerson 1997. Fishes of the continental waters of Belize. University Press of Florida, Florida. 311 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1-4051-2494-6.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
* Schmitter-Soto, J.J. 1998. Diagnosis of Astyanax altior (Characidae), with a morphometric analysis of Astyanax in the Yucatan Peninsula. Ichthyol. Explor. Freshwat. 8(4):349-358.
# Astyanax angustifrons

Astyanax angustifrons és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Hàbitat

Viu a àrees de clima subtropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Mèxic.

## Referències

* ↑ Baird, S. F. & C. F. Girard 1854. Descriptions of new species of fishes collected in Texas, New Mexico and Sonora, by Mr. John H. Clark, on the U. S. and Mexican Boundary Survey, and in Texas by Capt. Stewart Van Vliet, U. S. A. Proc. Acad. Nat. Sci. Phila. v. 7: 24-29.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Regan, C. T. 1908. Pisces. Biol. Cent.-Amer.: i-xxxii, 161-203, Pls. 21-26.
* ↑ «Astyanax angustifrons». Catalogue of Life. (anglès)
* 1 2 «Astyanax angustifrons» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1-4051-2494-6.
* Lima, F.C.T., L.R. Malabarba, P.A. Buckup, J.F. Pezzi da Silva, R.P. Vari, A. Harold, R. Benine, O.T. Oyakawa, C.S. Pavanelli, N.A. Menezes, C.A.S. Lucena, M.C.S.L. Malabarba, Z.M.S. Lucena, R.E. Reis, F. Langeani, L. Cassati i V.A. Bertaco 2003. Genera Incertae Sedis in Characidae. p. 106-168. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Arnobi el Jove

Arnobi el Jove (llatí: Arnobius) fou un bisbe de la Gàl·lia del segle v autor de dues petites obres que han perviscut fins als nostres dies, i que sovint han estat atribuïdes a Arnobi el Vell. La primera és un comentari sobre els psalms dedicat a Leonci, bisbe d'Arle, i a Rústic, bisbe de Narbona, del qual es dedueix que era semipelagià. L'altra porta per títol Altercatio cum Serapione Aegyptio, i no és compatible amb els principis d'un semipelagià (més aviat té la influència de Sant Agustí), de manera que o bé no és obra seva, o bé és una obra d'un període de la seva vida diferent.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Arnobius». A: Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Boston: Little, Brown and Co., 1867.
# Artal II de Foces

Artal II de Foces, castlà de Cabrera i de Voltregà, governador del Regne de Mallorca, va estar casat amb Esclarmunda de Mallorca, neta de Ferran de Mallorca i filla de Sanç de Mallorca, germanastre de Jaume III de Mallorca, i de Saura de Rosselló, filla de Ferrer de Rosselló. Es casà en segones núpcies amb Sibil·la de Fortià, filla de Berenguer, senyor de Fortià a l'Empordà. Al seu torn, Sibil·la es casà en segones núpcies amb Pere el Cerimoniós.

## Bibliografia

* Els Foces a Altoaragon.org (castellà)
# Artocarpus gomezianus

L'Artocarpus gomezianus és una espècie d'Artocarpus nadiua del sud-est d'Àsia i distribuïda per Índia (Kerala, Maharashtra, Tamil Nadu), Sri Lanka Cambodia, Myanmar, Tailàndia, Vietnam, Java i Sumatra.
Arbre perenne de gran alçada (més de 35 metres). Viu en boscos barrejat entre altres arbres de fulla perenne o semi-perenne fins als 2000 metres d'altitud. Produeix un fruit comestible que substitueix al tamarinde en aquelles regions on aquest falta.

## Referències

* ↑ «Artocarpus gomezianus Wall. ex Trécul» (en castellà). Global Biodiversity Information Facility. [Consulta: 20 desembre 2022].
* ↑ «Flora of Sri Lanka». [Consulta: 20 desembre 2022].
* ↑ «Artocarpus gomezianus - MORACEAE» (en anglès). Biodiversity Informatics and co-Operation in Taxonomy for Interactive shared Knowledge base (BIOTIK). [Consulta: 20 desembre 2022].

## Vegeu també

* Arbre del pa