OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Sant Salvador Nou del Quer

Sant Salvador Nou del Quer és una església del municipi de Súria (Bages) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una ermita situada al bell cim de la muntanya (518m). Presenta una nau rectangular de 6'25 d'ample per 12'5 m de llarg, amb un cos annex a la part esquerra destinat a sagristia. En l'exterior presenta un banc corregut (pedra) que recorre totes les parets a excepció de la façana.
La construcció es realitzà amb pedres i totxo (reconstrucció se n'utilitzaren alguns). Fou creada en el s.XIX seguint els criteris de l'època i la zona el que ens dona el seu estil rural. Tot l'exterior està pintat de blanc a excepció dels angles on hi ha un remat fet amb pedra vermellosa.

## Història

Fou construïda amb les donacions dels feligresos del poble de Súria. L'any 1919 un fort temporal destrossa la façana i el campanar. S'inicià la reconstrucció i se li afegí una sagristia a la part esquerra, un pou a la dreta i un parallamps. Durant la guerra, el 1936, fou saquejada i cremada salvant-se sols el cap de la imatge de Sant Salvador que porta a una nova reconstrucció.

## Referències

* 1 2 3 4 «Sant Salvador Nou del Quer». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 9 novembre 2015].
# Selecció catalana de rugbi XIII

La selecció catalana de rugbi XIII és el combinat esportiu de rugbi a 13 que competeix internacionalment representant l'Associació Catalana de Rugby Lliga, amb el reconeixement oficial de la Federació Europea de Rugbi Lliga (RLEF) des del mes d'agost de 2008.
Els primers partits de la selecció catalana van ser l'any 2008 al Campionat francès interlligues en modalitat abreujada i el dia de les seleccions catalanes a Girona. El primer partit contra una selecció absoluta va ser contra el Marroc a Perpinyà i posteriorment va jugar contra la República Txeca a l'Estadi Olímpic Lluís Companys en la prèvia d'un partit dels Dragons Catalans. El debut en competició oficial va ser el 4 de juliol de 2009 a l'Euro Med Challenge Cup davant el Marroc, a Torroella de Montgrí. L'any 2010 va disputar un partit amistós amb la República Txeca a Praga, amb victòria catalana per 16 a 66.
Modalitat abreujada al campionat francès interlligues :
| Data | Rival | Resultat | Seu | Competició |
| 20/01/2008 | Llenguadoc-Rosselló | 0-24 | St. Llorenç Salanca | C. francès interlligues |
| 27/01/2008 | Provença-Alps | 4-14 | St. Llorenç Salanca | C. francès interlligues |
| 27/01/2008 | Illa de França | 14-26 | St. Llorenç Salanca | C. francès interlligues |
| Data | Seu | | Resultat | | Competició |
| 07/06/2008 | Girona | França Univ. | 64-18 | Catalunya | Amistós |
| 21/06/2008 | Perpinyà | Catalunya | 12-62 | Marroc | Amistós |
| 20/06/2009 | Barcelona | Catalunya | 52-10 | República Txeca | Amistós |
| 04/07/2009 | Torroella de Montgrí | Catalunya | 6-29 | Marroc | Euro Med Challenge |
| 25/07/2009 | Wavre (Bèlgica) | Bèlgica | 28-22 | Catalunya | Euro Med Challenge |
| 10/07/2010 | Praga (Rep. Txeca) | República Txeca | 16-66 | Catalunya | Amistós |

## Notes i referències

* ↑ http://www.rugbylliga.cat/noticia/debut-molt-satisfactori-de-la-seleccio-catalana-de-rugbi-a-xiii-35 Arxivat 2010-06-20 a Wayback Machine.
* ↑ http://www.rugbylliga.cat/noticia/catalunya-fa-un-digne-paper-contra-franca-en-el-dia-de-les-seleccions-catalanes-49 Arxivat 2008-06-29 a Wayback Machine.
* ↑ http://www.rugbylliga.cat/activitats-acrl/catalunya-12-marroc-62-63 Arxivat 2010-06-20 a Wayback Machine.
* ↑ http://www.rugbylliga.cat/noticia/catalunya-simposa-52-a-10-a-la-republica-txeca-118 Arxivat 2009-06-25 a Wayback Machine.
* ↑ «Catalunya demostra el seu potencial a Europa». Associació Catalana de Rugby Lliga. Arxivat de l'original el 2010-09-29. [Consulta: 14 juliol 2010].
# Selecció catalana de tamborí

La selecció catalana de tamborí és l'equip d'esportistes que representa la Federació Catalana de Tamborí en competicions internacionals d'aquest esport. La Federació Catalana es va crear l'any 2008 i va ser admesa a la Fédération Internationale de Balle au Tambourin l'any 2009.
El debut de la selecció catalana va ser l'any 2009 en un torneig organitzat per la Federació Catalana a les instal·lacions de l'INEFC a Barcelona, amb les seleccions italiana, francesa, alemanya i catalana en la categoria masculina, i italiana, francesa, hongaresa i catalana en la femenina. La selecció masculina va aconseguir la tercera posició i la femenina, la quarta.
L'estrena en competició oficial va ser l'any 2011, al primer Campionat d'Europa de seleccions disputat a Gödöllő (Hongria), amb la participació de les seleccions italiana, francesa, alemanya, hongaresa, espanyola i catalana en la categoria masculina i de les seleccions italiana, francesa, alemanya, hongaresa i catalana en la categoria femenina. Les seleccions catalanes masculina i femenina van obtenir la quarta posició, en un campionat guanyat en ambdues categories per les seleccions italianes.

## Referències

* ↑ «Estrena de la selecció catalana de tamborí». VilaWeb, 10-10-2009.
* ↑ «Es presenta la selecció catalana de tamborí». Barcelona TV, 11-10-2009.
* ↑ «Presentació oficial de la Selecció Catalana de Tamborí». Ajuntament de Barcelona, 06-10-2009.
* ↑ «Torneig de presentació de la selecció catalana de Tamborí». Federació Catalana de Tamborí, 19-10-2009. Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 5 desembre 2011].
* ↑ «El primer Campionat d'Europa compta amb les seleccions catalanes masculina i femenina». Esport Català, 02-12-2011.
* ↑ «Un Catalunya - Espanya a l'Europeu de tamborí?». Seleccions.cat, 01-12-2011.
* ↑ «Catalunya, 4a en l'europeu de tamborí». El Punt Avui, 07-12-2011.
* ↑ «Campionato Europeo indoor per squadre nazionali» (en italià). Federació Italiana de Tamburello, 04-12-2011. Arxivat de l'original el 2016-03-10. [Consulta: 5 desembre 2011].
* ↑ «Campionato Europeo indoor per squadre nazionali - Dia 3» (en italià). Federació Italiana de Tamburello, 03-12-2011.
* ↑ «Bronzérmes a magyar női csapat a tamburello Eb-n» (en hongarès). Sport Géza, 05-12-2011.

## Enllaços externs

* Federació Catalana de Tamborí
# Sant Sebastià de Lluçà

Sant Sebastià de Lluçà és una església de Senterada (Pallars Jussà) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Senzilla església de planta rectangular, orientada est-oest, amb la porta oberta envers l'oest, coberta amb volta de canó i volta d'aresta a la zona presbiteral. A la zona de l'altar la volta es converteix en un quart d'esfera amb petxines a les cantonades. El presbiteri està a un nivell més alt que la resta de l'edifici. La façana està coronada amb un campanar de cadireta. A sobre de la porta d'entrada hi ha un ull de bou.
Pel que fa a l'interior, trobem bancs que s'estenen pel lateral de la nau principal, que està enllosada amb material de la zona. Els murs són fets de pedra sense treballar.

## Història

De les poques notícies documentals es desprèn que originàriament l'església de Sant Sebastià de Lluçà correspondria a una petita capella pertanyent al mas de Lluçà.

## Referències

* 1 2 3 «Sant Sebastià de Lluçà». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 9 octubre 2017].
# Seqüenciació

La seqüenciació en bioquímica, consisteix a determinar l'ordre linear dels components d'una macromolècula (els aminoàcids d'una proteïna, els nucleòtids d'un àcid nucleic com l'ADN, els monosacàrids d'un polisacàrid, etc.).
En genètica, la seqüenciació concerneix la determinació de la seqüència dels gens fins i tot dels cromosomes, i del genoma complet.
En genètica i bioquímica, doncs, la seqüenciació significa determinar l'estructura bàsica d'un biopolímer.
La seqüenciació resulta en una descripció simbòlica linear coneguda com a seqüència que resumeix molta de l'estructura a nivell atòmic e la molècula seqüenciada.

## Seqüenciació de l'ADN

La seqüenciació de l'ADN, consisteix a determinar l'ordre d'encadenament dels nucleòtids d'un fragment d'ADN donat. Actualment, la major part de la seqüenciació d'ADN es realitza pel mètode de Sanger. Aquesta tècnica utilitza la reacció de polimerització de l'ADN amb un enzim (antigament el fragment de Klenow) "la seqüenasa" sintetitzada artificialment i el ddNTP.
La seqüència d'ADN conté la informació necessària en els éssers vius per sobreviure i reproduir-se. En medician es pot utilitzar per identificar, diagnosticar i potencialment per trobar els tractament en les malalties genètiques.

### Mètode de Sanger

En el mètode de Sanger, la polimerització de l'ADN s'inicia per un petit oligonucleòtid (encebador) complementari d'una part del fragment d'ADN a seqüenciar. L'allargament de l'encebador es fa per la « seqüenasa » (un ADN polimerasa I desproveït d'activitats exonucleàsiques 5’→3’i 3'→5', i 100 vegades més ràpid que el fragment de Klenow). Els quatre desoxinucleòsids (dATP, dCTP, dGTP, dTTP) són afegits, en concentració feble als quatre 2'-3'didesoxinucleòsids (ddATP, ddCTP, ddGTP, ddTTP) marcats per fluorocroms diferents. Aquests didesoxinucleòsids, una vegada incorporats a la nova cadena sintetitzada, empenyen la continuació de l'allargament. En resulten nous fragments d'ADN de mida variable, que de seguida són separats per electroforesi sobre un gel de poliacrilamida.

### Piroseqüenciació

La Piroseqüenciació, va ser desenvolupada per Pål Nyhren i Mostafa Ronaghi, i comercialitzada per Biotage i 454 Life Sciences. Produeix llum, que és proporcional al nombre de nucleòtids, en presència dels enzims i d'ATP.

## Seqüenciació d'ARN

L'ARN és menys estable en la cèl·lula i també més propens a l'atac de la nucleasa. Com que l'ARN es genera per transcripció genètica des de l'ADN, la informació està present en l'ADN cel·lular. Tanmateix de vegades cal seqüenciar l'ARN, en particular en el dels eucariotes. Per seqüenciar l'ARN es fa servir normalment el mètode la reverse transcriptase per obtenir la mostra.

## Seqüenciació de proteïnes

Els mètodes per a fer-ho inclouen:
* Degradació d'Edman
* Peptide mass fingerprinting
* Espectrometria de masses
* Digestió de la proteasa

## Seqüenciació de polisacàrids

No és una seqüenciació gaire comuna per diverses raons entre les quals està que encara que siguin linears molts tenen branques.

## Enllaços externs

* Qüestions sobre seqüenciació del genoma humà
* Publications du séquençage du génome humain Arxivat 2004-02-15 a Wayback Machine.
# Scotoecus hindei

Scotoecus hindei és una espècie de ratpenat que viu al Camerun, República del Congo, Kenya, Malawi, Moçambic, Nigèria, Somàlia, el Sudan, Tanzània i Zàmbia. Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.
Fou anomenat en honor del metge militar britànic Sidney Langford Hinde.

## Referències

* Jacobs, D., Cotterill, F.W. & Taylor, P. 2004. Scotoecus hindei. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. 30 d'abril del 2008.
* ↑ Beolens, B.; Watkins, M.; Grayson, M. The Eponym Dictionary of Mammals (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2009, p. 191. ISBN 978-0801893049.
Espècies vivents de vespertiliònids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera · Superfamília: Vespertilionoidea :
Subfamília Antrozoinae :
Subfamília Kerivoulinae :
Subfamília Murininae :
Subfamília Myotinae :
Subfamília Vespertilioninae :
# Santa Maria de Boldú

Santa Maria de Boldú és l'església parroquial de Boldú, amb elements romànics i barrocs, al municipi de la Fuliola (Urgell), inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una església de nau única amb dues capelles laterals per banda.
Es troben cobertes per falses cúpules. L'accés a les capelles es fa a través d'arcs de mig punt. Sobre el primer arc lateral hi ha la data de 1704, quan possiblement neix la capella adossada a l'església medieval. L'absis és poligonal, rematat per una venera. La coberta s'articula en tres trams de volta de canó. Hi ha presència de contracor.
Exteriorment té una estructura irregular amb la porta d'entrada al lateral esquerre. El campanar s'eleva a la seva banda dreta i és datat de 1842. Té una estructura de planta quadrada amb una alçada de dos trams, cobert per una estructura piramidal de quatre cares.

## Història

De la primitiva església romànica en resten molt pocs vestigis: l'emplaçament i part de l'estereotomia. Ha patit consecutives transformacions datades ja en època moderna: 1767, 1803, 1842 (dates a llindes de finestra i al rellotge de sol).

## Referències

* 1 2 3 «Santa Maria de Boldú». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 gener 2017].
# Serra del Solà (Riner)

La Serra del Solà és una serra situada al municipi de Riner (Solsonès), amb una elevació màxima de 752 metres. Està situada a ponent de la masia del Solà.

## Referències

* ↑ Aquest topònim no figura al Nomenclàtor oficial de toponímia major de Catalunya, però sí a l'edició digital del mapa de Catalunya de l'ICC (escales 1:10.000 i 1:5.000).
* ↑ Institut Cartogràfic de Catalunya. Altitud presa del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:5.000
# Senones (municipi)

* No s'ha de confondre amb Sennones o Senonnes.
Senones és un municipi francès al departament dels Vosges i a la regió de Gran Est. El 2021 tenia 2.364 habitants.

## Referències

* ↑ «Populations légales 2021» (en francès). INSEE, 28-12-2023. [Consulta: 28 gener 2024].
# Serralada de Cadwallader

La serralada de Cadwallader (Cadwallader Range, en anglès), originalment coneguda com les muntanyes de Cadwallader (Cadwallader Mountains, en anglès), és una de les serres que componen les Serralades del Pacífic, a les Muntanyes Costaneres, situada entre els comtats de Bridge River i Lillooet, a la Colúmbia Britànica Interior (Canadà). Es troba entre el Llac Anderson i el riu Hurley. Segons el plànol provincial, les fronteres exactes de la serra es troben al pas de McGilliray, a l'extrem oriental, i el pas entre els cims de Noel i Sockeye, a la part occidental.
La serralada va ser batejada com les muntanyes de Cadwallader el 1917, i rebatejada com la serralada de Cadwallader el 1951. El nom prové de la seva muntanya més alta, que al seu torn va rebre el nom per Evan Cadwallader, un prospector que va visitar la zona el 1865 com a membre d'un equip d'exploració format per quatre persones i finançat pel governador Seymour, amb l'objectiu d'investigar la potència minera de la regió, i que posteriorment va viure a Moodyville. Una oficina de correus amb el seu nom va operar entre 1900 i 1902 en algun punt de la serra, tot i que es desconeix l'emplaçament exacte.

## Referències

* ↑ Cadwallader Range al BC Geographical Names Information System
* ↑ Cadwallader Creek al BC Geographical Names Information System
# Servi Corneli Lèntul (pretor 169 aC)

Servi Corneli Lèntul (en llatí: Servius Cornelius Ser. f. Lentulus) va ser un magistrat romà del segle ii aC. Era fill de Servi Corneli Lèntul, i pertanyia a la família dels Cornelis Lèntuls, d'origen patrici.
L'any 171 aC va ser enviat com ambaixador a Grècia abans de la guerra contra el rei Perseu de Macedònia. Formaven l'ambaixada quatre persones, entre les quals hi havia son germà Publi Corneli Lèntul. L'any 169 aC va ser pretor a Sicília.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «28. Serv. Cornelius Lentulus». A: Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II. Boston: Little, Brown, and Company, 1867, p. 732.
# Servi Corneli Merenda

Servi Corneli Merenda (en llatí Servius Cornelius Merenda) va ser un magistrat romà.
Va ser legat del cònsol Luci Corneli Lèntul II l'any 275 aC i va aconseguir la conquesta d'una ciutat del Samni. El cònsol el va recompensar amb una corona d'or de cinc lliures de pes.
A l'any següent (274 aC) Merenda va ser elegit cònsol amb Marc Curi Dentat, i altre cop va combatre al Samni i a Lucània.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II. Londres: Taylor and Walton, 1846, p. 1047.
# Servi Corneli Sul·la (catalinari)

Servi Corneli Sul·la (en llatí Servius Cornelius Sul·la) va ser un magistrat romà. Era fill de Servi Corneli Sul·la, germà del dictador Sul·la i germà de Publi Corneli Sul·la.
Va participar en les dues conspiracions de Catilina. Com que la seva culpa era tant evident, quan va ser descobert no va intentar res per defensar-se, ja que ningú va voler assumir el seu cas. No obstant, el seu nom no apareix entre les persones que van ser executades.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Volum III. Londres: John Murray, 1876, p. 944.
# Scorpaenodes africanus

Scorpaenodes africanus és una espècie de peix pertanyent a la família dels escorpènids.

## Descripció

* Fa 90 cm de llargària màxima.

## Hàbitat

És un peix marí, demersal i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Atlàntic oriental: Senegal i l'illa de Pagalu (Guinea Equatorial).

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Bleeker, P., 1857. Bijdrage tot de kennis der ichthyologische fauna van de Sangi-eilanden. Natuurkd. Tijdschr. Neder. Indië v. 13. 369-380.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Pfaff, J. R., 1933. Report on the fishes collected by Mr. Harry Madsen during Professor O. Olufsen's Expedition to French Sudan in the years 1927-1928. Vidensk. Medd. Dansk Naturh. Foren. Kjøbenhavn v. 94: 273-315, Pl. 6.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 «Scorpaenodes africanus» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Eschmeyer, W.N. i L.J. Dempster, 1990. Scorpaenidae. p. 665-679. A: J.C. Quero, J.C. Hureau, C. Karrer, A. Post i L. Saldanha (eds.). Check-list of the fishes of the eastern tropical Atlantic (CLOFETA). JNICT, Lisboa; SEI, París; i UNESCO, París. Vol. 2.

## Bibliografia

* Parrish, J.D., J.E. Norris, M.W. Callahan, J.K. Callahan, E.J. Magarifuji i R.E. Schroeder, 1986. Piscivory in a coral reef fish community. p. 285-297. A: C.A. Simenstad i G.M. Cailliet (eds.). Contemporary studies on fish feeding. Dr. W. Junk Publishers, Dordrecht, els Països Baixos.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Setibhor

Setibhor (st-jb-Ḥrw) va ser una reina egípcia de finals de la V Dinastia. Probablement era l'esposa del rei Djedkare.

## Títols

Setibhor en jeroglífic :
El nom i els títols de Setibhor no es van trobar fins al 2019ː
* La que veu a Horus i Seth (mȝȝ.t-hrw-stẖ)
* Gran del ceptre dels hetes (wr.t-ḥts)
* Gran dels elogis (wr.t ḥz.t)
* Dona del Rei, la seva estimada (ḥm.t nswt mr.t=f)
El cartutx d'Unas, successor de Djedkare, va ser trobat en les restes de relleus del temple mortuori de Setibhor. Sembla que això demostra un vincle estret entre els dos sobirans i la reina. Si aquest enllaç fos real, llavors Djedkare i Setibhor serien els pares d'Unas, tot i que no s'hagi trobat cap títol de "Mare del Rei" relacionat amb Setibhor.

## Tomba

La seva piràmide és coneguda des de fa temps. Està situada al costat de la del rei a Saqqara i és coneguda per la seva mida inusualment gran, la més gran construïda per a una reina en tot el Regne Antic. El seu nom i els seus títols es van trobar en una columna el 2019. La piràmide incorpora elements que abans només s'utilitzaven en els complexos del rei.
L’arqueòleg egipci Ahmed Fakhry (1905–1973) va excavar el seu temple mortuori els anys 1950, però l’informe mai no es va publicar. L'egiptòleg nord-americà Klaus Baer (1930–1987), que va ajudar Fakhry en l'excavació, va assenyalar que les escenes presents al temple havien estat "alterades secundàriament" amb textos sobre el cap de la reina esborrats i substituïts per "voltors i altres insígnies reials". També va assenyalar que el temple havia estat "greument malmès". L'egiptòloga americana contemporània Ann Macy Roth va suggerir que la insígnia reial i la violència utilitzada contra el seu monument indiquen que podria haver governat com a rei femení, de manera similar al que li van passar als monuments de Hatshepsut els quals van ser destruïts després de la seva mort.

## Referències

* ↑ Jánosi, Megahed i Vymazalová, 2019, p. 32-33.
* 1 2 3 «Discovery of a unique tomb and the name of an ancient Egyptian queen in south Saqqara» (en anglès). Czech Institute of Egyptology, 02-04-2019. [Consulta: 22 maig 2021].
* ↑ «Fifth Dynasty tomb and name of a new queen discovered at Saqqara» (en anglès). Ahram Online, 02-04-2019. [Consulta: 22 maig 2021].
* 1 2 3 4 Dreyfus, Keller i Roehig, 2005, p. 12.

## Vegeu també

* La dona a l'Antic Egipte.

## Bibliografia

* Dreyfus, Renee; Keller, Cathleen; Roehig, Catherine. Hatshepsut: From Queen to Pharaoh (en anglès). Nova York: Metropolitan Museum of Art, 2005. ISBN 978-0300111392.
* Jánosi, Peter; Megahed, Mohamed; Vymazalová, Hana «Exploration of the pyramid complex of King Djedkare: season 2018, in: 2019 (23),». Prague Egyptological Studies, 2019, pàg. 12-36.
# Secretariat Unificat de la Quarta Internacional

El Secretariat Unificat de la IV Internacional és un dels grups que es consideren hereus de la Quarta Internacional fundada per Lev Trotski en 1938. Va ser creat en 1963 per l'impuls d'Ernest Mandel.
Les seues seccions més importants són la Ligue Communiste Révolutionnaire de França, Enlace de Brasil i Sinistra Critica d'Itàlia. Aquestes dues darreres han rebut crítiques per part d'altres organitzacions trotskistes per la seua participació a través de coalicions d'esquerres en governs burgesos com el de Lula en el Brasil o el de Romà Prodi a Itàlia, en períodes anteriors. Algunes de les seues seccions nacionals han abandonat conceptes com la dictadura del proletariat pel de democràcia socialista.
L'únic partit amb seu als Països Catalans membre del Secretariat Unificat de la IV Internacional és Revolta Global-Esquerra Anticapitalista.

## Enllaços externs

* Quarta Internacional
* International Viewpoint
# Sergi de Rússia

Sergi de Rússia, gran duc de Rússia (Tsàrskoie Seló 1857 - Moscou 1905). Gran duc de Rússia amb el tractament d'altesa imperial.
Nascut el dia 29 d'abril de 1857 a Tsàrskoie Seló essent fill del tsar Alexandre II de Rússia i de la princesa Maria de Hessen-Darmstadt. Era, en conseqüència, net del tsar Nicolau I de Rússia i de la princesa Carlota de Prússia per part de pare, mentre que per part de mare ho era del gran duc Lluís II de Hessen-Darmstadt i de la princesa Guillemina de Baden.
Entre d'altres era germà del tsar Alexandre III de Rússia, del gran duc Vladimir de Rússia i de la gran duquessa Maria de Rússia.
Prengué part a la Guerra Russoturca de 1877 a 1878 i fou ascendit al grau militar de coronel. L'any 1884 es casà amb la princesa Elisabet de Hessen-Darmstadt filla del gran duc Lluís IV de Hessen-Darmstadt i de la princesa Alícia del Regne Unit. La parella no tingué fills però adoptà els fills del gran duc Pau de Rússia i de la princesa Alexandra de Grècia.
* SAI la gran duquessa Maria de Rússia nascuda el 1890 a Sant Petersburg i morta el 1958 a París. Es casà amb el príncep Guillem de Suècia i en segones núpcies amb el príncep Serguei Mikhailovich Putjatin.
* SAI el gran duc Demetri de Rússia nascut a la finca rural de Ylinoske el 1891 i mort a Davos el 1941. Es casà morganàticament amb la multimillonària estatunidenca Audrey Emery el 1927.
Sergi fou promocionar a l'Estat Major de l'exèrcit rus el 1887 i a coronel en cap del regiment Preobrazhensky. EL 26 de febrer de 1891 va ser creat general ajudant i destinat a Moscou. L'any 1894 fou creat membre del consell d'Estat i fou promocionat a Lieutenant genaral del districte de Moscou, districte del qual fou creat governador l'1 de gener de 1905.
El mateix 1905 fou assassinat per un anarquista mentre es dirigia cap al Kremlin. Les seves restes foren enterrades en el Panteó Imperial de Sant Petersburg