OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Gravetat quàntica canònica

En física, la gravetat quàntica canònica és un intent de quantificar la formulació canònica de la relativitat general (o gravetat canònica). És una formulació hamiltoniana de la teoria general de la relativitat d'Einstein. La teoria bàsica va ser esbossada per Bryce DeWitt en un article seminal de 1967, i basada en treballs anteriors de Peter G. Bergmann utilitzant les anomenades tècniques de quantificació canònica per a sistemes hamiltonians restringits inventades per Paul Dirac. L'enfocament de Dirac permet la quantificació de sistemes que inclouen simetries de gauge usant tècniques hamiltonianes en una elecció de gauge fixa. Els enfocaments més nous basats en part en el treball de DeWitt i Dirac inclouen l'estat de Hartle-Hawking, el càlcul de Regge, l'equació de Wheeler-DeWitt i la gravetat quàntica de bucle.

## Quantització canònica

En la formulació hamiltoniana de la mecànica clàssica ordinària, el bracket de Poisson és un concepte important. Un "sistema de coordenades canònics" consisteix en variables de posició i moment canònics que satisfan les relacions canòniques entre parèntesis de Poisson,
$\{q_{i},p_{j}\}=\delta _{ij}$ on el claudàtor de Poisson ve donat per
$\{f,g\}=\sum _{i=1}^{N}\left({\frac {\partial f}{\partial q_{i}}}{\frac {\partial g}{\partial p_{i}}}-{\frac {\partial f}{\partial p_{i}}}{\frac {\partial g}{\partial q_{i}}}\right).$ per a funcions d'espai de fase arbitràries $f(q_{i},p_{j})$ i $g(q_{i},p_{j})$. Amb l'ús de claudàtors de Poisson, les equacions de Hamilton es poden reescriure com,
${\dot {q}}_{i}=\{q_{i},H\},$${\dot {p}}_{i}=\{p_{i},H\}.$Aquestes equacions descriuen un "flux" o òrbita en l'espai de fases generada per l'Hamiltonià $H$. Donada qualsevol funció d'espai de fases $F(q,p)$, tenim
${d \over dt}F(q_{i},p_{i})=\{F,H\}.$En la quantificació canònica, les variables de l'espai de fases es promouen a operadors quàntics en un espai de Hilbert i el parèntesi de Poisson entre variables de l'espai de fases es substitueix per la relació de commutació canònica:
$[{\hat {q}},{\hat {p}}]=i\hbar .$En l'anomenada representació de posició, aquesta relació de commutació es realitza mitjançant l'elecció:
${\hat {q}}\psi (q)=q\psi (q)$i
${\hat {p}}\psi (q)=-i\hbar {d \over dq}\psi (q)$La dinàmica es descriu per l'equació de Schrödinger:
$i\hbar {\partial \over \partial t}\psi ={\hat {H}}\psi$ on ${\hat {H}}$ és l'operador format a partir de l'hammiltonià $H(q,p)$ amb la substitució $q\mapsto q$ i $p\mapsto -i\hbar {d \over dq}$.

## Referències

* ↑ «Step-by-Step Canonical Quantum Gravity -- Part I: Ashtekar's New Variables» (en anglès). [Consulta: 26 agost 2024].
* ↑ Weinstein, Steven. «Quantum Gravity» (en anglès). [Consulta: 26 agost 2024].
* ↑ «Introduction to Modern Canonical Quantum General Relativity» (en anglès). [Consulta: 26 agost 2024].
* ↑ «Canonical Quantum Gravity» (en anglès). DOI: 10.1142/8957#t=aboutbook. [Consulta: 26 agost 2024].
# Acord de confidencialitat

Un acord de confidencialitat (ADC), acord de no divulgació (en anglès non-disclosure agreement o NDA1), també referits com contractes o convenis de confidencialitat, és un contracte legal entre almenys dues entitats per compartir material confidencial o coneixement per a certs propòsits, però restringint el seu ús públic. Formalment, aquests textos es poden titular també com Acord de confidencialitat i no divulgació. Un ADC estableix una relació confidencial entre els participants per protegir qualsevol secret comercial. Per tant, un ADC pot protegir informació d'una empresa privada.
Els ADC es signen habitualment quan dues empreses o individus acorden alguna relació comercial i necessiten entendre els processos usats a l'altra companyia amb el propòsit d'avaluar l'interès d'aquesta relació. Els acords de confidencialitat poden ser mutus, de manera que les dues parts tenen restriccions d'ús de la informació proporcionada, o poden afectar només a una de les parts.
També és habitual que un empleat signi un acord de confidencialitat o acord similar en el moment de la seva contractació. Són molt comuns en el camp de les tecnologies de la informació.

## Contingut

Algunes característiques comunes previstes en un acord de confidencialitat són:
* Les parts afectades
* L'objecte de l'acord: generalment hi ha clàusules de confidencialitat i de no elusió mútua relativament a les possibilitats de negoci
* La definició d'informació confidencial
* Les excepcions a què ha de ser confidencial. Generalment, les restriccions d'ús de la informació no són vàlides si
** El receptor ja tenia coneixement d'aquestes matèries
** El receptor ha obtingut aquesta informació per altres fonts (que han obtingut la informació de forma legal)
** La informació és pública
* Temps durant el qual s'ha de mantenir la confidencialitat i l'acord de no eludir l'un a l'altre
* Temps durant el qual l'acord s'estableix.

## Referències

* ↑ «Ficha: Informativa Acuerdo de no divulgación: una herramienta comercial», 01-04-2018. Arxivat de l'original el 2019-01-01. [Consulta: desembre 2018].

## Enllaços externs

* Model d'acord de confidencialitat publicat per l'Oficina Española de Patentes y Marcas
# Delta Profronde

La Delta Profronde és una antiga cursa ciclista neerlandesa d'un sol dia que es disputava a la província de Zelanda. Creada el 1959 amb el nom de Ronde van Midden-Zeeland fou sols per a ciclistes amateurs fins al 1973. Entre 1974 i 1978 constituí una etapa de la Volta als Països Baixos. El 1998 agafà el nom de Delta Profronde, passant a formar part de l'UCI Europe Tour a partir del 2005, amb una categoria 1.1.
El 2008 els organitzadors de la Delta Profronde i l'OZ Wielerweekend es fusionaren per donar lloc al Delta Tour Zeeland.

## Palmarès

| 1959: Miel Verstraete 1960: Cees van Amsterdam 1961: Bart Solaro 1962: Cees Snepvangers 1963: Leo van Dongen 1965: Dies Kosten 1966: Rini Wagtmans 1967: Leo de Groot 1968: Joop Zoetemelk 1969: Henk Benjamin 1970: Cees Priem 1971: Marcel Pennings 1972: Roy Schuiten 1973: Peer Maas 1974 - Tino Tabak 1975 - Gerard Vianen 1976 - Fedor den Hertog | 1977 - Freddy Maertens 1978 - Gerrie Knetemann 1979 - Bert Oosterbosch 1980 - Gerrie Knetemann 1981 - Eddy Planckaert 1982 - Henk Lubberding 1983 - Jan Raas 1984 - Luc Colyn 1985 - Ferdi van den Haute 1986 - Gerrit Solleveld 1987 - Jean-Paul van Poppel 1988 - Peter Pieters 1989 - Jelle Nijdam 1990 - Gerrit Solleveld 1991 - Wiebren Veenstra 1992 - Johan Capiot 1993 - Jo Planckaert | 1994 - Maarten den Bakker 1995 - Jeroen Blijlevens 1996 - Jelle Nijdam 1997 - no es disputà 1998 - Erik Zabel 1999 - Servais Knaven 2000 - Léon van Bon 2001 - Nico Eeckhout 2002 - Robbie McEwen 2003 - Stefan van Dijk 2004 - Nico Eeckhout 2005 - Bram de Groot 2006 - Steven de Jongh 2007 - Denis Flahaut |

## Referències

* ↑ «Ronde van Midden-Zeeland (Hol) - Cat.1.1». [Consulta: 8 desembre 2022].
* ↑ (neerlandès) « Ontstaan van de wedstrijd », site officiel du Delta Tour Zeeland Arxivat 2008-05-03 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
# Dia de la Regió Càntabra

El Dia de la Regió Càntabra és el dia simbòlic de Cantàbria. Se celebra el segon diumenge d'agost anualment, en la localitat de Cabezón de la Sal.

## Història

Des de 1964, se celebrava el Dia de la Muntanya a Cabezón de la Sal. Més endavant, fou conegut com a Dia de Cantàbria. El 1971 el Dia de Cantàbria fou declarat Festa d'Interès Turístic Nacional.
Mitjançant Decret de la Presidència 38/1983, de 19 de juliol, s'establí l'actual Dia de la Regió Càntabra.

## Referències

* 1 2 Pérez de Lama, Ernesto (dir.). Manual del Estado Español 1999. Madrid: LAMA, 1998, p. 388. ISBN 84-930048-0-4.
# Granada Tipus 99

La Granada Tipus 99 (九九式手榴弾, Kyūkyū-shiki Teryūdan), també coneguda com a “Granada Kiska”per les tropes dels Estats Units d'Amèrica, que era una versió millorada de la granada Tipus 97, utilitzada per l'exèrcit japonès, la marina I les tropes d'elit de desembarcament durant la segona guerra mundial.

## Historia i desenvolupament

Després de la introducció de la granada Tipus 97 a les tropes del front de l'exèrcit japonès, es van donar compte de que aquella granada tenia un gran nombre d'inconvenients. El detonador era inestable i poc precisa, per culpa de que la major part del mecanisme d'aquesta granada era per ser un pot estacionari, no per ser llançada. A més d'això, aquesta granada havia de poder ser llançada per un fusell coma llançagranades, però per alguns problemes, aquesta modificació no era gaire útil. En 1939, en Bureau, es va desenvolupar una nova granada, la granada Tipus 99, que havia de substituir la granada Tipus 97.

## Disseny

La granada Tipus 99 podia ser llançada pel llançagranades Tipus 100. En comptes de les seves versions anteriors, com la Tipus 97 o la Tipus 91, els cos d'aquesta granada no es segmentava, però era més suau i tenia una brida en els dos extrems. E la part del cos, aquesta granada era lleugerament més petita quant a diàmetre que les seves antigues versions, com la Tipus 91.
Per a llançar-la, primer s'havia de treure la tira de seguretat que portava incorporada, i després ser colpejada per la part del detonador contra alguna cosa duran, com una pedra o un casc de combat. Des que el percussor de detonació va ser integrat a les noves granades, no s'havia de donar voltes a aquest, no com les antigues granades japoneses.La granada Tipus 99 també es podia utilitzar com a mina anti personal, extraient el segur i posant-la sota una cadira, sota una taula,o fins i tot sota el terra, perquè quan algú s'assegués a la cadira, posés pressió a la taula o la trepitgés quan estava enterrada explotés.

## En combat

La granada Tipus 99 va ser utilitzada com a granada estàndard per a fusell per les tropes d'infanteria japonesa en la segona guerra sinojaponesa i durant totes les campanyes del Pacífic en les que van ser involucrats els japonesos. Les primeres mostres d'aquestes granades en caure en mans dels americans, van ser enviades a la seva intel·ligència militar, on van ser examinades. La majoria de granades capturades a l'inici de la campanya del Pacífic van ser obtingudes a la batalla de Kiska, i per això se las va anomenar “granades Kiska”.

## Referències

* ↑ Taki’s Imperial JapaneseArmypage
* ↑ JapaneseWorldWar II Ordnance
* 1 2 US Technical Manual E 30-480

## Bibliografia

* US Department of War. Handbook on Japanese Military Forces, TM-E 30-480 (1945). reprint. Louisiana State University Press, 1994. ISBN 0-8071-2013-8.
* Rottman, Gordon L.. Japanese Infantryman 1937-1945. Osprey Publishing, 2005. ISBN 1-84176-818-9.
* Departments of the Army and the Air Force. Japanese Explosive Ordnance, TM 9-1985-4, 1953. ASIN B000H7NCDS.

## Enllaços externs

* Japanese World War II Ordnance
* Taki’s Imperial Japanese Army page
* US Technical Manual E 30-480
# Hallutu

Hallutu fou una de les tribus aramees de la Baixa Mesopotàmia. La situació de l'estat d'Hallutu no està determinada. El territori fou sotmès per Sargon II en la campanya del 710 aC contra Babilònia i fou agregat a la província de Gambulu. El 692 aC la tribu fou part de la coalició que va enfrontar als assiris a la batalla d'Halule o Khalule (Samarra).

## Referències

* A. T. Olmstead, Western Asia in the days of Sargon of Assyria a ebooksread.com Arxivat 2011-04-11 a Wayback Machine.
* History of Egypt, Chaldaea, Syria, Babylonia and Assyria, per G. Maspero, a christianbookshelf.org
# Pastorets de Vallvidrera

Els Pastorets de Vallvidrera es representen anualment al Centre Cívic Vallvidrera - Vázquez Montalban amb adaptacions pròpies de l'obra de Josep Maria Folch i Torres. Hi participen més de tres-centes persones entre actors, músics, cantaires, tècnics i membres de la direcció. La representació, de caràcter familiar, ofereix alhora un espectacle modern i actual i esdevé, de fet, una renovació contínua de la tradició.
El grup teatral que cada any fa aquestes actuacions, completament amateur, és una de les entitats que rep el suport del Centre Cívic Vallvidrera - Vázquez Montalban, al Districte de Sarrià-Sant Gervasi. L'espai municipal, inaugurat el juliol del 2002, recull i centralitza bona part de les propostes associatives i culturals del barri. S'hi programen tallers i activitats culturals i per a joves i hi tenen la seu entitats que treballen en aquests àmbits, com ara la cooperativa de consum Can Pujades, la Coral Collserola o l'Associació de Veïns de Mont d'Orsà.

## Referències

* 1 2 «Pastorets de Vallvidrera». Cultura popular de Barcelona. Barcelona: Institut de Cultura de Barcelona Web (CC-BY-SA via OTRS).
# (139) Juewa

(139) Juewa és un asteroide del cinturó principal descobert el 10 d'octubre de 1874 des de Pequín per James Craig Watson (1838-1880).
L'astrònom nord-americà Watson estava de visita a la Xina per a observar el trànsit de Venus per davant del Sol del 9 de desembre de 1874. Durant la preparació de l'observació, Watson va descobrir l'asteroide que es va convertir en el primer asteroide descobert des de la Xina.
Watson va demanar als seus amfitrions que bategessin l'asteroide, i aquests el van anomenar 瑞華, que en pinyin modern seria transcrit com ruìhuá, però va ser escrit Juewa segons les convencions de l'època. El nom complet era 瑞華星, que significa: «estrella de la fortuna de la Xina».
Juewa és un asteroide molt gran i fosc. Es compon probablement de material carbonós primitiu.
Hi ha tres ocultacions estel·lars divulgades de Juewa.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 16 octubre 2023].
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 24 gener 2024].
# Dia Europeu de Cultura Jueva

El Dia Europeu de la Cultura Jueva és un esdeveniment celebrat a 30 estats d'Europa amb l'objectiu d'organitzar les activitats relacionades amb la cultura jueva i exposar-ne al públic el seu patrimoni cultural i històric a més a més de promoure i crear consciència de la cultura jueva a la societat en els països en què aquest esdeveniment té lloc. Aquests objectius es justifiquen, segons els organitzadors, en la necessitat d'assolir una major consciència de la cultura, la tradició i la vida de les diferents comunitats que viuen al mateix país o la ciutat ajuda a conèixer el "altre", i, per tant, enfortir la comunicació i el diàleg entre cultures al país. Les activitats són coordinades per l'Associació Europea per a la Preservació i Promoció de la Cultura Jueva (AEPJ), el Consell Europeu de Comunitats Juevas, B'nai B'rith Europa i la Xarxa de Calls d'Espanya.
La iniciativa, que va néixer com a resposta a l'interès sobre la cultura jueva a la regió que venien demostrant alguns turistes, va començar l'any 1996 a la B'nai B'rith, a Estrasburg, a la regió francesa d'Alsàcia. L'any 2000, es va crear una associació entre la B'nai B'rith, el Consell Europeu de Comunitats Juevas i la Xarxa de Calls d'Espanya. Aquest dia, les exposicions, concerts, conferències, xerrades i excursions estan organitzades en molts països europeus. Es tracten temes com ara els barris jueus (Calls) o la coexistència de cultures, mentre es presenten exposicions d'escultura, pintura, impressió, música i objectes religiosos jueus.

## Dies de celebració

* 1999: 5 de setembre
* 2000: 6 de setembre
* 2001: 6 de setembre - "El judaisme i les Arts"
* 2002: 6 de setembre - "Calendari Jueu i celebracions en Art, Música i Gastronomia"
* 2003: 6 de setembre - "Pessa'h"
* 2004: 6 de setembre - "El judaisme i l'educació"
* 2005: 6 de Setembre - "L'herència de la cuina jueva"
* 2006: 6 de setembre - "L'Itinerari Europeu del Patrimoni Jueu"
* 2007: 8 de setembre - "Testimonis"
* 2008: 4 de setembre - "Música jueva"
* 2009: 6 de setembre - "Festes i tradicions jueves"

## Referències

* ↑ Segovia se suma a la celebración del Día Europeo de la Cultura Judía Arxivat 2011-07-10 a Wayback Machine.. Diari "El Adelantado"
* ↑ La Jornada de la Cultura Judía propone viajes a Lucena y Toledo. Diari "El Día de Córdoba"
* ↑ Sesh septembre, el Diya Evropeo de la Kultura Judiya Arxivat 2011-07-19 a Wayback Machine.. Diari "Şalom"
* ↑ «European Jewish Press». Arxivat de l'original el 2011-09-22. [Consulta: 8 setembre 2009].
* ↑ «Dia Europeu de la Cultura Jueva: Temes». Arxivat de l'original el 2009-09-08. [Consulta: 8 setembre 2009].
# Guerra sovièticojaponesa (1945)

* Aquest article tracta sobre el conflicte de 1945. Si cerqueu conflictes anteriors, vegeu «Guerres frontereres sovièticojaponeses».
La Guerra sovièticojaponesa és un conflicte en el marc de la Segona Guerra Mundial que s'inicià el 9 d'agost de 1945 amb la Invasió Soviètica de Manxúria, aleshores sota domini de l'Imperi Japonès. La invasió combinada soviètica i mongola va acabar amb el control japonès de Manxukuo, Mengkukuo (Mongòlia Interior), el nord de la Península de Corea, el sud de Sakhalín i les Illes Kurils. La ràpida derrota japonesa en aquesta guerra va precipitar la Rendició del Japó i la fi de la Segona Guerra Mundial.

## Vegeu també

* Ocupació del Japó
* Bombardejos atòmics d'Hiroshima i Nagasaki
Segona Guerra Mundial :
Europa Occidental  · Europa Oriental  · Àfrica  · Mediterrània  · Àsia i el Pacífic  · Atlàntic :
Participants :
Cronologia de la Segona Guerra Mundial :
Aspectes :
Categoria  ·  llibres de text  ·  dites  ·  texts  ·  arxius  ·  notícies :
# Estació de trens de Clervaux

L'Estació de trens de Clervaux (en luxemburguès: Gare Klierf; en francès: Gare de Clervaux, en alemany: Bahnhof Clerf)) és una estació de tren que es troba a Clervaux, al nord de Luxemburg. La companyia estatal propietària és Chemins de Fer Luxembourgeois. L'estació està situada en el ramal ferroviari de la línia 10 CFL, que connecta la ciutat de Luxemburg amb el centre i nord del país.

## Servei

Clervaux rep els serveis ferroviaris pels trens de Intercity (IC) i Regional Express (RE) amb relació a la línia 10 CFL entre Luxemburg i Troisvierges, o Gouvy i Liers (Bèlgica)

## Referències

* ↑ «Horaris» (PDF). cfl.lu/. Arxivat de l'original el 2014-12-20. [Consulta: 14 novembre 2015].

## Vegeu també

* Llista d'estacions de trens de Luxemburg

## Enllaços externs

* Clervaux Arxivat 2014-12-20 a Wayback Machine.
* Gare Clervaux
| Direcció precedent | Parada precedent | Trens | Trens | Trens | Parada següent | Direcció següent |
| Luxemburg | Drauffelt | | IC Chemins de Fer Luxembourgeois línia 10 CFL | | Troisvierges | Liers |
| Luxemburg | Drauffelt | | RE Chemins de Fer Luxembourgeois línia 10 CFL | | Troisvierges | Troisvierges o Gouvy |
# Gymnoamblyopus novaeguineae

Gymnoamblyopus novaeguineae és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Les femelles poden assolir 9,9 cm de longitud total.
* Nombre de vèrtebres: 26.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Papua Nova Guinea.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Allen, G.R., 1991. Field guide to the freshwater fishes of New Guinea. Christensen Research Institute, Madang, Papua Nova Guinea.

## Bibliografia

* Eschmeyer, William N.: Genera of Recent Fishes. California Academy of Sciences. San Francisco, Califòrnia, Estats Units. iii + 697. ISBN 0-940228-23-8. Any 1990.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hoese, D.F. 1986: Gobiidae. p. 774-807. A: M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín.
* Larson, H.K. i E.O. Murdy 2001. Gobiidae. Gobies. p. 3578-3603. A K.E. Carpenter i V. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the Western Central Pacific. Vol. 6. Bony fishes part 4 (Labridae to Latimeriidae). FAO, Roma, Itàlia.
* Maugé, L.A. 1986. Gobiidae. p. 358-388. A J. Daget, J.-P. Gosse i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren, Flandes; i ORSTOM, París, França. Vol. 2.
* Miller, P.J. 1986. Gobiidae. p. 1019-1085. A P.J.P. Whitehead, M.-L. Bauchot, J.-C. Hureau, J. Nielsen i E. Tortonese (eds.) Fishes of the North-eastern Atlantic and the Mediterranean. Vol. 3. UNESCO, París.
* Miller, P.J. 1990. Gobiidae. p. 925-951. A J.C. Quero, J.C. Hureau, C. Karrer, A. Post i L. Saldanha (eds.) Check-list of the fishes of the eastern tropical Atlantic (CLOFETA). JNICT, Lisboa, SEI, París; i UNESCO, París. Vol. 2.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Pastrengo

Pastrengo és un comune (municipi) de la província de Verona, a la regió italiana del Vèneto, situat a uns 120 quilòmetres a l'oest de Venècia i a uns 15 quilòmetres al nord-oest de Verona.
A 1 de gener de 2020 la seva població era de 3.143 habitants.
Pastrengo limita amb els següents municipis: Bardolino, Bussolengo, Cavaion Veronese, Lazise, Pescantina i Sant'Ambrogio di Valpolicella.

## Història

Pastrengo és conegut per la batalla de Pastrengo, que va enfrontar els exèrcits del Regne de Sardenya i de l'imperi austrohongarès el 30 d'abril de 1848, en el transcurs de la Primera Guerra d'Independència italiana.

## Referències

* ↑ «Resident population on 1st january» (en anglès). ISTAT. [Consulta: 14 agost 2020].
# Gonzalo Fernández Domínguez

Gonzalo Daniel Fernández Domínguez (Montevideo, 1952) és un advocat i catedràtic en dret penal grau 5, oriünd de l'Uruguai. Va ser canceller nacional entre 2008 i 2009 i ministre de Defensa des d'agost d'aquest any fins a l'1 de març del 2010. Va ser la mà dreta del Dr. Tabaré Vázquez, expresident de la República Oriental de l'Uruguai, amb el càrrec de Secretari de la Presidència.
A partir de l'1 de març de 2008 assumiria com a ministre de Relacions Exteriors en substitució de Reinaldo Gargano Ostuni. Tanmateix, és membre del Partit Socialista (PSU).
Sense militància activa d'importància, Fernández va militar en les etapes prèvies a la dictadura en un dels cantons socialistes i es va afiliar al PSU el 1985. Va ingressar al Comitè del Partit Socialista però va abandonar el lloc el 2003 quan va rebre crítiques des del seu partit quan es va donar a conèixer que assumiria la defensa del banquer Jorge Peirano Basso, avui a la presó per estafa al Banc de Montevideo.
Fernández va conèixer Tabaré Vázquez a través de la llavors secretària general de Montevideo i futura ministra de Defensa, Azucena Berrutti, i del secretari polític de l'exintendent, Ariel Bergamino. Després, va assumir el paper d'assessor legal de la clínica oncològica del Dr. Vázquez a Montevideo; una de les més prestigioses del país.
Com a secretari del president Vázquez, aquest ho va designar l'11 de febrer de 2008 com a ministre de Relacions Exteriors, càrrec que va ocupar el 3 de març del mateix any.

## Referències

* ↑ (castellà) Pedro Vaz, nuevo canciller, consultat el 21 d'agost de 2009