OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Molí Paperer de Constantí

El molí paperer de Constantí, també conegut amb els noms de molí d'Escaladei i molí de Rodolat —en referència al nom dels propietaris— és un molí d'origen medieval, situat a poca distància del molí de Constantí i del molí de Reus, seguint el camí que anava de Constantí fins al riu Francolí.

## Història

A començaments del segle xv ja trobem la localització de molins relacionats amb la indústria paperera al terme de Centcelles.

## Descripció arquitectònica

Les parets de l'edifici del molí paperer tenen una amplada que va de 50 a 60 cm i formen un rectangle de 14x17 m. Encara que avui dia el veiem en ruïnes, hi podem observar una planta baixa i tres pisos. La planta baixa s'hi trobava l'entrada i a la resta hi havia les dependències del molí paperer el qual tenia una alçada considerable. En el primer pis hi havia la cuina, on encara es pot observar les restes d'un forn de pa. També hi ha una estança amb una finestra que donava a l'entrada; la resta d'aquest pis estava ocupat pel sostre alt de la planta baixa. El segon pis està derruït. Pel que fa a l'últim pis, també derruït, s'hi trobava la sala secadora del paper, tal com ens indiquen les finestres que envolten el perímetre que encara està en peu.
Arran de la paret de l'edifici circula la séquia de l'aigua. Avui dia, només s'hi poden observar els orificis de la paret i els diferents nivells de circulació de l'aigua, la qual cosa permet deduir que hi havia tres rodes propulsores dels martells.
A l'entorn de l'edifici hi ha un hort i dos corrals, i a la banda esquerra una construcció d'alçada inferior, la qual és possible que fos un magatzem.
Els materials utilitzats són pedres de riu i morter. També hi trobem unes arcades de maó, a la sala del molí, formant arcs de mig punt.

## Referències

* ↑ Escarré, Ricard. La ruta de l'aigua.
* ↑ Cerdài Sans, Maria Assumpta; Sabaté i Sans, Josep Maria «Centre d'estudis de Constantí». Notes per a l'estudi dels molins hidràulics de l'antic terme de Centcelles., 1992.
# Muhammad V al-Nasir

Muhammad V al-Nasir (àrab: محمد الناصر بن محمد باي, Muḥammad an-Nāṣir b. Muḥammad Bāy), conegut pels francesos com Naceur Bey (La Marsa 14 de juliol de 1855 - 8 de juliol de 1922), fou bey de Tunis de la dinastia husaynita de Tunísia, del 1906 al 1922. Era el tercer fill de Muhammad II ibn al-Husayn (el primer fill, Husayn, havia mort el 26 de juny de 1890 i el segon, Said Bey, havia mort jove el 1859).
Fou declarat príncep hereu del seu cosí Muhammad IV al-Hadi l'11 de juny de 1902, i el va succeir quan va morir l'11 de maig de 1906. Havia estat nomenat general de divisió l'11 de juny de 1902 i fou ascendit a mariscal l'11 de maig de 1906.
Va afavorir l'activitat del moviment Destur (Constitució) en favor de la participació dels tunisians en la vida política, (moviment que el 1934 va esdevenir el Neo Destur sota la direcció d'Habib Bourguiba o Abu Kukayba). L'abril de 1922, degut al tractament dels francesos als dirigents del moviment Destour (Destour), va amenaçar d'abdicar si no satisfeien les demandes d'emancipació política. Al seu torn Lucien Saint, resident general de França a Tunísia, va amenaçar al bey i va encerclar el palau amb les seves tropes. Finalment el bey va renunicar a abdicar després d'un intent en aquest sentit el dia 5 d'abril. En endavant va haver de seguir els dictats del resident.
Va morir poques setmanes després a la Marsa el 10 de juliol del mateix 1922. Es va casar amb Lalla Fatima (+ 1911), amb Lalla Husn ul-Ujud [Housn-el Oujoud or Jouda] (+ 6 de juliol de 1904), Lalla Kamar Beya (+ 30 de desembre de 1942 December 1942), i Lalla Mamia (+ 12 de febrer de 1922) i va tenir sis filles i quatre fills:
* Muhammad VII al-Munsif (El Moncef) Pasha, bey 1942-1943
* Sidi Muhammad al-Hashimi (El Hechemi) Bey (Sidi Bou Said, 3 de juliol de 1890-22 de març de 1951)
* Sidi Husayn [Hassine] Bey, cap de la casa reial de Tunísia el 1962
* Sidi Muhammad (M'hamed) Bey (Sidi Bou-Said, 22 de desembre de 1897- La Goulette, 18 d'agost de 1953).
De les seves esposes cal esmentar a Lalla Kamar Beya, la seva favorita, una odalisca (dona de l'harem destinada únicament a donar plaer al seu senyor) que abans havia estat esposa d'Ali III ibn al-Husayn i de Muhammad III al-Sadik, i per la que va construir el palau de Ksar Sâada, actualment l'Ajuntament de La Marsa.
El va succeir el seu cosí Muhammad VI al-Habib fill del príncep Muhammad al-Mamun [Mimoune] (1819-1861) el germà següent en edat d'Ali III ibn al-Husayn.

## Referències

* ↑ (francès) Abdelaziz Barrouhi, « À l'écoute de son peuple », Jeune Afrique, 13 août 2006
* ↑ «Biographie de Naceur Bey». Arxivat de l'original el 2008-12-11. [Consulta: 8 juliol 2009].

## Bibliografia

* El Mokhtar Bey, Les Beys de Tunis 1705-1957. Tunis, 2002
# Michelle Thaller

Michelle Thaller (Waukesha, 28 de novembre de 1969) és una astrònoma i investigadora estatunidenca. És subdirectora de Comunicació Científica del Goddard Space Flight Center de la NASA.
De 1998 a 2009 va ser científica del personal del Centre d'Anàlisi i Processament d'Infrarojos, i més tard Gerent del programa d'Educació i Difusió Pública del Telescopi Espacial Spitzer, a l'Institut Tecnològic de Califòrnia. Col·labora habitualment davant la càmera a la programació de The History Channel i Science Channel.

## Biografia

Nascuda a Wisconsin, Thaller es va graduar a la Waukesha South High School el 1988. Va assistir a la Universitat Harvard, on es va llicenciar en astrofísica i va treballar en la mesura de precisió d'estrelles binàries, rebent una llicenciatura el 1992. A la Universitat Estatal de Geòrgia, Thaller va treballar en col·lisions de vents en sistemes binaris massius propers. Va rebre el seu PhD l'any 1998.

## Referències

* ↑ «Sciences and Exploration Directorate - NASA's Goddard Space Flight Center». Goddard Space Flight Center. [Consulta: 30 juny 2017].
* 1 2 «SIRTF Profiles: Dr. Michelle Thaller - Manager of the SIRTF Education and Public Outreach Program». Spitzer Science Center. Arxivat de l'original el 13 juliol 2007. [Consulta: 28 febrer 2008].
* ↑ «About Us». Cool Cosmos. Arxivat de l'original el 2003-08-18. [Consulta: 28 febrer 2008].
* ↑ «Wall of Fame». Waukesha South HS. [Consulta: 5 juliol 2013].
* ↑ «NASA Biography - Michelle Thaller». NASA. Arxivat de l'original el 2018-11-08. [Consulta: 4 novembre 2016].
# Muhàmmad ibn Ismaïl ad-Darazí

Sàyyid-al-Hadiyyín Muhàmmad ibn Ismaïl ad-Darazí, més conegut simplement per la seva nisba com Ad-Darazí (final del segle x - segle xi), fou un dels fundadors de la religió dels drusos. Tot i el seu nom, no era àrab sinó segurament turc i originari de Bukharà. El seu nom real podria ser Naixtakín.
Es va establir a Egipte vers el 1017 i fou daï dels ismaïlites i favorit del califa al-Hàkim bi-amr-Al·lah (996-1021). Va reconèixer la divinitat del califa al-Hàkim i la va fer pública vers el 1018. Va morir vers 1019 o 1020, potser denunciat pel seu rival Hamza ibn Alí.
La seva nisba, ad-Darazí, deformada en ad-Durzí, va donar nom als drusos.

## Bibliografia

* Carra de Vaux, B., “Darazī”, a: Encyclopaedia of Islam, primera edició (1913-1936), Editada per M. Th. Houtsma, T.W. Arnold, R. Basset, R. Hartmann. Consultat en línia el 16 de juliol del 2016 <http://dx.doi.org/10.1163/2214-871X_ei1_SIM_1813> Primer edició en línia: 2012. Primera edició impresa: ISBN 9789004082656, 1913-1936
# Morane

Morane és un atol situat a l'extrem sud de les Tuamotu, a 110 km a l'oest de Mangareva. Administrativament depèn de la comuna de les Gambier.

## Geografia

Està format per una llacuna tancada, d'11 km², i tres illots amb cocoters i pandanàcies amb una superfície de 2 km². És deshabitat i visitat ocasionalment per les plantacions de cocoters.

## Història

Va ser descobert, el 1822, pel capità nord-americà Nathaniel Cary del balener Gideon Barstow i el va anomenar Barstow's Island. Històricament també s'ha anomenat Cadmus.

## Referències

* ↑ «Sailing Navies: Place Names». Arxivat de l'original el 2009-04-30. [Consulta: 12 juny 2008].
# Musaranya de l'illa São Tomé

La musaranya de l'illa São Tomé (Crocidura thomensis) és una espècie de musaranya a l'arxipèlag de São Tomé i Príncipe. Està amenaçada d'extinció per la destrucció de l'hàbitat a causa de la desforestació per a construir-hi cases i jardins.

## Referències

* 1 2 Kennerley, R. (2016). "Crocidura thomensis (errata version published in 2017)." 2016 Llista Vermella de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, edició 2016. [Consulta: 4 abril 2023]
# Musaranya de les illes Pribilof

La musaranya de les illes Pribilof (Sorex pribilofensis) és un mamífer de la família de les musaranyes que només es troba a les illes Pribilof (Alaska, Estats Units).

## Referències

* ↑ http://www.adfg.state.ak.us/pubs/notebook/smgame/shrews.php
* Fordham et al. (2006). Musaranya de les illes Pribilof. Llista Vermella de la UICN, Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2006. Consultat el 18 desembre 2007 (en anglès).
# Musaranya de la Sonda

La musaranya de la Sonda (Crocidura monticola) és una espècie de musaranya que es troba a Indonèsia i Malàisia.

## Bibliografia

* Wilson D. E.; Reeder D. M. (editors). Mammal Species of the World. A Taxonomic and Geographic Reference (en anglès). 3a edició. Washington: Smithsonian Institution Press, 2005. ISBN 978-0801882210.

## Enllaços externs

* Fordham et al. (2006). Crocidura monticola. Llista Vermella de la UICN, Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2006. Consultat el 30 desembre 2007 (en anglès).
# Nacionalistes Bascos

Nacionalistes Bascos (NV) va ser el nom adoptat per una coalició electoral que es va presentar a les eleccions al Parlament de Navarra de 1979 celebrades el 3 d'abril de 1979. El seu cap de llista era el membre del Partit Nacionalista Basc (PNB) Manuel de Irujo. Integraven la coalició el PNB, Acció Nacionalista Basca, Euskadiko Ezkerra, ESEI i el Partit del Treball d'Espanya. Van obtenir 12.845 vots (5,06%) i tres escons.

## Enllaços externs

* Índexe d'institucions del Arxiu Linz de la Transició Espanyola Arxivat 2007-09-27 a Wayback Machine.
# Propietats intensives

Les propietats intensives són aquelles propietats físiques, químiques, organolèptiques, etc. que no depenen de la quantitat de matèria, i són les que caracteritzen als materials des d'un punt de vista macroscòpic.
Alguns exemples de propietats intensives són la temperatura o la densitat, mentre que la moltes de les propietats extensives (és a dir, que depenen de la quantitat de massa) poden tenir el seu equivalent intensiu, dividint aquesta magnitud física entre el volum o la massa o el nombre de mols. En aquest darrer cas, per diferenciar una magnitud de l'altra, el seu símbol s'escriu en majúscula o minúscula respectivament. Un exemple d'aquestes darreres és el volum V o v.
# Sansevieria trifasciata

Sansevieria trifasciata és una espècie de planta del gènere Sansevieria, originària d'Àfrica occidental tropical des de Nigèria a la República Democràtica del Congo. En jardineria és força usada com a planta d'interior. És una planta herbàcia de fulla persistent i perenne que té un rizoma reptant que de vegades està sobre la terra i de vegades és subterrani. Les seves fulles creixen verticalment des d'una roseta basal. les fulles madures són de color verd fosc amb bandes verdes-grisenques i normalment mesuren 70 a 90 cm de llargada i de 2 2,5 cm d'amplada.
Com altres membres del seu gènere, S. trifasciata proporciona una fibra similar al cànem la qual s'usava per fer les cordes dels arcs. Com a planta ornamental d'interior que tolera baixos nivells de lluminositat i els regs irregulars, a l'hivern pràcticament no es rega, no és una planta que fàcilment pateixi els efectes d'un reg excessiu. Segons un estudi fet per la NASA és una de les plantes que milloren la qualitat de l'aire dels interiors, ja que passivament absorbeix òxids de nitrogen i el formaldehid.
Es pot propagar per esqueixos o per divisió del rizoma.

## Referències

* ↑ «Mother-in-Law's Tongue or Snake Plant». [Consulta: 4 març 2010].
* ↑ «Interior Landscape Plants for Indoor Air Pollution Abatement NASA».

## Enllaços externs

* Germplasm Resources Information Network: Sansevieria trifasciata Arxivat 2015-09-24 a Wayback Machine.
* "How to Grow Your Own Fresh Air" using Sansevieria trifasciata (TED talk)
# Plat principal

El plat principal (de vegades anomenat segon plat) d'un menjar, sol representar el plat que per la seva grandària o rellevància se serveix a part. Per regla general se sol servir després dels entremesos o l'amanida. El plat principal d'un menú sol consistir en el més contundent, el més complex o elaborat i el més saborós. Sol estar format per carn, peix i en algunes ocasions per verdura. Els plats precedents solen ser de menor mida i importància, per regla general està compost de sopa, amanida i/o aperitius diversos.
En el disseny del menú el plat principal sol ocupar en la seqüència de plats servits una posició de clímax, en aquest disseny els plats precedents solen tenir característiques que 'reforcen' l'aparició en escena del plat principal. Des d'un punt de vista fisiològic dels plats precedents solen tenir la missió de calmar la gana i relaxar l'ambient amb l'objecte de mostrar el plat principal. En un disseny de dos plats, per regla general, el plat principal és el segon plat, és per això que se sol anomenar segon plat. En els dissenys de menús actuals en què s'esmenta el menú degustació no hi ha un plat principal.

## Vegeu també

* Postres

## Referències

* ↑ Sandra Rosenstiel «The Everything Intermediate Spanish Book», Everything Books, pp: 207, 2007
* ↑ Julia Child, Louisette Bertholle, Simon Beck, (Julia Child, Louisette Bertholle, Simon Beck, Mastering the Art of French Cooking, 1967), «Mastering the Art of French Cooking»,
# Copa italiana de waterpolo masculí

La Copa italiana de waterpolo masculí, anomenada Coppa Italia, és la competició de copa de waterpolo que es disputa a Itàlia en categoria masculina.
La primera edició del trofeu es va celebrar la temporada 1969-1970 i va ser guanyada per Canottieri Napoli. El club amb més èxit és Pro Recco, guanyador de la competició 14 vegades.

## Historial

| 1970: Canottieri Napoli 1971–73: No disputada 1974: Pro Recco 1975: No disputada 1976: RN Florentia 1977–83: No disputada 1984–85: Pescara 1985–86: Pescara 1986–87: CN Posillipo 1987–88: RN Arenzano 1988–89: Pescara 1989–90: RN Savona | 1990–91: RN Savona 1991–92: Pescara 1992–93: RN Savona 1994–97: No disputada 1997–98: Pescara 1999–2004: No disputada 2004–05: Canottieri Bissolati 2005–06: Pro Recco 2006–07: Pro Recco 2007–08: Pro Recco 2008–09: Pro Recco 2009–10: Pro Recco | 2010–11: Pro Recco 2011–12: AN Brescia 2012–13: Pro Recco 2013–14: Pro Recco 2014–15: Pro Recco 2015–16: Pro Recco 2016–17: Pro Recco 2017–18: Pro Recco 2018–19: Pro Recco 2019–20: No disputada |

## Palmarès

| Equip | Títols |
| Pro Recco | 14 |
| Pescara | 5 |
| RN Savona | 3 |
| Canottieri Napoli | 1 |
| RN Florentia | 1 |
| CN Posillipo | 1 |
| RN Arenzano | 1 |
| Canottieri Bissolati | 1 |
| AN Brescia | 1 |

## Referències

* ↑ «Albo d'Oro». 1x2pallanuoto.com/. [Consulta: 23 gener 2021].

## Enllaços externs

* Pàgina de la Federació italiana
# Birgitta Trotzig

Birgitta Trotzig (Göteborg, 11 de setembre de 1929 - Lund, 14 de maig de 2011) va ser una escriptora sueca, membre de l'Acadèmia Sueca des de 1993. Va ser una de les escriptores més reconegudes del seu temps, amb obres que tracten temes com la seva fe catòlica, el patiment de la humanitat, la mort o la resurrecció.
Nascuda a Göteborg, filla de mestres, va viure posteriorment a Kristianstad, escenari d'algunes de les seves obres. Va estudiar història de la literatura i va treballar al diari Aftonbladet abans de traslladar-se a París, on es va convertir al catolicisme romà i va interessar-se per la cultura francesa i pel misticisme cristià i jueu.
De la seva obra destaquen De utsatta (‘Els desemparats', 1957), situada a Escània, Levande och döda (‘Vius i morts', 1964), Sveket (‘La traïció’, 1966) i Sjuckomen (‘La malaltia’, 1978). La seva novel·la més destacada és possiblement Dykungens dotter ('Les filles del rei del fang', 1985). Va guanyar diversos guardons al llarg de la seva carrera, entre els quals el Premi Dobloug (1970) i el Premi Övralid (1997).

## Referències

* ↑ «Birgitta Trotzig» (en anglès). Encyclopaedia Britannica. [Consulta: 19 març 2021].
* ↑ «Birgitta Trotzig». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Birgo

Birgo fou una antiga regió del Territori de l'Alt Senegal i després Sudan Francès, situada a l'est de Kita.
La ciutat principal era Sirakoro. Allí governava la família Ba Sidibé; la principal població dependent era Niaméfero on el poder colonial va instal·lar l'escola. La regió fou conquerida pels tuculors d'al-Hadjdj Umar vers 1860. Grups de fugitius fulbes es van refugiar a Kita on van fundar una ciutat anomenada Goubanko que el 1878 s'havia erigit en un poder independent i va rebutjar el setge de les forces de Kita el 1879.
La regió fou explorada pel tinent Valière el 1880. El 1882, durant la segona campanya, el coronel Borgnis-Desbordes va decidir ajudar a la ciutat Kéniera que reclamava l'ajut francès contra Samori Turé (11 de febrer de 1882); la ciutat estava a 600 km de Kita on estava el coronel; aquest va creuar el país de Birgo i el país manding, passant per Mourgoula, Niagassola, Niafadié, i arribant al Níger a Falama el dia 25, però quan finalment va arribar a Kéniera aquesta ja s'havia rendit.
En la seva tercera campanya el coronel va arribar a Kita el 16 de desembre de 1882 on va saber que el cap tuculor de Mourgoula (a 63 km al sud-est de Kita), l'almamy Abdallah, havia fet incursions per apoderar-se de ramats i estava saquejant algunes caravanes. Tot i que era vassall dels tuculors de Ségou s'havia aliat a Samori i planejava atacar Kita. Mourgula tenia una tata defensiva en mal estat i només 200 defensors però Abdallah estava disposat a defensar la regió en nom del sobirà de Ségou en contra dels francesos. Borgnis-Desbordes va marxar sobre Mourgula on va arribar el 22 de desembre i va demanar a l' almamy de rendir-se i marxar de la ciutat. Abdallah es va haver de rendir i es va dirigir a Nioro amb una escorta francesa; la tata fou demolida i tot el país de Birgo va quedar sota protectorat. L'autoritat d'Ahmadu de Ségou sobre la vall del Bakhoy va quedar esvaïda.

## Referències

* Histoire de la conquête du Soudan français (1878-1899)" pel Tinent Gatelet
# Berberidopsidals

Les berberidopsidals (Berberidopsidales) són un ordre d'angiospermes reconegut per molt pocs taxonomistes. El sistema APG II, de 2003, només dona la possibilitat de considerar-lo un ordre, com comprenent les famílies Berberidopsidaceae i Aextoxicaceae. Tanmateix APG II decideix no fer-ho i assigna aquestes plantes al clade core eudicots. El sistema APG III de 2009 sí que formalment reconeix aquest ordre.

## Referències

* ↑ «BERBERIDOPSIDALES». [Consulta: 5 agost 2010].
* ↑ «ARTICLE from the Encyclopædia Britannica». [Consulta: 5 agost 2010].
# Boet (escultor)

Boet (en llatí Boethus, en grec antic Βοηθός) fou un escultor i gravador grec de Calcedònia d'època indeterminada.
Plini el Vell elogia la seva habilitat en els baix relleus i en les escultures. Per una lectura dubtosa entre Καρχηδόνιος i Καλχήδονιος se l'ha suposat també nadiu de Cartago i de fet Pausànias ho afirma, però no sembla probable.

## Referències

* ↑ Boethus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 498
# Bookends

Bookends és el quart àlbum de Simon and Garfunkel, publicat el 3 d'abril de 1968 per la discogràfica Columbia, i produït per Paul Simon, Roy Halee i Art Garfunkel.
Les cançons de la cara A de l'àlbum segueixen una concepte unificat, l'exploració d'un viatge de la vida des de la infància fins a la vellesa, mentre que la cara B contenia cançons destinades a la banda sonora The Graduate però que finalment no s'hi van incloure.
Bookends va ser aconseguir enfilar-se fins a la primera posició de les llistes Billboard americanes d'àlbums pop, així com al Regne Unit. Se'n van editar quatre senzills: A Hazy Shade of Winter, At the Zoo, Fakin 'It i Mrs Robinson, que van aconseguir les posicions #13, #16, #23 i #1, respectivament.
El 2003, el cadena de televisió VH1 va considerar Bookends com el 93è millor àlbum de tots els temps. El 2003, l'àlbum va ocupar el lloc número 233 a la llista dels 500 millors discs de tots els temps segons la revista Rolling Stone, i el 234 en 2012.

## Llista de cançons

Totes les cançons foren escrites i compostes per Paul Simon, excepte on es denoti el contrari.

## Artistes

* Paul Simon: veu, guitarra, productor
* Art Garfunkel: veu, productor
* Hal Blaine: bateria, percussió
* Joe Osborn: baix
* Larry Knechtel: piano, teclats
* John Simon: assistent de producció
* Roy Halee: productor, enginyer
* Jimmie Haskell: arranjaments
* Bob Johnston: assistent de producció
* Richard Avedon: fotografia de la portada
* Robert Honablue: enginyer

## Posició a les llistes

| Chart (1968) | Peak position |
| Australian Albums Chart | 3 |
| French Album Charts | 3 |
| German Album Charts | 40 |
| UK Album Charts | 1 |
| US Album Charts | 1 |

## Referències

* ↑ «Rolling Stone Review». Arxivat de l'original el 2009-03-04. [Consulta: 4 març 2009].
* ↑ Ressenya d'Allmusic
* ↑ Ressenya de Blender
* ↑ «500 Greatest Albums of All Time» (en anglès). Rolling Stone, 2012.
* ↑ «Chart Stats - Simon & Garfunkel - Bookends». chartstats.com. Arxivat de l'original el 21 juliol 2012. [Consulta: 5 juny 2011].
# Braham

Braham és una població dels Estats Units a l'estat de Minnesota. Segons el cens del 2000 tenia 1.276 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Braham tenia 1.276 habitants, 511 habitatges, i 331 famílies. La densitat de població era de 391 habitants per km².
Dels 511 habitatges en un 37,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 44,8% hi vivien parelles casades, en un 15,1% dones solteres, i en un 35,2% no eren unitats familiars. En el 29,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 16,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,49 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,06.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 29,7% tenia menys de 18 anys, un 10% entre 18 i 24, un 30,2% entre 25 i 44, un 16,8% de 45 a 60 i un 13,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 32 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 87,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 34.830 $ i la renda mediana per família de 43.229 $. Els homes tenien una renda mediana de 32.455 $ mentre que les dones 22.750 $. La renda per capita de la població era de 16.693 $. Entorn del 13,1% de les famílies i el 14% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Braham». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Braham». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 7 agost 2010].