OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# RisCanvi

RisCanvi és un projecte d'avaluació i gestió del risc en els centres penitenciaris de Catalunya. Utilitza algorismes de predicció de la violència per millorar les avaluacions i pronòstic i optimitzar les necessitats dels interns en termes de reinserció social des de la perspectiva de la prevenció eficaç i efectiva. El projecte es va iniciar a finals de 2007 i ha tingut una gran rellevància en la gestió dels centres penitenciaris catalans. Una versió millorada del projecte, anomenada RisCanvi 2.0, incorporarà noves eines d'avaluació i intervenció per millorar encara més els processos de presa de decisions en matèria de rehabilitació i reinserció social.
Aquest protocol ha estat desenvolupat per experts universitaris en col·laboració amb un equip de treball de professionals experts en l'àmbit penitenciari, un equip informàtic i altres agents implicats en el projecte. La implementació i aplicació del protocol està a càrrec dels equips directius i tècnics dels centres penitenciaris de Catalunya, amb el suport d'un equip de suport, orientació i seguiment.

## Crítiques

Eticas Foundation va elaborar un estudi sobre l'algoritme Riscanvi fent una auditoria inversa per la negativa de la Generalitat de Catalunya d'accedir a les dades oficials i així com l'estructura de l'algoritme. Aquest estudi va determinar que RisCanvi «no és just ni fiable», ja que actua aparentment a l'atzar a l'hora de calcular el risc de reincidència dels presos. Afirmen que s'assignen nivells de risc molt diferents presos de perfils molt similars.

## Bibliografia

* Aróstegui, Lorena Alemán «El uso de RISCANVI en la toma de decisiones penitenciarias» (en castellà). Estudios Penales y Criminológicos, 44, Ext., 10-11-2023, pàg. 1–43. DOI: 10.15304/epc.44.8884. ISSN: 2340-0080.

## Referències

* 1 2 «Resum sobre RisCanvi, el protocol de valoració del risc». Direcció General d'Afers Penitenciaris. Arxivat de l'original el 21 d’octubre 2022. [Consulta: 15 desembre 2022].
* ↑ «Un algoritme imprecís condiciona la llibertat dels presos». La Vanguardia, 06-12-2021. [Consulta: 15 desembre 2022].
* ↑ Pascual, Manuel G. «El algoritmo que evalúa la peligrosidad de los presos catalanes funciona de forma “azarosa”» (en castellà), 03-07-2024. [Consulta: 3 juliol 2024].
# Ca Bruno

Ca Bruno és una casa del municipi d'Alcover (Alt Camp) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Es tracta d'un habitatge unifamiliar de planta, pis i golfes situat a l'angle del carrer de l'Estela, contigu a Ca l'Esteve Andreu. És de planta trapezoïdal. El costat més estret correspon a la façana, l'amplada de la qual és ocupada a pràcticament en la seva totalitat per la porta, d'arc de mig punt amb grans dovelles de pedra disposades radialment. Al primer pis, centrat i directament damunt de la porta, hi ha un balcó de poca volada d'obertura rectangular notablement motllurada. Al costat esquerre del balcó s'obre una petita finestra rectangular. Les golfes presenten una única obertura, així mateix rectangular i de petites dimensions. L'edifici es corona amb cornisa motllurada. El material de construcció original és la pedra arrebossada, s'hi conserven restes de pintura.

## Història

Ca Bruno és un dels edificis notables del carrer de l'Estela. Aquest carrer, juntament amb altres de l'antic nucli urbà d'Alcover, constitueixen un conjunt remarcable per la riquesa dels edificis que contenen, resultat de l'activitat constructiva desenvolupada a la vila en els segles XVII i xviii.

## Referències

* 1 2 «Ca Bruno». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 22 febrer 2016].
# Guaraciaba

Guaraciaba és un municipi a l'Estat de Santa Catarina, al Brasil. La seva població, segons compte de l'Institut Brasiler de Geografia i Estadística el 2007, era de 10.604 habitants. El topònim Guaraciaba és un terme d'origen tupí que significa "lloc del sol", a través de la junção dels termes kûarasy (sol) i aba (lloc). D'altra banda, l'escriptor José Martiniano de Alencar diu que "guaraciaba" era el nom que els indis donaven als colibrís, significant, literalment, "cabells del sol", a través de la conjunció de kûarasy (sol) i aba (cabell, pel, ploma). A causa de la dictadura militar del Brasil en l'època de la seva emancipació i per tractar-se d'una àrea de frontera, el primer alcalde de la ciutat, Otto Gehlen, va ser nomenat. Els alcaldes següents, tanmateix, van passar a ser elegits.

## Referències

* 1 2 NAVARRO, E. A. Método moderno de tupi antigo: a língua do Brasil dos primeiros séculos. 3ª edição. São Paulo. Global. 2005 463 p.
* ↑ ALENCAR, J. Ubirajara. São Paulo. Ática. 1996.p. 87.
# Amambaí (municipi)

Amambai és un municipi brasiler de la regió del mig oest del Brasil, situat a l'estat de Mato Grosso do Sul. Es troba a 90 km de Ponta Porã i a 50 km de Coronel Sapucaia (frontera amb Paraguai). El municipi està situat en una regió de relleu lleugerament ondulat, predominantment "Campos de Vacaria" i "Mata de Dourados".
Amb una superfície de 4.202.324 km² i tenint en compte l'estimació de població realitzada per l'IBGE l'1 de juliol de 2014, de 37.144 habitants, resulta una densitat de població estimada de 8,84 per km².

## Geografia
### Ubicació

El municipi d'Amambai es troba al sud de la regió del mig oest del Brasil, al sud-oest de Mato Grosso do Sul (Microregió de Dourados) i prop de la frontera amb Paraguai. Té una latitud de 23º06'15" sud i una longitud de 55°13'33" oest.
Es troba a 1.375 km de Brasilia, a 359 km de Campo Grande, la capital de l'estat, amb accessos asfaltats de Ponta Porã a Amambai (93 km), de Mundo Novo a Amambai (162 km) i pavimentats de Caarapó a Amambai (77 km)

### Relleu i altitud

Es troba en una regió de relleu lleugerament ondulat, a 480 metres d'altitud. Predominen els relleus plans i dissecats amb cims tabulars. Els de dissecció ocupen aproximadament el 60% de la superfície del municipi, el pendent màxim és de 5°. El municipi d'Amambai es troba a la regió dels altiplans interiors de pedra arenisca-basàltica, dividida en dues unitats geomorfològiques: divisors de les subconques meridionals i meseta de Dourados.
Presenta un relleu pla elaborat generalment per diverses fases de represa erosiva, relleus elaborats per acció fluvial i zones planes resultants de l'acumulació fluvial subjectes a inundacions periòdiques.

## Referències

* ↑ «Estimativa Populacional 2014». Estimativa Populacional 2014. Instituto Brasileiro de Geografia e Estatística (IBGE), 01-07-2014. [Consulta: 1r maig 2015].
# Mestre artesà

* Per a altres significats, vegeu «Diploma de Mestre artesà».
El títol de mestre artesà, avui dia, és la qualificació professional més alta en les indústries artesanes. Històricament, un mestre artesà o mestre comerciant (de vegades anomenat només mestre o gran mestre) era un membre d'un gremi.
En el sistema de gremis europeu (o «guilda») de l'edat mitjana només els mestres i els oficials podien ser membres del gremi. Un aspirant a mestre hauria de passar pel procés d'aprenent a oficial abans de poder ser elegit per convertir-se en mestre artesà. Aleshores hauria de produir una suma de diners i una obra mestra abans de poder unir-se al gremi. Si l'obra mestra no era acceptada pels mestres, no se li permetia unir-se al gremi, i podia arribar a romandre com a oficial durant la resta de la seva vida.

## Història

Des de finals del segle XIV, l'oficial que volia muntar el seu propi taller, per al que necessitava tenir la categoria de mestre, havia d'aprovar un rigorós examen consistent en la realització d'una «obra mestra» que demostrés el seu domini de l'ofici, previ pagament d'unes quantitats de diners força elevades. En molts casos els fills dels mestres estaven dispensats o bé del pagament dels drets d'examen, o bé de realitzar la prova, i a vegades de les dues coses, la qual cosa va aixecar les protestes dels oficials.
Entre altres mesures per a evitar la competència entre els diversos tallers, les reglamentacions gremials limitaven el nombre d'oficials i d'aprenents que podia emprar cada mestre. També s'encarregaven de la compra de matèries primeres per evitar l'acaparament que poguessin fer alguns mestres i assegurar que tothom en tingués.
Els mestres dominaven els gremis perquè només ells podien accedir als seus càrrecs directius (anomenats priors i cònsols al Principat de Catalunya; mayordomo en el Regne d'Aragó; clavaris en el Regne de València; clavaris i sobreposats en el Regne de Mallorca; consuls, prudhommes, prévots en el Regne de França i jurados y veedores a Castella), bé fos per cooptació, per elecció o a sorts, bé per designació de les autoritats municipals en el cas dels gremis «regulats». El control dels gremis pels mestres, cada vegada més aferrats als seus privilegis i més preocupats per l'aparició de noves formes de producció «capitalistes» i mercaders que proporcionaven matèria primera a artesans no agremiats, es va anar accentuant amb el temps fins a convertir els gremis a la fi de l'Edat mitjana en «organismes restrictius».

## Referències

* 1 2 3 4 5 Bonnasie, Pierre. Vocabulario básico de la historia medieval. Barcelona: Crítica, 1983, p. 60-63. ISBN 84-7423-201-5.
* 1 2 3 «Artesans i gremis». Sàpiens, 27-07-2010. [Consulta: 28 febrer 2023].
# Praon

Praon és un gènere d'himenòpters apòcrits de la família dels bracònids, subfamília afidins. Aquest gènere inclou vespes parasitoides solitàries i és dels més grans d'aquesta subfamília, ja que inclou almenys 73 espècies descrites.

## Història natural

La femella injecta un únic ou dins d'un pugó el qual serà devorat des de dins per la larva. Una vegada la larva assoleix el màxim grau de desenvolupament eixirà del pugó i formarà una pupa baix o al costat del cadàver del pugó. Aquest comportament és molt diferent de la resta de membres dels Aphidiinae. Algunes de les espècies d'aquest gènere són molt útils en el control biològic en agricultura. Es troba distribuït pel paleàrtic i la neàrtica.

## Taxonomia

* Praon abjectum
* Praon alaskense
* Praon americanum
* Praon artemisaphis
* Praon artemisicola
* Praon athenaeum
* Praon baodingense
* Praon barbatum
* Praon bicolor
* Praon bicolour
* Praon brachycerum
* Praon brevepetiolatum
* Praon brevistigma
* Praon callaphis
* Praon capitophori
* Praon caricicola
* Praon carinum
* Praon cavariellae
* Praon cerasaphis
* Praon changbaishanense
* Praon coloradense
* Praon coniforme
* Praon coreanum
* Praon dorsale
* Praon exoletum
* Praon exsoletum
* Praon flavicorne
* Praon flavinode
* Praon fulvum
* Praon gallicum
* Praon helleni
* Praon himalayense
* Praon hubeiense
* Praon humulaphidis
* Praon hyperomyzus
* Praon kashmirense
* Praon kurohimense
* Praon latgerinae
* Praon lemantinum
* Praon lepelleyi
* Praon longicorne
* Praon megourae
* Praon minor
* Praon mollitrichosiphi
* Praon muyuense
* Praon necans
* Praon nipponicum
* Praon nonveilleri
* Praon occidentale
* Praon orientale
* Praon orpheusi
* Praon pakistanum
* Praon pequodorum
* Praon pilosum
* Praon pisiaphis
* Praon prunaphis
* Praon pubescens
* Praon quadratum
* Praon retusae
* Praon rhopalosiphum
* Praon rosaecola
* Praon silvestre
* Praon simulans
* Praon spinosum
* Praon stagona
* Praon staryi
* Praon taisetsuzanum
* Praon thailandicum
* Praon thalictri
* Praon unicum
* Praon unitum
* Praon uroleucon
* Praon volucre
* Praon yakimanum
* Praon yomenae

## Referències

* ↑ http://www.catalogueoflife.org/col/browse/tree/id/7c74e62493341a57ed1506ae7e12f21a Arxivat 2018-04-07 a Wayback Machine.
* ↑ http://doc.rero.ch/record/302020/files/aesa106-0170.pdf
# Risako Oga

Risako Oga (大賀 理紗子, 4 de gener de 1997) és una futbolista japonesa.

## Selecció del Japó

Va debutar amb la selecció del Japó el 2019. Va disputar 3 partits amb la selecció del Japó.

## Estadístiques

Selecció del Japó :
| Anys | Partits | Gols |
| 2019 | 3 | 0 |
| Total | 3 | 0 |

## Referències

* ↑ Japan Football Association

## Enllaços externs

* Risako Oga, Fitxa a Soccerway
# Guillermo Barbadillo Alvarado

Guillermo Barbadillo Alvarado (Callao, 9 de gener de 1925 - Callao, 20 d'octubre de 2000) fou un futbolista peruà de la dècada de 1950.
Pel que fa a clubs, defensà els colors de Sport Boys, Deportivo Cali i Alianza Lima.
Fou internacional amb la selecció del Perú entre 1947 i 1956. Formà part als campionats sud-americans de 1947, 1953, 1955, i 1956.
Fou pare del també futbolista Gerónimo Barbadillo.

## Palmarès
### Sport Boys

* Lliga peruana de futbol:
** 1942, 1951

### Alianza Lima

* Lliga peruana de futbol:
** 1954, 1955

## Referències

* ↑ Campeonato de 1942: Tercera Corona
* ↑ Colombia 1949
* ↑ Peru - Record International Players
* ↑ Southamerican Championship 1947
* ↑ Southamerican Championship 1953
* ↑ Southamerican Championship 1955
* ↑ Southamerican Championship 1956
# Amama

Amama (en basc Àvia) és una pel·lícula espanyola rodada en basc del 2015 dirigida per Asier Altuna. Aquest drama és el seu segon llargmetratge en basc del director després d'Aupa Etxebeste!.

## Producció

Va participar en la secció oficial del Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià 2015 i va rebre el Premi Irizar al cinema basc.
El rodatge va tenir lloc entre juliol i novembre de 2014, després de 7 setmanes, a les següents ubicacions: Errezil, Azpeitia, Sant Sebastià i l'Aeroport de Sant Sebastià-Hondarribia, Aldatz i Artikutza a Navarra i Biarritz a Lapurdi.

## Sinopsi

Història d'un conflicte familiar. El conflicte entre la ciutat i el camp, el passat i el present, entre pares i fills. Dues maneres oposades d'entendre la vida i una àvia que mira el món des del silenci més eloqüent.

## Repartiment

* Nagore Aranburu: Sara
* Amparo Badiola: Amama
* Klara Badiola: Isabel
* Iraia Elias: Amaia
* Ander Lipus: Xabi
* Kandido Uranga: Tomas
* Manu Uranga: Gaizka

## Premis i candidatures
### Premis Goya

| Any | Categoria | Persona | Resultat |
| 2016 | Millor actriu revelació | Iraia Elias | Nominada |

### Medalles del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics de 2015

| Categoria | Persona | Resultat |
| Millor actriu revelació | Iraia Elias | Nominada |

## Referències

* ↑ I. Agote. «Zortzi euskal film luze aurkeztuko dira Zinemaldiko Zinemira sailean». El Correo, 26-08-2015.
* ↑ «Donostia Zinemaldia», 14-10-2017.
* ↑ “La cinematografía en euskera no es tan extensa y ha costado llegar a la 1ª división”, audiovisual451.com, 17 de setembre de 2015 (castellà)
* ↑ Donostiako Zinemaldia. «Pablo Agüero, Asier Altuna, Cesc Gay, Marc Recha, Federico Veiroj, Agustí Villaronga eta Álex de la Iglesia zuzendariek Donostia Zinemaldiko Sail Ofizialean estreinatuko dituzte beren lan berriak».
* ↑ Amama al web dels Goya
* ↑ «Nominaciones a las 71 Gala Medallas CEC. Películas 2015». Círculo de Escritores Cinematográficos. Arxivat de l'original el 2020-08-01. [Consulta: 18 febrer 2018].
# Micropterix zangheriella

Micropterix zangheriella és una espècie d'arna de la família Micropterigidae. Va ser descrita per Heath, l'any 1963.
És una espècie que només es pot trobar al nord dels Apenins.
Té una envergadura de 3.8 mm els mascles i 4.3-5 mm les femelles.

## Referències

* ↑ Micropterix zangheriella a The Global Lepidoptera Names Index.
* ↑ «nkis.info». Arxivat de l'original el 2018-04-21. [Consulta: 27 octubre 2012].
# Premi Nadal de la Gastronomia

El Premi Nadal de la Gastronomia és un guardó que atorguen l'Associació de Cuiners i Reposters de Barcelona, la Fundació Institut Català de la Cuina i la fundació Viure el Mediterrani des de l'any 2002 per a "reconèixer i rendre homenatge a l'esforç individual i col·lectiu per a convertir Catalunya en un referent de qualitat alimentària i de riquesa culinària i humana". Els guardonats passen a ser membres d'honor del jurat per als següents premis. El president d'honor és en Ferran Adrià.

## Referències

* ↑ Revista Ambigu de gastronomia, oci i turisme: Article publicat el 28/11/2008 sobre el Premi Nadal de la Gastronomia 2008
# Almina

Almina era una ciutat dels kashka que abans havia estat hitita, situada a la banda nord-est d'Anatòlia.
Els kahskes presumien de que els hitites mai no podrien recuperar-la, perquè tota la comarca estava dominada per les tribus més ferotges. Però el rei Subiluliuma I hi va entrar cap a l'any 1330 aC, va derrotar els kahskes i va fortificar Almina. Va establir una guarnició hitita pel territori, situant-se ell mateix a l'anomenada muntanya Kuntiya. A la regió del riu Sariya va col·locar a Himiuli, que abans exercia un alt càrrec a la cort (era cap de vins), i a Hannutti, cap dels carros de combat, el va situar a la ciutat de Parparra. Els hitites no militars van obrir establiments a les ciutats dels kashka que no estaven fortificades i van tornar a instal·lar-se a les seves ciutats emmurallades. Es va reforçar la fortificació inicial d'Almina.

## Referències

* ↑ Matthews, Roger; Claudia Glatz «The historical geography of north-central Anatolia in the Hittite period: texts and archaeology in concert». Anatolian Studies, 59, XII-2009, pàg. 67, 69.
# Rifaiyya

Rifaiyya és una de les principals confraries sufís notable per l'extravagància d'algunes pràctiques dels seus membres. Fou fundada per Àhmad ar-Rifaí al segle xii a l'Iraq i es va estendre cap a Síria i Egipte; al segle xvi va arribar al Magreb. A l'inici del segle xix foren descrites pràctiques com encantar serps i tombar-se sobre claus o vidres que van acabar perseguides per les autoritats egípcies. Van subsistir al segle xx a Egipte i en menor mesura a Síria.

## Referències

* ↑ Enciclopèdia de l'Islam, VIII, 543 i 544
# Guillermo Zúñiga

Guillermo Fernández López Zúñiga, més conegut com a Guillermo Züñiga (Conca, 27 d'abril de 1909 - Montalbo, província de Conca, 10 de setembre de 2005) va ser un fotògraf i cineasta espanyol la important obra del qual documental de la Guerra Civil espanyola va ser descoberta l'any 2010, després de la donació de la seva família, i el converteix en un dels grans reporters de guerra del seu temps. Un dels seus negatius en aquest fons correspon a una coneguda imatge de Gerda Taro poc abans de morir i l'autoria de la qual es desconeixia o fins i tot s'atribuïa a la seva parella (Robert Capa).

## Biografia

Guillermo Zúñiga va estudiar el Batxillerat a l'Institut San Isidro de Madrid, entre 1919 i 1925. Posteriorment va fer Ciències Naturals en la Universitat Central, llicenciant-se en 1932. Quan va esclatar la Guerra Civil Espanyola treballava com a professor en l'actual Institut Ramiro de Maeztu de la capital espanyola (llavors conegut com a Institut Escola), a més de dins del camp de la producció cinematogràfica. Simpatitzant comunista, es va involucrar en l'ajuda a la República amb els seus coneixements audiovisuals.
Després de la Guerra Civil Espanyola es va exiliar a França, on va estar reclòs amb la seva família en un dels camps de refugiats en els quals van aïllar als refugiats republicans espanyols. Posteriorment, ja alliberats, va emigrar temporalment a l'Argentina, on es va exercir al cinema.
Finalment se li va oferir treball dins del món del cinema a l'Argentina, on va emigrar en la dècada de 1950.
De tornada en Espanya, l'any 1966 va fundar l'Associació Espanyola per al Cinema i Imatge Científics i en la UNINCI va col·laborar amb Juan Antonio Bardem, de qui es va fer amic personal.

## Llibres

* 2011. Guillermo Zúñiga. La vocación por el cine y la ciencia, editat per la UNED i escrit per María Luisa Ortega Álvarez i Clemente Tribaldos Barajas.

## Fons en Col·leccions (selecció)

* Filmoteca Espanyola
* Filmoteca d'Extremadura
* ASECIC
* Archivo General del Estado Español
* Archivo del PCE

## Premis
### Medalles del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics

| Any | Categoria | Pel·lícules | Resultat |
| 1964 | Millor curtmetratge | Aventura de Api | Guanyador |

## Referències

* ↑ Pablo Torres. «Guillermo F. López Zúñiga científico y fotógrafo». Arxivat de l'original el 2018-06-23. [Consulta: 23 juny 2018].
* ↑ http://elpaissemanal.elpais.com/documentos/guillermo-fernandez-zuniga/
* ↑ http://www.publico.es/actualidad/guillermo-zuniga-nacido-capa.html
* ↑ http://asecic.org/bicc-ronda-2016-y-50-aniversario-asecic/asecic-50-aniversario/guillermo-fernandez-lopez-zuniga/ Arxivat 2017-01-05 a Wayback Machine.
* ↑ http://asecic.org/2013/12/guillermo-zuniga-la-vocacion-por-el-cine-y-la-ciencia/ Arxivat 2017-01-05 a Wayback Machine.
* ↑ «Premios del CEC a la producción española de 1964». CEC. Arxivat de l'original el 2015-12-11. [Consulta: 7 setembre 2018].
# Llista de cavi de Tritó

    En aquest article només es mostra els noms oficials aprovats per la Unió Astronòmica Internacional (UAI).
Aquesta és una llista de cavi amb nom de Tritó
* Imatge del pol sud de Tritó (Neptú i) realitzada per la sonda espacial Voyager 2 el 1989.
* Mapa geomorfològic de Tritó

## Llista

Els cavi de Tritó porten noms aquàtics, excloent romans i grecs. Les categories possibles inclouen esperits aquàtics mundials, fonts terrestres o ubicacions de fonts, característiques aquàtiques terrestres, guèisers terrestres o llocs de guèiser, i illes.
La latitud i la longitud es donen com a coordenades planetogràfiques amb longitud oest (+ Oest; 0-360).
| Cavus | Coordenades | Diàmetre (km) | Epònim | Ref. |
| Apep Cavus | 20° 00′ N, 58° 30′ O﻿ / ﻿20°N,58.5°O﻿ / 20; -58.5 | 0 | Drac de les tenebres (Antic Egipte). | WGPSN |
| Bheki Cavus | 16° N, 52° O﻿ / ﻿16°N,52°O﻿ / 16; -52 | 0 | Granota que simbolitza el sol a l'horitzó (Índia). | WGPSN |
| Dagon Cavus | 29° N, 15° O﻿ / ﻿29°N,15°O﻿ / 29; -15 | 0 | Déu de la fecunditat representat com a peix (Babilònia). | WGPSN |
| Hekt Cavus | 26° N, 18° O﻿ / ﻿26°N,18°O﻿ / 26; -18 | 0 | Deessa granota (Antig Egipte). | WGPSN |
| Hirugo Cavus | 14° 30′ N, 15° 00′ O﻿ / ﻿14.5°N,15°O﻿ / 14.5; -15 | 0 | Deïtat nascuda en forma de medusa (Japó). | WGPSN |
| Kasyapa Cavus | 7° 30′ N, 2° 00′ O﻿ / ﻿7.5°N,2°O﻿ / 7.5; -2 | 0 | El déu Prajapati quan té forma de tortuga (Índia). | WGPSN |
| Kulilu Cavus | 41° N, 356° O﻿ / ﻿41°N,356°O﻿ / 41; -356 | 0 | Esperit home-peix destructor (Babilònia). | WGPSN |
| Mah Cavus | 38° N, 354° O﻿ / ﻿38°N,354°O﻿ / 38; -354 | 0 | Peix que sosté l'univers (Pèrsia). | WGPSN |
| Mangwe Cavus | 7° S, 17° O﻿ / ﻿7°S,17°O﻿ / -7; -17 | 0 | «L'inundador» (Zàmbia). | WGPSN |
| Ukupanio Cavus | 35° N, 337° O﻿ / ﻿35°N,337°O﻿ / 35; -337 | 0 | Déu tauró(Hawaii). | WGPSN |

## Referències

* ↑ Nomenclature Search Results: Tritó > Cavus / cavi. usgs.gov. Gazetteer of Planetary Nomenclature – International Astronomical Union (IAU) Working Group for Planetary System Nomenclature (WGPSN).
* ↑ Categories for Naming Features on Planets and Satellites. usgs.gov. Gazetteer of Planetary Nomenclature – International Astronomical Union (IAU) Working Group for Planetary System Nomenclature (WGPSN).
# Mongeta tacada

La mongeta tacada (Phaseolus maculatus) és una espècie de planta lleguminosa del gènere Phaseolus nativa de Mèxic i del sud-est dels Estats Units des d'Arizona a Texas. Es fa servir sovint com a farratge per animals de granja i a més és una font genètica per induir resistència a les malalties a la mongeta de Lima (Phaseolus lunatus).

## Enllaços externs

* Germplasm Resources Information Network: Phaseolus maculatus