OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Saqueig de Cadaqués i Palamós

El saqueig de Cadaqués i Palamós fou un atac otomà a la costa catalana el 1543.

## Antecedents

El 1542, Francesc I de França preparava la guerra contra Carles V, i va acordar amb Solimà I el Magnífic l'obertura dels ports de Marsella i Toló a les flotes otomanes, i les flotes turques podien castigar el litoral català des de més a prop i les tropes franceses tenien via lliure per envair la frontera del Rosselló.
Khair ed-Din Barba-rossa va arribar a Marsella el 5 de juliol de 1543 i després de saquejar Niça es va dirigir a Toló per passar l'hivern i atacar la costa catalana.

## L'atac

El 5 d'octubre de 1543, 23 galeres otomanes de Khair ed-Din Barba-rossa van desembarcar a Cadaqués. Els vilatans estaven previnguts i havien fugit així que els atacants van saquejar totes les cases i enderrocar l'església. L'endemà, un miler de milicians de Girona, Palafrugell, Siurana, Verges i Rocabertí van dirigir-se a Roses per defensar-la del possible atac. La matinada del dia 7, els otomans i tropes de reforç enviades van arribar a Sant Feliu de Guíxols des de Girona,
Els otomans van atacar Palamós, primer disparant els canons des de les galeres per desembarcar a la platja gran, entrant a la vila a través d'un forat als murs conegut com les escales del Perill, i tot i que bona part dels defensors van optar per fugir de la població, un petit grup va seguir lluitant fins al darrer alè. Els atacants van cremar l'esglesia de Santa Maria i destruir la iconografia cristiana i prenent les campanes, el vaixell del mossèn de Calella de Palafrugell i una galera de l'emperador i cremant o destruir la resta dels edificis.

## Conseqüències

El desastre de Palamós va ser conegut arreu i fins i tot el papa Pau III va intervenir per ajudar a retornar la vila a la normalitat. Molts habitants varen fugir i un gran percentatge no tornaren mai més, es quedaren a viure pels pobles veïns. Les naus tornarien cap a Constantinoble la primavera següent, tot vorejant i saquejant les costes italianes.
El litoral català fou atacat de nou el 1545.

## Referències

* 1 2 3 4 Aguilera, Gemma. «Pirata a la vista! Els atacs corsaris a l'Empordà del segle xvi». Sàpiens, 07-10-2009. Arxivat de l'original el 31 de gener 2020. [Consulta: 31 gener 2020].
* ↑ Knecht, Robert J. Renaissance Warrior and Patron: The Reign of Francis I (en anglès). Cambridg: Cambridge University Press, 1994, p. 479. ISBN 0-521-57885-X.
* 1 2 Bosch i Cuenca, Pere. «La còlera de Barba-rossa». El Punt Avui, 13-01-2019. [Consulta: 1r febrer 2020].
* ↑ Trillas, Joan. «Una crònica esfereïdora». El Punt Avui. [Consulta: 31 gener 2020].
* ↑ Trijueque i Fonalleras, Pere. Pirates, Esclaus i Captius a Palamós. 21. Universitat de Girona. Càtedra d'Estudis Marítims, 2007, p. 47 (Quaderns Blaus). ISBN 9788461188055.
* ↑ Bassegoda i Hugas, Bonaventura; Garriga i Riera, Joaquim; París, Jordi. L'Època del Barroc i els Bonifàs. Edicions Universitat Barcelona, 2007, p. 479. ISBN 8447531953.
# Àcid fosfatídic

Els àcids fosfatídics, en anglès:Phosphatidic acids (PAs), són les formes àcides dels fosfatidats, una part dels principals constituients de les membranes cel·lulars dels fosfolípids. Els àcids fosfatídics són els diacil-glicerofosfolípids més senzills.

## Estructura

Els àcids fosfatídics conten d'un esquelet de glicerol, amb, en general, dos àcids grassos enllaçats cadascun a un carboni-1 i carboni-2 i un grup fosfat enllaçat al carboni-3.

## Paper de l'acid fosfatídic (PA) dins la cèl·lula

* El PA és el precursor per a la biosíntesi de molts altres lípids.
* Influencien en la curvatura de la membrana.
* El PA actua com a lípid senyalitzador recrutant proteïnes citosòliques a membranes apropiades).
* El PA té un paper molt important en la fototransducció en la mosca Drosophila

## Referències

* 1 2 William W. Christie. «Phosphatidic Acid, Lysophosphatidic Acid and Related Lipids», 04-10-2009. [Consulta: 5 novembre 2009].
* ↑ Schroeder, R.; London, E.; Brown, D. «Interactions between saturated acyl chains confer detergent resistance on lipids and glycosylphosphatidylinositol (GPI)-anchored proteins: GPI-anchored proteins in liposomes and cells show similar behavior». Proceedings of the National Academy of Sciences of the United States of America, 91, 25, 01-12-1994, pàg. 12130–12134. Bibcode: 1994PNAS...9112130S. DOI: 10.1073/pnas.91.25.12130. PMC: 45390. PMID: 7991596.
* ↑ Delon C; Thompson, D; Krugmann, S; Pyne, S; Ktistakis, NT; Manifava M; Wood E; 3 «Sphingosine kinase 1 is an intracellular effector of phosphatidic acid». J. Biol. Chem., 279, 43, 01-10-2004, pàg. 44763–74. DOI: 10.1074/jbc.M405771200. PMID: 15310762.
* ↑ P, Raghu «Lipid signaling in Drosophila photoreceptors». Biochim Biophys Acta, 1821, 8, 01-08-2012, pàg. 1154–1165. DOI: 10.1016/j.bbalip.2012.03.008. PMID: 22487656 [Consulta: 15 octubre 2012].
# Torre Matarí

La Torre Matarí és una obra de Matadepera (Vallès Occidental) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Torre de dues plantes, estructurada en tres cossos, un central que record una masia amb coberta a doble vessant, i dos cossos laterals afegits. A l'extrem nord-est s'hi ubica un petit mirador cobert pla amb barana de balustres ceràmiques. La façana principal plana i amb tractament arrebossat. De Composició simètrica, amb porta central amb llinda i dues finestres rectangulars laterals a la planta baixa, i tres geminades d'arc de mig punt a la segona. La torre és envoltada d'un notable i extens jardí. El porxo tancat de la façana de llevant presenta arcs de mig punt a les obertures o finestres. En aquest espai hi destaquen uns valuosos frescos d'en Ricard Marlet que expressen diferents al·legories. La torre és envoltada d'un notable i extens jardí.

## Història

És un dels exemples més notables d'edificació de regust rural del primer terç del segle XX a Matadepera, tendència de la qual hi trobem també la masoveria de can Duran o la torre G. Gessi. Responent a un cert interès per reivindicar el tradicionalisme en l'estil constructiu, recordant els perfils exteriors de les masies. Aquesta torre va ser de les primeres en la urbanització d'aquesta zona de can Prat, tocant la riera de les Arenes. El porxo lateral va ser reformat l'any 1945, quan el pintor Ricard Marlet va iniciar els frescos que acabà l'any 1947.

## Referències

* 1 2 «Torre Matarí». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 20 maig 2021].
# Puig Rodon (Fontpedrosa)

* No s'ha de confondre amb Puig Rodó (Fontpedrosa).
El Puig Rodon és una muntanya de 2.674,2 metres d'alçada situada en un contrafort nord de l'eix de la serralada principal dels Pirineus, en el terme comunal de Fontpedrosa, de la comarca del Conflent, a la Catalunya del Nord.
Està situat al nord-est del centre de la part meridional de la comuna de Fontpedrosa, a la carena que separa les valls de la Riberola, al nord-oest, i del Torrent de Carançà, al sud-est. És al nord-est del Piló de la Xemeneia i al sud-oest de la Serra de les Torres.

## Referències

* ↑ El Puig Rodon en els ortofotomapes de l'IGN
# Micropterix tuscaniensis

Micropterix tuscaniensis és una espècie d'arna de la família Micropterigidae. Va ser descrita per Heath, l'any 1960.
És una espècie que només podem trobar a Itàlia, més concretament a la zona de la Toscana (d'on agafa el nom), Calabria, Puglia i Basilicata.
Té una envergadura de 3.4-4.3 mm pels mascles i de 3.7-4.7 mm per les femelles.

## Referències

* ↑ Micropterix tuscaniensis a The Global Lepidoptera Names Index.
* ↑ «nkis.info». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 27 octubre 2012].
# Arno Hilf

Arno Hilf (Bad Elster, 14 de març de 1858 - Bad Elster, 2 d'agost de 1909) era un virtuós de violí alemany. Estava de Concertmestre del Gewandhausorchester de Leipzig i primer violinista del Quartet Gewandhaus.
Arno Hilf provenia d'una família de músics. Va néixer el 1858 com a fill d'un músic a Bad Elster. El seu germà Robert Hilf (1859-1911), el seu oncle Christian Adam Arno Hilf i Christoph Wolfgang Hilf i els seus cosins Oskar Korndörfer i Ernst Korndörfer també van ser músics i van tocar tots a l'Orquestra Gewandhaus.
Va rebre lliçons de violí del seu oncle Christian Adam Arno Hilf i lliçons de piano del seu pare. Al conservatori de Leipzig va estudiar de 1872 a 1876 amb Ferdinand David, Julius Röntgen i Henry Schradieck. De 1878 a 1888 va treballar com a segon director de concert al teatre Bolshoi i professor del Conservatori de Moscou. De 1878 a 1885 es va fer càrrec del segon violí al Quartet de la "Russian Music Society" i de 1880 a 1915 al "Quartet Hřímalý" de Moscou.
Després va tornar a Alemanya i es va convertir en director de direcció de la banda de cort a Sondershausen i professor del conservatori local. De 1889 a 1891 fou mestre de concerts del "Gewandhausorchester" Leipzig i alhora de primarius del quartet Gewandhaus. A més, fou des del 1892 primer professor de violí al conservatori de Leipzig. Entre els seus estudiants notables com Walter Bach, Clemens Meyer, Gabriel del Orbe, Heinrich Schachtebeck, Gustav Schmidt i Hans Stieber.

## Referències

* Jürgen Stegmüller: Das Streichquartett. Eine internationale Dokumentation zur Geschichte der Streichquartett-Ensembles und Streichquartett-Kompositionen von den Anfängen bis zur Gegenwart (= Quellenkataloge zur Musikgeschichte. Band 40). Noetzel, Wilhelmshaven 2007, ISBN 978-3-7959-0780-8, S. 185.
* Jürgen Stegmüller: Das Streichquartett. Eine internationale Dokumentation zur Geschichte der Streichquartett-Ensembles und Streichquartett-Kompositionen von den Anfängen bis zur Gegenwart (= Quellenkataloge zur Musikgeschichte. Band 40). Noetzel, Wilhelmshaven 2007, ISBN 978-3-7959-0780-8, S. 128.
* Jürgen Stegmüller: Das Streichquartett. Eine internationale Dokumentation zur Geschichte der Streichquartett-Ensembles und Streichquartett-Kompositionen von den Anfängen bis zur Gegenwart (= Quellenkataloge zur Musikgeschichte. Band 40). Noetzel, Wilhelmshaven 2007, ISBN 978-3-7959-0780-8, S. 113.
# Saint-Saturnin

«Saint-Saturnin» té aquests significats:
* Saint-Saturnin (Cantal), municipi al departament de Cantal (regió d'Alvèrnia-Roine-Alps)
* Saint-Saturnin (Charente), municipi al departament del Charente (regió de la Nova Aquitània)
* Saint-Saturnin (Cher), municipi al departament de Cher (regió de Centre – Vall del Loira)
* Saint-Saturnin (Lozère), municipi al departament del Losera (regió d'Occitània)
* Saint-Saturnin (Marne), municipi al departament del Marne (regió del Gran Est)
* Saint-Saturnin (Puy-de-Dôme), municipi al departament del Puèi Domat (regió d'Alvèrnia-Roine-Alps)
* Saint-Saturnin (Sarthe), municipi al departament del Sarthe (regió de País del Loira)
* Saint-Saturnin de Boule-d'Amont, església parroquial al poble de Bula d'Amunt (Rosselló)
* Saint-Saturnin-de-Lenne, municipi al departament de l'Avairon (regió d'Occitània)
* Saint-Saturnin-de-Lucian, municipi al departament de l'Erau (regió d'Occitània)
* Saint-Saturnin-du-Bois, municipi al departament del Charente Marítim (regió de la Nova Aquitània)
* Saint-Saturnin-du-Limet, municipi al departament de Mayenne (regió de País del Loira)
* Saint-Saturnin-lès-Apt, municipi al departament de la Valclusa (regió de Provença – Alps – Costa Blava)
* Saint-Saturnin-lès-Avignon, municipi al departament de la Valclusa (regió de Provença – Alps – Costa Blava)
* Saint-Saturnin-sur-Loire, municipi al departament de Maine i Loira (regió de País del Loira)
* Morvillers-Saint-Saturnin, municipi al departament del Somme (regió dels Alts de França)
* Ygos-Saint-Saturnin, municipi al departament de les Landes (regió de la Nova Aquitània)
# Zemgalià

El zemgalià és una llengua indoeuropea del grup bàltic extinta el segle xvi. Era una llengua parlada a la zona que actualment correspon entre Letònia i Lituània, al golf de Riga, a la regió de Zemgalle.
Els zemgalians, així com els selonians i els curonians, a partir del segle xiii va començar a perdre la seva identitat com a pobles diferenciats i van ser assimilats pels letons i pels lituans. De la seva llengua no en van deixar testimonis escrits. Amb tot es considera que seria una llengua de transició entre el lituà i el letó.

## Enllaços externs

* linguistlist Arxivat 2009-12-25 a Wayback Machine.
# Torre Milà (el Montmell)

La Torre Milà és una obra del Montmell (Baix Penedès) declarada Bé Cultural d'Interès Nacional.

## Descripció

Restes d'una torre rodona medieval situada prop de la carretera d'Aiguaviva a Vila-rodona. Ha donat nom al serral on es troba. La torre té un diàmetre de menys de 3 metres i una alçada de 7 metres. L'espai inferior està tancat per una falsa volta. Originàriament devia tenir un pis superior on s'obria la porta d'accés. A l'interior hi ha vestigis d'opus spicatum.

## Referències

* ↑ «Torre Milà». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 6 febrer 2019].

## Enllaços externs

* «Torre Milà». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Quint Aureli Símmac (cònsol 446)

Quint Aureli Simmac (en llatí Quintus Aurelius Symmachus) va ser un magistrat romà del segle v. Era probablement fill de Quint Fabià Memmi Simmac (Quintus Fabianus Memmius Symmachus), i net de l'orador Quint Aureli Simmac.
Va ser nomenat cònsol juntament amb Aeci l'any 446. Va deixar un fill de nom Quint Aureli Memmi Simmac (Quintus Aurelius Memmius Symmachus), que va ser cònsol l'any 485 i va escriure una Historia Romana en set volums durant el regnat de l'ostrogot Teodoric el Gran, ara perduda llevat d'un fragment.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0003.001/969?page=root;rgn=pages;size=100;view=image;q1=SymmachusSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Volum III.++Boston:+Little,+Brown+&+Comp.,+1867,+p. 961. ]
* ↑ Ensslin, Wilhelm. Theoderich der Große (en alemany). 2a edició, 1959, p. 237.
# Estany de Canalbona

«Estany de Canalbona» té aquests significats:
* Estanyol Occidental de Canalbona, estany entre el pic Rodó de Canalbona i el pic de Canalbona (Alins, Pallars Jussà)
* Estanh de Canalbòna, estany a la capçalera de la Comba de Riufred (Arieja, França)
* Estanyol de Canalbona, estany aigües amunt de l'estany d'Areste (Alins, Pallars Jussà)
# Atef-Pehu

«Atef-Pehu» té aquests significats:
Nom de dos nomós de l'Antic Egipte, a l'Alt Egipte:
* Nomós XIV
* Nomós XXI
# Arniense

La tribu Arniense (en llatí Arniensis) va ser una de les 35 tribus romanes amb dret de vot a l'Assemblea Tribal Romana. Tenia el seu origen probablement en el riu Arno (Arnus). Segons Titus Livi, hauria estat fundada l'any 367 aC.

## Referències

* ↑ Seva i Llinares, Antoni. Diccionari Llatí-Català. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1993, p. 147. ISBN 8477396310.
* ↑ Titus Livi, Ab urbe condita, VI, 5, 8.
# Sant Mateu de Vallirana

Sant Mateu és una església parroquial al municipi de Vallirana (Baix Llobregat) protegida com a bé cultural d'interès local. L'Església de Sant Mateu, s'aixeca al lloc que a principi de segle xx s'anomenava el raval del carrer de l'Església. Fou edificada al tombant dels segles XVIII-XIX i inaugurada el 30 de desembre de 1804. A la primeria, el cementiri era al costat de l'església, però degut a una epidèmia que hi hagué el 1854 fou traslladat fora de la població.
Edifici entre mitgeres, de planta rectangular i coberta de teula àrab. La part baixa de la façana està estucada simulant aparell. Les obertures són d'arc carpanell, porta d'accés amb pilastres embegudes, capitells i frontó circular. La part alta, forma un sol cos coronat per motllures ondulants i ull de bou central envoltat d'esgrafiats: figures bíbliques, àngels, flors, filigrana, garlandes i emmarcat a manera d'un enorme quadre.

## Notes

* 1 2 «Església parroquial de Sant Mateu». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 2 setembre 2015].
# Zemfira

Zemfira Talgàtovna Ramazànova (en rus Земфира Талгатовна Рамазанова, en tàtar: Zemfira Tälğät qızı Ramazanova/Земфира Тәлгать кызы Рамазанова) (26 d'agost de 1976, Ufà, Baixkíria, Rússia) és una vocalista i líder del grup de rock rus "Zemfira", format el 1998, molt popular no només a Rússia, sinó també a les repúbliques exsoviètiques.

## Àlbums

* 1998 Земфира (Zemfira)
* 2000 Прости Меня Моя Любовь (Pordona'm, amor meu)
* 2002 14 Недель Тишины (14 setmanes de silenci)
* 2005 Вендетта (Vendetta)
* 2006 Земфира.Live (Zemfira.Live)
* 2007 Спасибо (Gràcies)
* 2010 Земфира.Live 2 (Zemfira.Live 2)
* 2013 Жить в твоей голове (Viu al teu cap)
* 2021 Бордерлайн (Borderline)
# Torre Mediapro

La Torre Mediapro és un edifici de Barcelona que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici de l'any 2008 situat a l'avinguda Diagonal amb cantonada al carrer de la Llacuna i el carrer Roc Boronat. A la mateixa illa trobem el Campus de Comunicació - Poblenou de la Universitat Pompeu Fabra i al costat, l'edifici seu de RBA. La construcció d'aquest edifici s'emmarca dins el projecte de remodelació del barri conegut com a Districte 22@ on aquest edifici ocupa un espai important en la voluntat d'impulsar l'emergència del sector de les telecomunicacions a Barcelona.
El projecte de l'edifici és obra del despatx d'arquitectes conegut com a OAB Oficina d'Arquitectura de Barcelona en el qual en aquest projecte hi treballaren Carlos Ferrater, Xavier Martí Galí i Patrick Genard.
La façana principal segueix el traçat de l'Avinguda Diagonal, les quatre primeres plantes del qual s'obren per donar lloc a un passatge cobert d'accés públic als vianants que permet creuar des de la Diagonal fins al carrer Bolívia creuant també l'edifici d'oficines de RBA. La planta de l'edifici fa un gir per aconseguir aquesta façana a la Diagonal, la profunditat de la planta i obrir les visuals de l'edifici amb l'entorn del voltant. A la vegada, el nivell inferior també es desvia de la vora de la finca per generar un nou pla diferent, marcar l'eix horitzontal i també permetre l'obertura dels edificis del voltant. Els pisos superiors busquen en diagonal l'aresta superior de la torre, formant d'aquesta manera un conjunt gairebé escultòric a partir d'aquest volum. La superposició de les diferents plantes i voladissos permeten disposar també d'un espai de terrassa i mirador.
L'edifici es caracteritza pels pilars d'acer que estructuren l'edifici, marcadament perimetral, i caracteritza formalment l'edifici unificant la façana exterior a través d'aquests elements sostenidors pintats de color bronze, similar a la gran biga Vierendeel. Així mateix, organitza les finestres de forma única i permet la facilitat d'usos de l'interior. El cos horitzontal s'utilitza per a la docència audiovisual i espais per a la producció, mentre que els pisos de la torre són espais d'oficina.

## Referències

* 1 2 3 4 «Torre Mediapro». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 19 desembre 2017].
# Mikko Kozarowitzky

Mikko Kozarowitzky és un pilot automobilístic nascut el 17 de maig de 1948 a Finlàndia que va participar en la Fórmula 1 conduint un cotxe de l'escuderia RAM a la temporada 1977.
Va participar en dos Grans Premis, el Gran Premi de Suècia de 1977 i el Gran Premi de la Gran Bretanya de 1977, no aconseguint classificar-se a cap els dos.

## Resultats a la F1

| Any | Equip | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | Equip | WDC | Punts |
| 1977 | RAM Racing | ARG | BRA | RSA | USAO. | ESP | MON | BEL | SUE DNQ | FRA | GBR DNQ | ALE | AUT | HOL | ITA | USA | CAN | JPN | RAM Racing | - | 0 |
# Euskadi Basque Country-Murias

L'equip Euskadi Basque Country-Murias és un equip ciclista professional basc, amb categoria continental fins al 2017. A partir de 2018 és de categoria continental professional.
Creat el 2015 amb el nom de Murias Taldea, té la seu a Derio. El 2016 va canviar el nom amb un acord amb el Govern basc.

## Principals resultats

* Volta a Noruega: 2018 (Eduard Prades)
* Volta a Turquia: 2018 (Eduard Prades)

### A les grans voltes

* Tour de França
** 0 participacions
* Volta a Espanya
** 1 participació: (2018)
* Giro d'Itàlia
** 0 participacions

## Composició de l'equip

2016 :
2017 :
2018 :

## Classificacions UCI

Des del 2015, l'equip participa en els Circuits continentals de ciclisme, principalment en proves de l'UCI Europa Tour.
UCI Àsia Tour
| Temporada | Classificació per equips | Millor ciclista en la classificació individual |
| 2018 | 82è | Jon Aberasturi (230è) |
UCI Europa Tour
| Temporada | Classificació per equips | Millor ciclista en la classificació individual |
| 2015 | 84è | Jon Ander Insausti (268è) |
| 2016 | 40è | Garikoitz Bravo (137è) |
| 2017 | 54è | Garikoitz Bravo (230è) |
| 2018 | 13è | Eduard Prades (15è) |

## Referències

* ↑ «El Murias Taldea lleva el ciclismo vasco a la categoría Continental». elpais.com, 13-10-2014 [Consulta: 13 febrer 2016].
* ↑ «Euskadi Basque Country-Murias Taldea, nueva denominación». rfec.com, 09-11-2015 [Consulta: 13 febrer 2016]. Arxivat 16 de febrer 2016 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2016-02-16. [Consulta: 13 febrer 2016].
* ↑ «Classificacions UCI». Arxivat de l'original el 2011-08-19. [Consulta: 13 febrer 2016].

## Enllaços externs

* Pàgina oficial
* Plantilles i resultats a firstcycling.com
* Plantilles i resultats a cyclebase.nl
# Assentament comptable

Un assentament comptable és l'anotació o registre que es fa en cadascun dels llibres de comptabilitat, amb la finalitat de registrar un fet econòmic que provoca una modificació en el patrimoni de l'empresa i, per tant, un moviment en els comptes d'una societat o persona física.
Un assentament comptable ha de tenir una sèrie de dades mínimes: data, quantitat que s'ha mogut, comptes als que ha afectat i concepte de l'assentament. A l'assentament s'hauran de recollir les partides patrimonials que han resultat afectades pel fet comptable, amb el signe corresponent, càrrec al compte del deure i contrapartida d'abonament al compte de l'haver, quantia de les modificacions, da data i breu explicació del fet.
Els assentaments són la manera d'explicar el que ha passat, la forma d'expressió de la tècnica comptable.

## Referències

* ↑ Calafell, Josep Vallverdú. La instrumentació comptable. Editorial UOC, 1998. ISBN 978-84-8318-291-8.
* 1 2 Orensanz, María Ángeles Goxens. Comptabilitat empresarial apta per a tots els públics. Edicions Universitat Barcelona, 2005-03-09. ISBN 978-84-475-2884-4.

## Enllaços externs

* Les operacions inicials del cicle comptable. Institut Obert de Catalunya
# Sant Mateu de Vall-llobrega

* Per a altres significats, vegeu «Sant Mateu Nou de Vall-llobrega».
Sant Mateu Vell de Vall-llobrega és una església de Vall-llobrega (Baix Empordà) protegida com a bé cultural d'interès local. Situada a la capçalera de la vall de la riera de Vall-llobrega, a les Gavarres, l'església romànica de Sant Mateu va ser restaurada el 2018. El temple, que probablement va ser bastit durant el segle xi, apareix esmentat des del 1280, i a partir del segle xiv figura com a parroquial. L'edifici, situat en un pendent pronunciat i sobre un terreny d'argiles molt plàstic, patí nombrosos problemes d'estabilitat i risc de ruïna, fins que el 1669 aprovaren el trasllat i la construcció de la nova església al Raval de baix. El temple original fou abandonat.
La restauració de Sant Mateu començà el 2011 i es completà el 2018. Al moment de començar les obres, l'església estava en ruïnes, sense coberta. La intervenció va consistir a sanejar els murs i a aixecar un sostre de teula àrab, que se sosté amb cavalls de fusta. L'edifici és d'una sola nau amb absis semicircular. La porta d'entrada té un doble arc de mig punt.

## Referències

* 1 2 «Sant Mateu Vell de Vall-llobrega». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 agost 2014].
* ↑ «Restauració de l'església vella de Sant Mateu de Vall-llobrega». Diputació de Girona.