OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Riu Hudson

El riu Hudson és un riu de 507 km de llargada que discorre de nord a sud a través de l'est de l'estat de Nova York, als Estats Units d'Amèrica. El riu té el seu inici al llac Henderson, a Newcomb, a les muntanyes Adirondack. De camí cap a la desembocadura el riu passa per la capital de l'estat, Albany i durant un tram fa de frontera amb l'estat de Nova Jersey, abans de desembocar a Upper New York Bay.
El riu pren el seu nom en honor de Henry Hudson, un explorador anglès que el va explorar l'any 1609 navegant per la Companyia Holandesa de les Índies Orientals. Anteriorment el riu havia estat visitat per Giovanni da Verrazzano, navegant pel rei Francesc I de França el 1524, sent el primer europeu a entrar a la badia, però considerà que el riu era un estuari. Els holandesos van nomenar el riu "Riu del Nord", en contraposició al riu Delaware, anomenat "Riu del Sud", que van formar l'eix de la colònia holandesa dels Nous Països Baixos. Els assentaments de la colònia es van agrupar al voltant del riu Hudson, i la seva importància estratègica com a porta d'entrada a l'interior d'Amèrica va dur en anys posteriors a una forta competència entre anglesos i holandesos pel control del riu i la colònia.
El riu fou anomenat Muh-he-kun-ne-tuk, el Gran Mohegan, pels iroquesos, i fou conegut com a Muhheakantuck ("riu que flueix per dos camins") pels lenapes, tribu que habitaven les dues ribes de la part baixa del riu, a l'actual Nova Jersey i l'illa de Manhattan.
El primer nom donat pels holandesos al Hudson fou "Riu de la Muntanya". Posteriorment fou anomenat "Riu del Nord". El riu fou inclòs en un mapa de 1529 d'Esteban Gómez i Diego Gutiérrez. En aquest mapa era anomenat riu de San Antonio, en el context de la missió espanyola d'Ajacán, al segle xvi.

## Referències

* ↑ «U.S. Geological Survey Geographic Names Information System: Henderson Lake». U.S. Geological Survey. [Consulta: 8 abril 2013].
* ↑ Hoffman, Charles Fenno. Wild scenes in the forest and prairie (Chapter II: Ko nea rau neh neh or The Flying Head), 1839, p. 31.
* ↑ Abbatt, William. The Magazine of History with Notes and Queries (INDIAN LEGENDS VIII: THE FLYING HEAD A LEGEND OF SACONDAGA LAKE), 1906, p. 282.
* ↑ Coppée, Henry (edited by). The Classic and the Beautiful from the Literature of Three Thousand Years (THE FLYING HEAD A LEGEND OF SACONDAGA LAKE). Original from the New York Public Library: Carson & Simpson, 1900, p. 220.
* ↑ Maryland State Archives - 2013
# Arisco

Arisco (o Arisco Moto) fou una marca catalana de motocicletes de velocitat fabricades per Miquel Tapias (escrit de vegades Tàpies) entre 1977 i 1980 a Terrassa, Vallès Occidental. Les Arisco duien motors bicilíndrics de 250 cc amb refrigeració líquida o per aire, admissió per vàlvules rotatives, dos cigonyals independents i cilindres superposats.
Els primers motors Arisco provenien dels que la marca egarenca MTK (Miguel Tapias Karts) produïa per a karts de competició.

## Referències

* 1 2 Orengo, Joan Carles; Herreros, Francisco. «Arisco». A: Soler, Cristina (coord.). La moto catalana. 1905-2010, Història d'una indústria capdavantera (Guia de l'exposició del Museu de la Moto de Barcelona). Bassella: Fundació Museu de la Moto Mario Soler, agost 2011, p. 59. D.L. B 29846-2011.
* 1 2 Herreros, Francisco; Aznar, José Luis. «Relación de las principales marcas». A: Historia del motociclismo en España (en castellà). Barcelona: RACC, 1998, p. 306. ISBN 84-920886-5-6.
* ↑ «Una moto terrassenca, la Arisco de Miquel Tapies». recordsdeterrassa. [Consulta: 24 març 2016].

## Enllaços externs

* Imatges de l'Arisco al blog zelastchancegaragedu78 (anglès)
# XChat

L'XChat és un dels clients IRC més populars de la família de sistemes Unix. També està disponible per Microsoft Windows i Mac OS X (a través del projecte XChat Aqua, que es manté sincronitzat amb la branca principal de desenvolupament i que és molt més popular que la versió oficial mantinguda pel projecte Fink). Pots escollir entre una interfície de pestanyes o d'arbre; a més suporta la connexió a diversos servidors simultanis i és molt configurable. Hi ha tant la versió per la línia d'ordres com la versió gràfica, encara que l'ús de la versió gràfica supera al de la versió de la línia d'ordres. Està sota la Llicència Pública General de GNU i usa el grup d'eines GTK+ per crear la interfície gràfica.

## Connectors

L'XChat permet la creació de connectors o plugins en força llenguatges de programació: Perl, Python, Tcl i Ruby, els quals estan disponibles com a plugins externs i contenen una interfície modular binaria, normalment pel llenguatge C.
Els plugins són capaços d'intervenir en un nombre elevat de tipus d'esdeveniments:
* Esdeveniments del servidor com el NOTICE o codis numèrics definits al RFC 1459 com ara el 376 pel final del motd.
* Esdeveniments d'ordres com el mycmd que permeten afegir noves ordres (executeu-ho al diàleg d'entrada amb /command arg1, arg2, ...) o reemplaçant ordres internes com ara el say, l'ordre que s'executa implícitament quan l'usuari envia un missatge
* Esdeveniments d'impressió llistats al diàleg "Esdeveniments de text".
* Esdeveniments de fora de temps per ser cridats cada n mil·lisegons
* Sockets o descriptor de fitxer
En el cas dels plugins d'esdeveniments de servidor, ordre, o impressió es pot especificar si es vol o no que substitueixin una funcionalitat existent.

## Controvèrsia amb el programari de prova

Al 23 d'agost de 2004 el binari oficial per a Windows de l'XChat va esdevenir programari de prova o "shareware" i va passar a ser de pagament després dels 30 dies de prova. Hi ha hagut molta discussió sobre la legalitat d'aquest moviment. Com que l'XChat no requereix l'assignació del copyright, el mantenidor d'aquest no té el copyright de la totalitat del codi font. Ell s'ha ofert a reescriure i eliminar el codi dels pedaços proveïts pels desenvolupadors que ho demanin, n'hi ha que pensen que ell encara està violant la llicència GPL, especialment ja que el codi de la versió de prova no es revela. Hi ha binaris no-oficials per Windows de l'XChat Arxivat 2006-12-05 a Wayback Machine. (gratuïts) fets per contribuïdors, que els mantenen a l'última versió o compilen sovint del CVS.
# Colatxoa

Colatxoa (aragonès: Calachoa) és una caseria del municipi de Monesma i Queixigar, damunt la serra de Llera, al límit amb el terme de Cornudella de Valira.

## Referències

* ↑ «Monesma i Queixigar (Ribagorça)». DadesCat, 03-06-2023. [Consulta: 26 febrer 2024].
* ↑ «Núcleos rurales». Ayuntamiento de Monesma y Cajigar. [Consulta: 26 febrer 2024].
* ↑ «Toponimia de ICEARAGON: Infraestructura de Conocimiento Espacial de Aragon» (en castellà). [Consulta: 26 febrer 2024].
# Cursa aèria de Londres a Manchester de 1910

La cursa aèria de Londres a Manchester de 1910 va tenir lloc entre dos aviadors, cadascun dels quals tractava de guanyar una cursa aèria d'aeronaus impulsades més pesades que l'aire entre Londres i Manchester. Va ser proposada abans pel diari Daily Mail el 1906. El premi de 10.000 £ va ser guanyat pel francès Louis Paulhan l'abril de 1910.
El primer a intentar-ho va ser Claude Grahame-White, un anglès de Hampshire. Va envolar-se de Londres el 23 d'abril de 1910, i va fer la seva primera parada planificada a Rugby. Posteriorment el seu biplà va patir problemes al motor i va haver d'aterrar de nou a prop de Lichfield. Els forts vents van fer impossible que Grahame-White continués el seu viatge, i el seu avió va sofrir danys majors a terra quan va ser empentat pel vent.
Mentre l'avió de Grahame-White estava sent reparat a Londres, la nit del 27 d'abril, Paulhan va prendre el vol rumb a Lichfield. Unes hores més tard Grahame-White va assabentar-se de la partida de Paulhan, i immediatament va sortir en la seva persecució. L'endemà al matí, després d'un enlairament nocturn sense precedents, quasi va arribar a Paulhan, però el seu avió tenia sobrepès i es va veure obligat a reconèixer la derrota. Paulhan va arribar primer a Manchester el 28 d'abril i va guanyar el desafiament. Tots dos aviadors van celebrar la victòria en un dinar especial que va tenir lloc a l'Hotel Savoy de Londres.
Aquest esdeveniment va significar la primera cursa de llarga distància en avió d'Anglaterra, el primer enlairament d'una màquina més pesada que l'aire de nit, i el primer vol a motor a Manchester des de fora de la ciutat. Paulhan va repetir el viatge a l'abril de 1950, el quarantè aniversari del vol original, aquesta vegada com a passatger a bord d'un avió de combat britànic.

## Referències

* ↑ Claxton, 2007.
* ↑ «The New Daily Mail Prizes» (PDF) (en anglès). Flight, 05-04-1913, pàg. 393 [Consulta: 9 agost 2014].

## Bibliografia

* Brady, Tim. The American Aviation Experience: A History (en anglès). Carbondale, Illinois, EUA: Southern Illinois University Press, 2000. Open Library OL7977009M. Goodreads 1669353. Library Thing 13831454. ISBN 0809323710 [Consulta: 9 agost 2014].
* Claxton, William J. The Mastery of the Air (en anglès). Middlesex, Regne Unit: Echo Library, 1 de juliol de 2007. Open Library OL11682491M. ISBN 1406846260. LCCN 99088092 [Consulta: 9 agost 2014].
* Pauley, Kenneth E.; Dominguez Rancho Adobe Museum. The 1910 Los Angeles International Air meet (en anglès). Charleston SC: Arcadia Publishing, 2009. Open Library OL24803473M. ISBN 0738571903. LCCN 2009930172 [Consulta: 9 agost 2014].
* Scholefield, R.A. (en anglès) Manchester's Early Airfields, an extended article in Moving Manchester. Lancashire & Cheshire Antiquarian Society [Stockport, Regne Unit], 2004. ISSN: 0950-4699 [Consulta: 24 juny 2014].

## Enllaços externs

* Images of Grahame-White and Paulhan while in Staffordshire
# Culètre

Culètre és un municipi francès, situat al departament de la Costa d'Or i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2007 tenia 71 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Culètre era de 71 persones. Hi havia 32 famílies, de les quals 12 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 8 dones vivint soles), 8 parelles sense fills i 12 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 44 habitatges, 31 eren l'habitatge principal de la família, 5 eren segones residències i 9 estaven desocupats. Tots els 44 habitatges eren cases. Dels 31 habitatges principals, 29 estaven ocupats pels seus propietaris, 1 estava llogat i ocupat pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 1 tenia dues cambres, 7 en tenien tres, 10 en tenien quatre i 14 en tenien cinc o més. 16 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 13 habitatges hi havia un automòbil i a 14 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Culètre el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 4 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 4 | 75 a 79 | 0 |
| 4 | 70 a 74 | 4 |
| 4 | 65 a 69 | 0 |
| 4 | 60 a 64 | 4 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 4 | 45 a 49 | 0 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 4 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 37 persones, 29 eren actives i 8 eren inactives. De les 29 persones actives 28 estaven ocupades (14 homes i 14 dones) i 2 estaven aturades (2 dones i 2 dones). De les 8 persones inactives 6 estaven jubilades, 1 estava estudiant i 1 estava classificada com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'únic establiment que hi havia el 2007 era d'una empresa de construcció.
L'any 2000 a Culètre hi havia 10 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 183 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Culètre a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Culètre a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Kinn

Kinn és un municipi situat al antic comtat de Vestland, Noruega.

## Enllaços externs

* Kinn - Lloc web oficial
# Riu Hugli

El riu Hugli, (conegut també com a Hoogly, Hooghly o Bhagirathi-Hoogli) és un riu de l'Índia a Bengala Occidental, distributari del Ganges. Se separa del Ganges com un canal al districte de Murshidabad a la presa de Farakka. A la vora del riu es troba la ciutat d'Hugli o Hoogly, modernament Hugli-Chinsura; no se sap si el riu va donar nom a la ciutat o a l'inrevés. La profunditat oscil·la entre 61 i 116 metres. Després de seguir uns quilòmetres com a canal arriba en paral·lel al Ganges fins Jahangirpur on recupera la condició de riu i corre cap al sud passant per Jiaganj Azimganj, Murshidabad i Baharampur. Forma el límit entre el districte de Bardhaman i el districte de Nadia, i segueix després al sud cap a Katwa, Navadwip i Kalna on forma el límit entre el districte de Nadia i el districte d'Hooghly, i després més el sud entre aquest darrer i el districte de North 24 Parganas. Passa Halisahar, Hugli-Chuchura, Rishra, i Kamarhati i abans d'entrar a les ciutats bessones de Calcuta (Kolkata) i Howrah gira al sud-oest i a Narpur entra a un vell canal del Ganges i segueix al sud fins a desaiguar a la badia de Bengala. Fou escollit pels portuguesos per fundar una colònia a la seva riba el 1637. Els britànics es van establir a Calcuta precisament per l'existència del riu.
Rep com a afluents els rius Damodar, Rupnarayan, Bansloi, Pagla, Chora Dekra, Ajay i Khari.

## Vegeu també

* Kana-Damodar.
* Canal de Midnapore.
* Garden Reach.
* Ramgamati.

## Bibliografia

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India. Londres: Trübner & co., 1885.
* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. , Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India. Oxford: Clarendon Press, 1908.

## Enllaços externs

* Riu Hugli a NASA Earth Observatory. Arxivat 2006-09-28 a Wayback Machine.
# Atef Bseiso

Atef Bseiso (en àrab: عاطف بسيسو) (Gaza, 23 d'agost de 1948 – París, 8 de juny de 1992) fou un polític palestí, que exercí d'agent d'enllaç de l'Organització per a l'Alliberament de Palestina (OAP) amb agències d'intel·ligència estrangera. Fou assassinat a París l'any 1992 sense cap raó en concret. Una de les hipòtesis planteja que fou víctima de l'Operació Ira de Déu degut al seu paper actiu a la massacre de Múnic de 1972. Altres plantegen que fou una operació israeliana apuntant a desestabilitzar les relacions de l'OAP amb les agències d'intel·ligència occidental. L'OAP negà que Bseiso tingués qualsevol connexió amb l'operació de Múnic.
En els seus temps, la seva mort fou percebuda com un perjudici dels intents de l'OAP per a enfortir el seu crèdit per a compartir informació d'intel·ligència amb països occidentals en les operacions armades hostils als interessos occidentals. Diversos assassinats d'oficials d'intel·ligència de l'OAP foren interpretats com a desig de l'organització per a descoratjar els seus membres de desenvolupar col·laboracions amb agències d'intel·ligència occidental.

## Notes

* ↑ "El Mossad s'assabentà que era un dels principals enllaços entre l'OAP i les agències d'intel·ligència occidental, incloent les d'Alemanya, França, i Estats Units, i els principals agents d'intel·ligència israelians cregueren que aquests lligams eren un pas més de les concessions occidentals a la plena legitimitat diplomàtica internacional d'Arafat i l'OAP, i l'aïllament d'Israel... Les seves protestes als Estats occidentals no foren escoltades, així que Israel decidí transmetre el seu descontentament d'una manera més directa.".

## Referències

* ↑ «Model Role Details - Atef Bseiso» (en anglès). All4Palestine.org. [Consulta: 23 agost 2019].
* ↑ Tempest, 1992.
* ↑ Klein, 2007, p. 6–7.
* ↑ Hugeux, 2015.
* ↑ Bergman, 2018.
* ↑ Ibrahim, 1992.
* ↑ Reeve, 2000, p. 284,n.52.
* ↑ Bergman, 2018, p. 335.

## Bibliografia

* Baer, Robert. The Perfect Kill: 21 Laws for Assassins. Hachette UK, 2014. ISBN 978-0-297-86817-0.
* Bergman, Ronen. Rise and Kill First: The Secret History of Israel's Targeted Assassinations. Hachette UK, 2018. ISBN 978-1-473-69472-9.
* Hugeux, Vincent «Fin de l'enquête sur l'assassinat d'un cadre de l'OLP à Paris» (en anglès). L'Express, 2015.
* Ibrahim, Youssef M. «Intriguing Theories; a Murder in Paris Thins P.L.O. Leadership» (en anglès). The New York Times, 1992.
* Klein, Aaron J. Striking Back: The 1972 Munich Olympics Massacre and Israel's Deadly Response. Random House, 2007. ISBN 978-1-588-36586-6.
* Reeve, Simon. One Day in September: The Full Story of the 1972 Munich Olympics Massacre and the Israeli Revenge Operation "Wrath of Gor". Arcade Publishing, 2000. ISBN 978-1-559-70547-9.
* Tempest, Rone «PLO Official Assassinated on Paris Street» (en anglès). Los Angeles Times, 1992.
# Zimina

El Zimina (en rus Вулкан Зимина) és un estratovolcà de 3.080 msnm que està situat al centre de la península de Kamtxatka, Rússia. La seva prominència és de 1.570 metres. El Zimina té dos cims, l'Ovalnaïa Zimina i l'Ostraïa Zimina. No s'han produït erupcions en temps històrics documentades.

## Referències

* ↑ «Gora Oval'naya Zimina - Peakbagger.com». [Consulta: 18 novembre 2020].
* ↑ «PEAKLIST.ORG - Kamchatka and Russian Pacific Ultras». [Consulta: 18 novembre 2020].
* ↑ «Global Volcanism Program | Zimina» (en anglès). [Consulta: 18 novembre 2020].
# Casa Mauri (Tremp)

La Casa Mauri és una obra de Tremp (Pallars Jussà) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edifici que ocupa una parcel·la força extensa i de forma molt irregular, i que presenta el seu frontis principal al carrer Major. La renovació recent d'aquesta façana fa que no presenti cap element arquitectònic que destaqui per la seva vàlua patrimonial o per la seva antiguitat. Es conserven les obertures i els paraments de pedra originals, incloses les arcades de mig punt i de grans dimensions situades a la planta baixa, i construïdes amb llosetes del país disposades a mode de dovelles.

## Referències

* ↑ «Casa Mauri». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 12 març 2019].
# Klénino

Klénino (en rus: Кленино) és un poble de l'óblast de Nóvgorod, a Rússia, segons el cens del 2011 tenia 28 habitants.

## Referències

* ↑ «Barashikha». GeoNames.
* ↑ Приказ Министерства природных ресурсов Российской Федерации от 28 марта 2007 г. № 68 «Об утверждении Перечня лесорастительных зон и лесных районов Российской Федерации»
* ↑ «Схема территориального планирования Маловишерского муниципального района». Федеральная государственная информационная система территориального планирования (ФГИС ТП).
* ↑ Koriakov, I. B.. «База данных «Этно-языковой состав населённых пунктов России»». Arxivat de l'original el 2016-03-14.
# Anatoli Kaixtan

Anatoli Kaixtan (en ucraïnès Анатолий Каштан; 25 d'abril de 1987) va ser un ciclista ucraïnès.

## Palmarès

* 2007
** 1r al Mainfranken-Tour i vencedor d'una etapa
* 2008
** 1r al Gran Premi Polverini
* 2009
** 1r al Gran Premi Polverini
* 2010
** 1r a la Milà-Tortona
** 1r al Gran Premi San Basso
* 2011
** 1r al Trofeu Di Pietro Immobiliare

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Atef-Khent

«Atef-Khent» té aquests significats:
Nom de dos nomós de l'Antic Egipte a l'Alt Egipte:
* Nomós XIII
* Nomós XX
# Zuloaga

Zuloaga és el nom dels següents personatges:
* Fernando Omar Zuloaga (1951), botànic argentí conegut per l'abreviatura botànica Zuloaga
* Daniel Zuloaga Boneta (1852 - 1921), ceramista i pintor espanyol
* Félix María Zuloaga Trillo (1803-1898), president interí de Mèxic el 1858
* Gabriel de Zuloaga y Moyúa (1861-), conde de la Torre Alta (1744), capità general, i governador provincial de Venezuela entre 1737 i 1747
* Ignacio Zuloaga Zabaleta (1870 - 1945), pintor basc
# Colau

Colau és el nom dels següents personatges:
* Colau o Hèctor Coll Sebastià, jugador de pilota valenciana que en l'escala i corda ocupa la posició de rest
* Colau II (La Pobla de Vallbona 1989), jugador de pilota valenciana
* Ada Colau i Ballano
Viccionari
# Casa Matussera

La Casa Matussera és una obra modernista de Valls (Alt Camp) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edifici entre mitgeres situat al carrer de la Font, en el punt on aquest comença a ascendir després d'arrencar del carrer Major. Es tracta d'un edifici de tres altures, planta baixa i dos pisos. Caracteritzat per la simetria dels vans, destaca el treball dels elements decoratius de caràcter modernista. Els guardapols, amb el perfil superior motllurat, presenten decoracions incises de formes florals i sinuoses, les quals també es poden trobar de forma seriada en les baranes metàl·liques de les finestres balconeres del primer pis. L'edifici es corona amb una barana de fàbrica calada que tanca el perímetre del terrat.

## Història

L'edifici va ser construït l'any 1909, d'acord amb la inscripció que figura a la porta d'accés. Segueix els criteris ornamentals del vocabulari de l'estil modernista, si bé en el seu vessant més popular. Al llarg del temps ha experimentat algunes modificacions que han afectat l'estructura de la façana.

## Referències

* 1 2 «Casa Matussera». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 13 novembre 2017].
# L'Arumí de Palau

L'Arumí de Palau és una masia barroca de Granollers de la Plana, al municipi de Gurb (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Masia de planta rectangular, coberta a doble vessant. A la part frontal hi ha tres pisos de porxos que la caracteritzen i defineixen com una de les cases senyorials de Granollers de la Plana.
Està envoltada d'arbres i jardins. El seu emplaçament la relaciona amb l'ermita de Santa Maria de Palau, situada a uns 500 m.
Entre la masoveria, annexionada a la masia, i l'ermita, fora els límits del jardí, hi ha el paller, actualment inutilitzat, que combina la utilització d'elements constructius de pedra i de fusta, a la base i a la part superior respectivament.

## Història

La seva tipologia i la seva situació fan pensar en una de les construccions del segle xviii de caràcter senyorial que va deixant a part la seva dedicació als treballs agrícoles per esdevenir segona residència.

## Referències

* 1 2 3 4 «L'Arumí de Palau». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 agost 2017].