OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Massimo Banzi

Massimo Banzi és cofundador del projecte Arduino i creador de Tinker.it i especialista en tecnologies de codi obert.
Ha treballat per clients com Prada, Artemide, Persol, Whirlpool, V&A Museum i Adidas. Durant quatre anys, també ha estat professor associat al Interaction Design Institue Ivrea.
Ha impartit tallers i ha portat a terme ponències en institucions com Architectural Association – London, Hochschule für Gestaltung und Kunst Basel, Hochschule für Gestaltung Schwäbisch Gmünd, FH Potsdam, Domus Academy, Medialab Madrid, Escola Superior de Disseny Barcelona, ARS Electronica Linz, Mediamatic Amsterdam, Doors of Perception Amsterdam, etc.
Abans d'incorporar-se a IDII va ser CTO de la incubadora Seat Ventures. Durant molts anys, ha treballat com a software architect, a Milà i Londres, en projectes per clients com Italia Online, Sapient, Labour Party, BT, MCIWorldCom, SmithKlineBeecham, Storagetek, BSkyB i boo.com.

## Referències

* ↑ «Open Source Software and Electronics». Arxivat de l'original el 2012-05-15. [Consulta: 14 abril 2012].

## Enllaços externs

* Web oficial
# Passamaneria

La passamaneria és el conjunt d'objectes de decoració confeccionats a base de cordons, borles o galons. És tota tela menor de 15 cm d'ample, com cordes, cordons, elàstics, galons, llistons, serrells, soutache o cintes. Es poden utilitzar una gamma àmplia de materials per a la seva fabricació.
La passamaneria s'utilitza com a ornament en fundes i cortines o com a rivet de tapisseries, cobrellits i altres objectes. En l'actualitat, també s'empra en marroquinería, indumentària, decoració d'accessoris i també bijuteria.
A Mallorca, els passamaners conformaven un col·legi professional juntament amb els guanters, els mercers i els marxandos, encara que les discussions internes eren habituals, com també les escissions i reintegracions dins el col·legi. No se sap quan es va constituir, però el segle xvi ja estava perfectament organitzat i segurament era anterior. El seu patró era sant Antoni, que veneraren primer a l'església de Santa Eulàlia, més tard a l'església de Sant Antoni de Viana i finalment a l'església de la Mercè. La sala del col·legi era a la plaça de Can Tagamanent.

## Referències

* ↑ Quetglas Gayà, B. Los gremios de Mallorca. Imprenta Politécnica, 1980, p. 164-171.
# Rhynchocyclus

Rhynchocyclus és un gènere d'ocells de la família dels tirànids (Tyrannidae ).

## Taxonomia

Segons la Classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 2.5, 2010) aquest gènere està format per 4 espècies:
* Rhynchocyclus brevirostris - tirà becplaner d'ulleres.
* Rhynchocyclus olivaceus - tirà becplaner olivaci.
* Rhynchocyclus pacificus - tirà becplaner del Pacífic.
* Rhynchocyclus fulvipectus - tirà becplaner pit-rogenc.
# Alabaster

Alabaster és una població dels Estats Units a l'estat d'Alabama. Segons el cens del 2007 tenia 28.694 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Alabaster tenia 22.619 habitants, 8.164 habitatges, i 6.482 famílies. La densitat de població era de 426,6 habitants/km².
Dels 8.164 habitatges en un 41,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 68% hi vivien parelles casades, en un 8,9% dones solteres, i en un 20,6% no eren unitats familiars. En el 17,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 3,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,73 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,09.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,7% tenia menys de 18 anys, un 6,5% entre 18 i 24, un 37,7% entre 25 i 44, un 20,3% de 45 a 60 i un 7,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 33 anys. Per cada 100 dones hi havia 94,7 homes. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 90,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 58.379 $ i la renda mediana per família de 63.685 $. Els homes tenien una renda mediana de 41.690 $ mentre que les dones 31.901 $. La renda per capita de la població era de 22.466 $. Aproximadament el 4,8% de les famílies i el 5,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Annual Estimates of the Population for Incorporated Places in Alabama». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
# Gegants de Centelles

Els gegants de Centelles són dues parelles de gegants del poble de Centelles, on la tradició gegantera es remunta a la dècada de 1920. El poble té dues parelles de gegants i també compta amb gegantons i capgrossos.

## En Perot i la Coloma o gegants vells

En Perot i la Coloma són els primers gegants que va tenir Centelles. Són dues figures d'aparença humana i amb les vestimentes tradicionals de pagès elegant i pubilla catalana. La Coloma pren el nom de la patrona de la vila, Santa Coloma i en Perot sorgeix d'un nom molt habitual a Centelles en aquell moment, Pere. El sufix -ot es va afegir per diferenciar els noms dels gegants d'una parella de vilatans d'aleshores, que tenien els mateixos noms.
La primera parella de gegants de Centelles daten de l'any 1920. Van néixer per iniciativa de l'associació d'antics alumnes del col·legi dels germans Maristes de la vila. El disseny i la construcció d'en Perot i la Coloma així van anar a càrrec d'un estiuejant procedent de Barcelona, l'artista Joaquim Renart.
Els gegants actuals daten de 1953 i van ser construïts al taller El Ingenio, a Barcelona. Els gegants van ser dissenyats pel mateix Joaquim Renart, que havia dissenyat els gegants originals de 1920.

## La Cent i en Teies o gegants nous

La Cent i en Teies són una parella de gegants creats el 2007. Representen una bruixa i un humà amb cap de boc. Van ser construïts pel taller Alma Cubrae, de Banyoles.
La figura de la Cent representa una bruixa, fent referència a les llegendes que vinculen el poble de Centelles a la bruixeria i per la qual les dones de Centelles tenen més possibilitat de ser bruixes pel simple fet d'haver nascut al poble.
En Teies, gegant de forma humana però amb un cap de boc, fa referència a la llegenda per la qual temps era temps els habitants del voltant del castell de Sant Martí de Centelles van defensar-se d'un atac per part dels sarraïns lligant teies enceses a les banyes de cinquanta moltons o bocs. Els sarraïns, en veure cent torxes enceses a la llunyania van pensar que els esperava un gran exèrcit i van fugir. D'aquestes cent teies enceses, sorgiria el nom del poble.

## Gegantons i capgrossos

El gegantó Martí es una figura creada l'any 2015 i representa un galejador. El bateig del gegantó es va realitzar durant la festa del Pi d'aquell any.

## Referències

* ↑ «Geganters de Centelles: Història dels gegants». [Consulta: 3 setembre 2023].
* ↑ Porta, Daniel. «Gegants Vells de Centelles». [Consulta: 7 setembre 2023].
* ↑ «Geganters de Centelles: Història dels gegants». [Consulta: 7 setembre 2023].
* ↑ «Gegants Nous de Centelles», 10-06-2016. [Consulta: 3 setembre 2023].
* ↑ Porta, Daniel. «Gegants Nous de Centelles». Gegant Cat. [Consulta: 3 setembre 2023].
* ↑ «Ajuntament de Centelles Tel. 938 810 375». [Consulta: 7 setembre 2023].
* ↑ «Llegenda - El Castell de Sant Martí - El Patrimoni cultural immaterial del Montseny». [Consulta: 3 setembre 2023].
* ↑ «Centelles bateja un nou galejador, el gegantó Martí». El Punt Avui, 03-09-2023 [Consulta: 3 setembre 2023].

## Bibliografia

* Carrasco, Toni «Els gegants de Centelles han recorregut 4.500 quilòmetres aquest any». Nació Digital, 29-09-2016.
# Panjab (desambiguació)

«Panjab o Punjab» té aquests significats:
* Panjab, país de l'Àsia central a cavall actualment repartit entre l'Índia i Pakistan.
* Panjab (Pakistan), província del Pakistan.
* Panjab (Índia), estat de l'Índia.
* Província del Panjab, divisió administrativa de l'Índia Britànica.
* Estat sikh de Lahore o Regne sikh del Panjab (1799 i 1849).
# Massy

«Massy» té aquests significats:
* Massy (Essonne), municipi francès al departament de l'Essonne (regió d'Illa de França)
* Massy (Saona i Loira), municipi francès al departament de Saona i Loira (regió de Borgonya)
* Massy (Sena Marítim), municipi francès al departament del Sena Marítim (regió de Alta Normandia)
* Cantó de Massy-Est, cantó francès al districte de Palaiseau (departament d'Essonne)
* Cantó de Massy-Oest, cantó francès al districte de Palaiseau (departament d'Essonne)
* Rugby Club Massy Essonne, club de rugbi a 15 a Massy (departament de l'Essonne)
# Pastrami

El pastrami, (pastramă en romanès), és la variant de la comunitat jueva romanesa del pastırma turc, un embotit fumat elaborat amb carn vermella (generalment carn de vedella o d'ovella) sotmès a un procés amb salmorra. El procés d'elaboració del pastrami és senzill: es dessagna (usualment amb l'ajut d'un premsat) i es posa la carn en salaó a assecar, se li afegeixen algunes herbes i espècies com ara all, pebre negre, marduix, alfàbrega, i finalment es fuma. Excloent el pebre negre i el fumat, el procés és molt similar al que es fa servir per a obtenir el corned beef. Al Regne Unit i als Estats Units, la carn de vedella es cou després del procés de salaó. Ja al començament del segle xxi es va començar a veure pastrami elaborat amb carn de gall d'indi.
Se sol servir generalment tallat en llesques i servit en un entrepà, encara que existeixen versions cuinades lleugerament rostides i servides amb polenta i ceba. A Nova York és molt popular el pastrami elaborat amb falda de vedella. Se serveix típicament calent en un entrepà de pa de sègol, sovint amb una amanida de coleslaw i una salsa (russian dressing, una mena de maionesa barrejada amb quètxup).

## Etimologia

El nom podria provenir etimològicament del Jiddisch פּאַסטראָמע (pronounciat pastrómeh) i tenir origen en la immigració jueva de Bessaràbia (Romania) de la segona meitat del segle xix als Estats Units d'Amèrica De fet, l'ètim d’aquest darrer mot ve del turc baṣdurma o baṣdirma (lit. «pressionat, premut»). Avui en dia es cuina amb pastrami en aquestes regions de Romania i queden un distintiu clar de la cuina jueva local.

## Referències

* ↑ «La ‘febre del pastrami’ arriba a Barcelona». Cuina, 11-05-2017. [Consulta: 2 setembre 2021].
* ↑ «Pastramă de oaie» (en romanès). [Consulta: 10 març 2016].
* ↑ Schaechter, M. Dicţionarul Explicativ En Limbii Române.
* ↑ «pastrami m». Neolosfera, 07-04-2020. [Consulta: 2 setembre 2021].

## Enllaços externs

* Ribas, Marc. «Entrepà de pastrami». Cuines. CCMA.
* «El millor entrepà de l'estat és català: «Fini Pastrami», de Jordi Gabaldà, es converteix en el millor entrepà d'autor de l'Estat». Va de gust, 01-06-2021.
# Alejandro Alvargonzález San Martín

Alejandro Enrique Alvargonzález San Martín (Vigo, 11 de juliol de 1959) és un diplomàtic espanyol, actual Secretari General de Política de Defensa.
Llicenciat en Ciències polítiques i Sociologia en les especialitats d'Estudis internacionals i Estudis Iberoamericans per la Universitat Complutense de Madrid, ingressà per oposició al cos diplomàtic el 1986. Fou destinat a les representacions diplomàtiques espanyoles d'Hondures, Egipte, Cuba i Suïssa. Fou director del gabinet del Secretari d'Estat de Seguretat, cònsol general d'Espanya a Nàpols i a Xangai. i sotsdirector general a la Direcció general de Política Exterior per a Àsia, Pacífic i Amèrica del Nord. Fins al novembre de 2008 fou conseller tècnic en Introductor d'Ambaixadors, càrrec que abandonà per ocupar el seu lloc d'ambaixador d'Espanya a Bòsnia i Hercegovina, del que fou cessat després de la seva designació com a secretari general de Política de Defensa.
El 18 d'abril de 2016, encara com a secretari general, manifestà per carta el seu suport a l'Associació d'Amics del Castell de Montjuïc, entitat que fins 2015 celebrava misses franquistes cada 18 de juliol en un dels espais del pati d'armes del castell, davant la possibilitat que l'Ajuntament de Barcelona tornés a vetar la seva presència i actuació al recinte i que fou declarada d'Utilitat Pública el 2010.
El 27 de juny de 2016, el secretari general de l'OTAN, el noruec Jens Stoltenberg, comunicà al ministre de Defensa el nomenament d'Alvargonzález com a secretari general adjunt per a Assumptes Polítics i de Seguretat, equivalent al número 3 de l'Aliança Atlàntica.
Des de 2011, el seu germà Fernando és l'ambaixador espanyol al Consell d'Europa.

## Referències

* ↑ «Alvargonzález asume la tarea de impulsar la presencia española en los foros internacionales» (en castellà). ElComercio.es, 13-01-2012. [Consulta: 2 juliol 2016].
* ↑ «Alejandro Alvargonzález: Cerca de lo lejano» (en castellà). LaVozdeAsturias.es. [Consulta: 2 juliol 2016].
* ↑ «Rubalcaba analiza con su homólogo bosnio los trámites para extraditar al presunto criminal de guerra Vaselin Vlahovic» (en castellà). ABC.es, 10-03-2010. [Consulta: 2 juliol 2016].
* ↑ «Carta de Segenpol a Carmen Fusté apoyando presencia en castillo» (pdf) (en castellà). CastilloMontjuic.com, 18-04-2016. Arxivat de l'original el 2021-12-02. [Consulta: 2 juliol 2016].
* ↑ Borràs, Enric. «Colau comença a expulsar del castell de Montjuïc l'entitat que hi feia misses franquistes». Ara.cat, 01-07-2016. [Consulta: 2 juliol 2016].
* ↑ «Utilidad Pública – Asociación de Amigos del Castillo de Montjuïc – Utilidad Pública» (en castellà). [Consulta: 2 juliol 2024].
* ↑ Suanzes, Pablo. «Un español, 'número 3' de la OTAN» (en castellà). ElMundo.es, 27-06-2016. [Consulta: 2 juliol 2016].

## Enllaços externs

* Ministeri de Defensa espanyol - Biografia d'Alvargonzález (castellà)
# Alabastre (ceràmica)

L'alabastre (del grec antic αλάβαστρον), en ceràmica, és una forma de vas grec. Es tracta d'una petita ampolla afusada de fons rodó i de boca plana, feta de fang i més freqüentment d'alabastre, en la qual es col·locaven normalment oli, especialment olis perfumats o per a massatges i ungüents.
La majoria dels alabastres tenen un cos estret amb extrem arrodonit, un coll estret i una àmplia i oberta boca. Sovint no tenen nanses, però alguns tipus tenen unes protuberàncies en forma d'orella en les que es practicaven uns forats. A través d'aquests forats s'introduïen cordills per al seu transport.
El seu cos és estret i allargat, similar a la forma de l'àmfora, i semblant a altres dos tipus de vasos d'aquesta època: El Lècit i l'Aríbal. El seu coll és allargat i estret per deixar escapar només una reduïda quantitat de líquid, gota a gota. A l'embocadura de l'alabastre, el llavi és ample i pla per permetre l'aplicació del contingut sobre la pell.
La seva fabricació generalment era en terracota (ceràmica), encara que s'han descobert exemplars de pasta de vidre o d'alabastre a les costes del Mar Mediterrani. Com els gots d'aquesta època, les decoracions eren molt riques i finament pintades.

## Antic Egipte

El seu origen es remunta al voltant del segle xi aC, a l'antic Egipte, com a recipients i d'allí es van difondre a través de l'antiga Grècia a altres parts del món antic.
El disseny del primer alabastre egipci es va inspirar en les palmeres, amb una forma en columnes. Més tard es va fabricar en vidre decorat, amb diversos motius decoratius, com ara les vieires, les garlandes, motius abstractes o anells en ziga-zaga.

## Antiga Grècia

Al voltant del segle vii aC, l'alabastre es va difondre a Grècia i va arribar a ser un element important de la ceràmica grega. Van existir tres tipus diferents d'alabastre:
* Un corinti de forma bulbosa, d'una mida de 8 a 10 cm, un disseny popular a tot Grècia.
* Una versió llarga i punxeguda comunament en la ceràmica de la Grècia oriental, Etrúria, i la italo-coríntia.
* Un àtic, d'uns 10 a 20 cm, amb una base arrodonida i sortints en formes d'orelles per agafar-los.
La decoració, finament executada, representava sovint escenes típiques de l'època. Al cap d'uns cent anys de la seva extensió per Grècia, els artesans van produir alabastres de plata amb decoració molt elaborada, llargs i estrets, d'una mida de 12 a 16 cm. Generalment, la decoració introduïda dividia el cos en quatre zones horitzontals mitjançant franges ornamentals.

## En altres llocs

Els alabastres també es van fabricar en altres llocs del món antic, com a Assíria, Síria i Canaan, presumiblement inspirats en els exportats de Grècia o d'Egipte.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Alabastrum». A Dictionary of Greek and Roman Antiquities (1890). [Consulta: 30 gener 2023].
# Genoa (Wisconsin)

Genoa és una població dels Estats Units a l'estat de Wisconsin. Segons el cens del 2000 tenia 263 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Genoa tenia 263 habitants, 112 habitatges, i 73 famílies. La densitat de població era de 338,5 habitants per km².
Dels 112 habitatges en un 25% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 53,6% hi vivien parelles casades, en un 8,9% dones solteres, i en un 34,8% no eren unitats familiars. En el 25,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 13,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,35 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,9.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,6% tenia menys de 18 anys, un 5,7% entre 18 i 24, un 22,1% entre 25 i 44, un 28,5% de 45 a 60 i un 20,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 44 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 87,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 32.857 $ i la renda mediana per família de 41.667 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.250 $ mentre que les dones 19.375 $. La renda per capita de la població era de 15.384 $. Aproximadament el 2,6% de les famílies i el 6,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Genoa» (en anglès). American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 14 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Genoa». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Pedro Antonio Cabral Filartiga

Pedro Antonio Cabral Filartiga (Itaguá, Paraguai, 6 de febrer de 1940 - Màlaga, 3 d'octubre de 1994) fou un jugador de futbol paraguaià de la dècada de 1960.

## Trajectòria

Va jugar a l'Olimpia de Asunción, al CA Independiente argentí i al CA Peñarol la temporada 1962-63. El 1963 es traslladà a la península Ibèrica on passà la resta de la seva vida futbolística. Jugà quatre anys al Sevilla FC, i quatre més al CD Málaga, on visqué un descens i un ascens. Acabà la seva carrera al RCD Espanyol la temporada 1971-72, sense disposar de massa minuts. Un cop es retirà fixà la seva residència a Màlaga.

## Referències

* ↑ «cabral». losboquerones.com. Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 20 gener 2014].
* ↑ «Independiente y los jugadores paraguayos». CA Independiente, 08-02-1914. Arxivat de l'original el 2014-04-07. [Consulta: 20 gener 2014].
* ↑ «Pedro Antonio Cabral Filartiga». Mundo Deportivo, 15-10-1967. [Consulta: 20 gener 2014].
* ↑ «Cabral: un ariete rompedor». Mundo Deportivo, 09-04-1970. [Consulta: 20 gener 2014].

## Enllaços externs

* Perfil a BDFutbol
# Lidia Morawska

Lidia Morawska és una física d'aerosols australiana d'origen polonès, que recentment investiga la transmissió de la COVID-19. És directora del Laboratori Internacional per a la Salut i la Qualitat de l'Aire i professora distingida a la Queensland University of Technology.
Morawska és mestra (1976) i doctora (1982) per la Universitat Jagellònica de Cracòvia, Polònia. Després de graduar-se, es va traslladar al Canadà, on va treballar com a becària postdoctoral primer a la Universitat McMaster i després a la Universitat de Toronto. Va emigrar a Queensland, Austràlia, per prendre una cita com a professora associada a la Queensland University of Technology. Va ser ascendida a professora titular i es va convertir en directora del Laboratori Internacional de Qualitat de l'Aire i Salut de la QUT el 2003.
Morawska és consultora de l'Organització Mundial de la Salut, administradora de la International Society for Indoor Air Quality i membre de la Clean Air Society d'Austràlia i Nova Zelanda i de l'Associació Americana de Recerca en Aerosol. És editora associada de la revista Science of the Total Environment i membre del comitè internacional del Aerosol Science Research Center de la National Sun Yat-sen University. El maig de 2020, Morawska va ser elegida membre de l'Acadèmia Australiana de Ciències.
Des de 2020, Morawska col·labora amb investigadors de la Xina i de tot el món sobre com es transmet la COVID-19, incloent hospitals, en transport públic i a través del cant.

## Referències

* 1 2 «Distinguished Professor Lidia Morawska». Queensland University of Technology. [Consulta: 25 gener 2021].
* ↑ «Professor Lidia Morawska». Australian Academy of Science. [Consulta: 25 gener 2021].
* ↑ «Lidia Morawski». Elsevier. [Consulta: 25 gener 2021].
* ↑ «Center Staffs». National Sun Yat-sen University. Arxivat de l'original el 2021-01-31. [Consulta: 25 gener 2021].
* ↑ «Australia's top scientists elected as Fellows of the Academy». Australian Academy of Science, 25-05-2020. [Consulta: 25 gener 2021].
* ↑ Morawska, Lidia; Zhou, Lian «"Airborne transmission of SARS-CoV-2: The world should face the reality"» (en anglès). Environment International, 10-04-2020, pàg. 139. DOI: 10.1016/J.ENVINT.2020.105730. ISSN: 0160-4120. PMC: 7151430. PMID: 32294574.
* ↑ Zhou, Lian; Yao, Maosheng; Zhang, Xiang; Hu, Bicheng; Li, Xinyue «Breath-, air- and surface-borne SARS-CoV-2 in hospitals» (en anglès). Journal of Aerosol Science, 15-10-2020. DOI: 10.1016/J.JAEROSCI.2020.105693. ISSN: 0021-8502. PMID: 33078030.
* ↑ Moreno, Teresa; Pintó, Rosa María; Bosch, Albert; Moreno, Natalia; Alastuey, Andrés «Tracing surface and airborne SARS-CoV-2 RNA inside public buses and subway trains» (en anglès). Environment International, 09-12-2020. DOI: 10.1016/J.ENVINT.2020.106326. ISSN: 0160-4120. PMID: 33340987.
* ↑ Miller, Shelly; Nazaroff, William W.; Jimenez, Jose L.; Boerstra, Atze; Buonanno, Giorgio «Transmission of SARS-CoV-2 by inhalation of respiratory aerosol in the Skagit Valley Chorale superspreading event» (en anglès). Indoor Air, 26-09-2020. DOI: 10.1111/INA.12751. ISSN: 0905-6947. PMID: 32979298.
# Alfons Boix i Vallicrosa

Alfons Boix i Vallicrosa (Santa Coloma de Farners, 19 de juliol de 1899 – Mèxic, 7 de març de 1965) farmacèutic, humanista i polític català.

## Biografia

Estudià química i farmàcia a la Universitat de Barcelona i es doctorà a Madrid. Treballà com a professor ajudant de Química Orgànica a la Universitat de Barcelona i com a professor de Química a l'Institut Pi i Margall. A les eleccions al Parlament de Catalunya de 1932 fou candidat d'Acció Catalana per la circumscripció de Barcelona, però no fou escollit. Poc després ingressà a Esquerra Republicana de Catalunya, amb la que fou escollit alcalde de Montcada i Reixac el 1934 i el 1936.
En acabar la guerra civil espanyola va marxar cap a França, i d'allí a Mèxic. El 19 de juny de 1939 arribà a Veracruz a bord del Sinaia. A Mèxic treballà com a químic als Laboratorios Laquisa de Cèsar Pi-Sunyer i Bayo i després als Laboratoris Hormona, Biosynth i Beick-Felix. També fou professor de química a l'Institut Lluís Vives. Va escriure articles sobre química i biografies de científics a la revista Pont Blau i col·laborà amb l'Orfeó Català de Mèxic. En els darrers anys de vida va escriure articles sobre Anselm Turmeda i Ramon Llull.

## Obres

* Els problemes de Catalunya a l'exili (1947)

## Referències

* ↑ «Crema catalana: Alfons Boix i Vallicrosa, catalanisme, República i ex…», 01-07-2013. Arxivat de l'original el 2013-07-01. [Consulta: 24 maig 2019].
* ↑ Alfons Boix i Vallicrosa, catalanisme, República i exili, 23 de setembre de 2008.
* ↑ L'AJUNTAMENT DE MONTCADA I REIXAC I ELS PRIMERS DIES DE LA GUERRA CIVIL, 20 de desembre de 2008
* ↑ Riera i Llorca, Vicenç. Els exiliats catalans a Mèxic. Barcelona: Editorial Curial, 1994, p. 224-225.