OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Brix

* Aquest article tracta sobre el municipi francès. Si cerqueu la historiadora, vegeu «Barbara Brix».
Brix és un municipi francès situat al departament de la Manche i a la regió de Normandia a la conca del Douve. L'any 2018 tenia 2.157 habitants. És la cleda dels de Bruce, la casa reial d'Escòcia.
Un primer esment escrit Brutus data de l'any 825, més tard es va escriure Bruoto, Bruis, Bruiz i Bris. El significat del nom és incert.

## Història

L'any 1106 Adam de Bruis va fundar a La Luthumière el priorat de Sant Pere, depenent de l'abadia de Saint-Sauveur-le-Vicomte. Un castell en aquest mateix lloc serà la seu d'una baronia el títol de la qual, transmès per la nissaga dels Goyon de Matignon, és avui portat pel príncep de Mònaco. Es funda una altra baronia, amb seu el castell d'Adam, construït per Adam de Brix. D'aquesta última baronia van eixir al segle xiii els reis d'Escòcia, entre ells Robert I (1274-1329), descendents de Robert de Bruce (mort el 1142). Tant del cognom com del poble, se'n troben ortografies variades: «de Brus», «de Brix» o «de Bruce».

## Demografia

El 2007 hi havia 2.001 habitants en 772 famílies de les quals 162 eren unipersonals. Hi havia 848 habitatges, 784 eren l'habitatge principal, 48 segones residències i 16 desocupats.

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 1.344 persones, 965 eren actives i 379 eren inactives. Hi ha un centenar d'empreses i entitats administratives, de la qual una escola elemental. L'any 2000 hi havia 107 explotacions agrícoles que conreaven 1.560 hectàrees.

## Llocs d'interés

* Les ruïnes del Castell d'Adam també anomenat Castell de Brix.

## Referències

* 1 2 Adam, Jean-Louis. Le Chateau d'Adam Bruce A Brix, Berceau de la Famille Royale Des Bruces d'Ecosse Et d'Angleterre (en francès). París: Hachette, 2016, p. 42. ISBN 9782013538008.
* ↑ de Beaurepaire, François. Les noms des communes et anciennes paroisses de la Manche (en francès). París: A. et J. Picard, 1986, p. 89. ISBN 2-7084-0299-4.
* ↑ Dauzat, Albert; Rostaing, Charles. Dictionnaire étymologique des noms de lieux en France (en francès). 2a edició corrigida i eixamplada. París: Librarie Guénégaud, 1979. ISBN 2-85023-076-6.
* ↑ Delattre, Daniel. La Manche, les 602 communes (en francès), octobre 2002, p. 42. ISBN 2-915907-09-9.
* ↑ Davy, André. Les barons du Cotentin (en francès). Marigny: Eurocibles, 2009, p. 41. ISBN 978-2-914541-96-1.
* ↑ Duncan, A.A.M.. «Brus [Bruce], Robert de, lord of Annandale». A: The Oxford Dictionary of National Biography (en anglès). Oxford: Oxford University Press, 2004-09-23. DOI 10.1093/ref:odnb/3748.
* ↑ Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Exploitations agricoles
# Camp d'Esports (Lleida)

El Camp d'Esports és un barri de Lleida, a Catalunya, situat al nord-oest de la ciutat. L'any 2018 tenia 4.426 habitants.
El nom li ve donat per albergar el Camp d'Esports de Lleida, antigues instal·lacions esportives entre les quals destaca l'estadi de futbol de l'antiga Unió Esportiva Lleida, actual Lleida Esportiu. Podem trobar al barri l'Hospital de Santa Maria i la seu de la Regió Policial de Ponent, així com part de l'espai comercial Zona Alta de la ciutat i un dels dos mercats setmanals de Lleida, el del dijous.

## Referències

* ↑ Paeria de Lleida. Dades poblacionals
* ↑ Plànol de Lleida. Desplegueu la capa Barris
* ↑ El mercat del Camp d'Esports
# Campionat britànic de trial 1953

La temporada de 1953 del Campionat britànic de trial fou la 4a edició d'aquest campionat, organitzat per l'ACU. El calendari oficial constava de 32 proves puntuables.

## Classificació final

| Posició | Pilot | Motocicleta | Punts |
| 1 | Jeff Smith | BSA | 93 |
| 2 | Gordon Jackson | AJS | 90 |
| 3 | John Brittain | Royal Enfield | 88 |
| 4 | John Draper | BSA | 74 |
| 5 | J. Wicken | ? | 50 ½ |
| 6 | G. Fischer | ? | 43 |
| 7 | E. Usher | ? | 42 |
| 8 | John Giles | Triumph? | 40 ½ |
| 9 | D. Evans | ? | 40 |
| 10 | F. Hickman | ? | 40 |

## Referències

* «Great Britain - 1953» (en anglès). trialonline.org. [Consulta: 19 març 2023].
# Pareuchiloglanis robusta

Pareuchiloglanis robusta és una espècie de peix de la família dels sisòrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sichuan (Xina).

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Pellegrin J. 1936. Poissons nouveaux du haut-Laos et de l'Annam. Bull. Soc. Zool. Fr. v. 61. 243-248.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* He, S. 1996: The phylogeny of the glyptosternoid fishes (Teleostei: Siluriformes, Sisoridae). Cybium 20(2):115-159.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Portugis

El portugis o ternateño fou una llengua criolla de base portuguesa parlada per cristians d'ascendència mixta portuguesa i malaia a les illes d'Ambon, Ternate i a l'oest d'Halmahera a les Moluques, les illes de Banda i Makassar (Indonèsia), durant el segle XVI fins a mitjans del segle xx. La llengua fou substituïda gradualment per un crioll malai anomenat malai ambonès.

## Història

A les Illes Moluques es va establir un acord amb el sultanat de Ternate, en el qual els portuguesos van adquirir el monopoli del comerç de clau. Més tard es van desplaçar de Ternate a Ambon, Ceram i les illes de Banda. Encara avui en la llengua local, moltes paraules tenen origen portuguès (janela, cadeira, tacho, bandeira, etc).
A les illes Cèlebes (Sulawesi) la seva presència va ser molt forta, no sols en termes comercials i culturals, sinó també religiosos. La seva capital (Makassar) va ser dominada pels portuguesos fins a 1660.
En aquestes illes es va formar el portugis o ternateño, un crioll basat principalment en el portuguès i en el malai, parlat a Ternate, Ambon, Banda i Makassar. Actualment aquesta llengua està extinta. A Ambon, el portuguès sobreviu en el malai ambonès, un crioll malai, que conté prop de 350 termes d'origen portuguès.

## Referències

* 1 2 «A Herança da Língua Portuguesa no Oriente (Ásia)». Arxivat de l'original el 2012-07-29. [Consulta: 18 juny 2022].
* ↑ Lusotopia. «Uma Viagem pelo Mundo em Português». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 1r setembre 2016].
# Polonesos de l'Uruguai

Els polonesos de l'Uruguai (polonès: Polacy w Urugwaju) són una minoria nacional de l'Uruguai que supera les 15.000 persones. Constitueix un grup ètnic minoritari d'aquest país d'Amèrica del Sud, essent un dels majors grups d'Europa de l'Est en territori uruguaià. Els polonesos residents a l'Uruguai són majoritàriament, tot i que no exclusivament, jueus.

## Història

Els polonesos van arribar per primera vegada a l'Uruguai el segle xix, després de l'aixecament. Entre ells, destaquen el metge Julián Jurkowski, Jan Lukasiewicz - arquitecte, Erasmus-Bogoria Skotnicki - un professor de geografia i el cap d'inspectors de les escoles públiques de l'Uruguai, i Wacław Radecki - professora de Psicologia a la Universitat de Montevideo (fundat l'Institut de Psicologia).
En el període d'entreguerres van arribar al país més de 8.000 polonesos. Van ser principalment obrers. Les primeres organitzacions polonès-americanes es van fundar el 1927. Actualment viuen a l'Uruguai, segons diverses estimacions, al voltant del 10-15 mil polonesos.
El 1993, la Unió de Polonesos de l'Argentina i la Unió de Polonesos de l'Uruguai, sota la presidència de Luis Alberto Lacalle, van inaugurar el I Congrés Polonès d'Amèrica Llatina.
Finalment, el 2004 va tenir lloc a Punta del Este, Uruguai, el I Congrés Polonès de les Amèriques, amb presència de l'USOPAL.

## Contribucions a la societat uruguaiana

L'herència polonesa a l'Uruguai és significativa. Hi ha un monument en honor del Papa Joan Pau II, obra de Gustaw Zemla i donat a l'Església Catòlica de l'Uruguai. També destaca a Punta del Este, departament de Maldonado, un monument a Frédéric Chopin.

## Vegeu també´

* Polans
* Polonesos de Lituània

## Referències

* ↑ Optimus, Pascal. Multimedialna Encyklopedia Powszechna
* 1 2 3 La emigración polaca en América Latina (castellà)
# Prelatura territorial d'Huautla

La prelatura territorial d'Huautla (castellà: prelatura territorial de Huautla, llatí: Praelatura Territorialis Huautlensis) és una seu de l'Església Catòlica a Mèxic, sufragània de l'arquebisbat d'Antequera, i que pertany a la regió eclesiàstica Pacífico-Sur. Al 2013 tenia 134.800 batejats sobre una població de 148.700 habitants. Actualment està regida pel bisbe Armando Álvarez Cano.

## Territori

La prelatura territorial part de l'estat mexicà d'Oaxaca.
La seu episcopal és la ciutat d'Huautla de Jiménez, on es troba la catedral de Sant Joan Evangelista.
El territori s'estén sobre 1.284 km², i està dividit en 9 parròquies.

## Història

La prelatura territorial va ser erigida el 8 d'octubre de 1972 mitjançant la butlla Ad bonum animorum del Papa Pau VI, prenent el territori de l'arquebisbat d'Antequera.
El 8 de gener de 1979 cedí una porció del seu territori a benefici de l'erecció del bisbat de Tuxtepec.

## Cronologia episcopal

* Hermenegildo Ramírez Sánchez, M.J. (4 de gener de 1975 - 15 d'octubre de 2005 ritirato)
* Héctor Luis Morales Sánchez (15 d'octubre de 2005 - 7 de gener de 2011 nomenat bisbe de Netzahualcóyotl)
* Armando Álvarez Cano, des del 3 de novembre de 2011

## Estadístiques

A finals del 2013, la diòcesi tenia 134.800 batejats sobre una població de 148.700 persones, equivalent al 90,7% del total.
| any | població | població | població | sacerdots | sacerdots | sacerdots | sacerdots | diaques | religiosos | religiosos | parròquies |
| any | batejats | total | % | total | clergat secular | clergat regular | batejats por sacerdot | diaques | homes | dones | |
| 1976 | 125.000 | 127.546 | 98,0 | 9 | 1 | 8 | 13.888 | | 11 | 6 | 4 |
| 1980 | 109.350 | 111.200 | 98,3 | 11 | 1 | 10 | 9.940 | | 14 | 4 | 6 |
| 1990 | 130.300 | 136.750 | 95,3 | 10 | 1 | 9 | 13.030 | | 13 | 12 | 6 |
| 1999 | 103.900 | 111.700 | 93,0 | 10 | 5 | 5 | 10.390 | | 9 | 6 | 7 |
| 2000 | 104.840 | 113.370 | 92,5 | 9 | 5 | 4 | 11.648 | | 7 | 5 | 7 |
| 2001 | 120.440 | 130.920 | 92,0 | 10 | 5 | 5 | 12.044 | | 8 | 4 | 7 |
| 2002 | 123.500 | 133.500 | 92,5 | 13 | 9 | 4 | 9.500 | | 7 | 3 | 7 |
| 2003 | 123.556 | 134.300 | 92,0 | 13 | 8 | 5 | 9.504 | | 8 | 3 | 8 |
| 2004 | 123.500 | 134.300 | 92,0 | 19 | 12 | 7 | 6.500 | 1 | 9 | 5 | 8 |
| 2013 | 134.800 | 148.700 | 90,7 | 22 | 18 | 4 | 6.127 | 1 | 5 | 3 | 9 |

## Fonts

* Anuari pontifici del 2014 i anteriors, publicat a www.catholic-hierarchy.org a la pàgina Territorial Prelature of Huautla (anglès)
* Esquema de la diòcesi a www.gcatholic.org (anglès)
* Butlla Ad bonum animorum, AAS 65 (1973), p. 118 (llatí)
# Prelatura territorial de Corocoro

La prelatura territorial de Corocoro (espanyol: prelatura territorial de Corocoro, llatí: Praelatura Territorialis Corocorensis) és una seu de l'Església Catòlica a Bolívia, sufragània de l'arxidiòcesi de La Paz. Al 2004 tenia 190.430 batejats sobre una població de 210.894 habitants. Actualment està regida pel bisbe Percy Lorenzo Galvan Flores.

## Territori

La diòcesi comprèn les següents províncies del departament bolivià de part de La Paz: Aroma, Loayza, Pacajes, Inquisivi, Gualberto Villarroel i José Manuel Pando.
La seu episcopal és la ciutat de Corocoro.
El territori s'estén sobre 28.823 km², i està dividit en 28 parròquies.

## Història

La prelatura territorial va ser erigida al 25 de desembre de 1949 mitjançant la butlla Quod christianae plebis del Papa Pius XII, prenent-se el territori de l'arquebisbat de La Paz.

## Cronologia episcopal

* Ubaldo Evaristo Cibrián Fernández, C.P. † (7 de març de 1953 - 14 d'abril de 1965 mort)
* Jesús Agustín López de Lama, C.P. (10 de juny de 1966 - 5 de setembre de 1991 renuncià)
* Toribio Ticona Porco (4 de juny de 1992 - 29 de juny de 2012 jubulat)
* Percy Lorenzo Galvan Flores, des del 2 de febrer de 2013

## Estadístiques

A finals del 2004, la diòcesi tenia 190.430 batejats sobre una població de 210.894 persones, equivalent al 90,3% del total.
| any | població | població | població | sacerdots | sacerdots | sacerdots | sacerdots | diaques | religiosos | religiosos | parròquies |
| any | batejats | total | % | total | clergat secular | clergat regular | batejats por sacerdot | diaques | homes | dones | |
| 1966 | ? | 45.000 | ? | 16 | 6 | 10 | ? | | 12 | 10 | 27 |
| 1970 | 257.726 | 303.208 | 85,0 | 23 | 9 | 14 | 11.205 | | 17 | 18 | 29 |
| 1976 | 272.887 | 303.208 | 90,0 | 16 | 6 | 10 | 17.055 | | 10 | 20 | 28 |
| 1977 | 240.300 | 267.079 | 90,0 | 20 | 7 | 13 | 12.015 | | 13 | 28 | 28 |
| 1990 | 304.000 | 336.000 | 90,5 | 13 | 2 | 11 | 23.384 | 1 | 13 | 16 | 28 |
| 1999 | 200.000 | 255.459 | 78,3 | 18 | 8 | 10 | 11.111 | 2 | 10 | 19 | 28 |
| 2000 | 210.000 | 265.560 | 79,1 | 18 | 10 | 8 | 11.666 | 2 | 23 | | 28 |
| 2001 | 190.000 | 226.000 | 84,1 | 18 | 10 | 8 | 10.555 | 2 | 8 | 15 | 28 |
| 2002 | 205.345 | 234.938 | 87,4 | 19 | 11 | 8 | 10.807 | 2 | 8 | 19 | 28 |
| 2003 | 199.569 | 210.894 | 94,6 | 17 | 11 | 6 | 11.739 | 2 | 7 | 20 | 28 |
| 2004 | 190.430 | 210.894 | 90,3 | 16 | 10 | 6 | 11.901 | 2 | 7 | 19 | 28 |

## Fonts

* Anuari pontifici del 2005 i anteriors, publicat a www.catholic-hierarchy.org a la pàgina Territorial Prelature of Corocoro (anglès)
* Esquema de la diòcesi a www.gcatholic.org (anglès)
* Esquema de la diòcesi Arxivat 2009-01-27 a Wayback Machine. a la pàgina de la Conferència episcopal boliviana
* Butlla Quod christianae plebis, AAS 42 (1950), p. 375(llatí)
# Presa de Sant Gregori

La presa de Sant Gregori és un petit embassament de la conca de la Noguera Pallaresa, format per una presa situada al municipi de Castell de Mur (antic terme de Mur), a la comarca del Pallars Jussà. Està en desús des de fa anys.
Situat sota i al nord de l'ermita de Sant Gregori, al nord de Vilamolat de Mur, la presa arreplega les aigües del barranc de Sant Gregori, del barranc de la Font de Borrell, de la llau de la Vinya del Serrat i del barranc del Coscollar.

## Referències

* ↑ Institut Cartogràfic de Catalunya
# Premi Ćišinski

El Premi Ćišinski (sòrab Myto Ćišinskeho) és un premi literari sòrab. Fou instituït per Domowina el 1956, inicialment amb l'aprovació del ministeri de cultura de la República Democràtica Alemanya i s'atorga cada dos anys. El premi s'atorga a persones compromesos amb les arts, la literatura i la llengua sòrab. Inicialment està pensat per a personalitats sòrabs, però també es pot atorgar a alemanys compromesos en la cultura sòrab. Des de 1982 s'atorga el premi en el lloc de naixement de Jakub Bart-Ćišinski a Panschwitz-Kuckau. Fins i tot avui dia l'adjudicació del premi se celebra en intervals regulars.

## Junta de Síndics

Són el jurat que atorga el premi, i per al període 2007-2012 eren:
* Lejna Theurigowa/Helene Theurich - President
* Stanisław Brězan - representant de l'Estat Lliure de Saxònia
* Claudia Birnbaum - representant de l'Estat de Brandenburg
* Lubina Sauer - representant de Domowina
* Marko Grojlich/Greulich - representant de Maćica Serbska
* Alfons Wićaz/Lehmann - representant de l'Associació d'Artistes Sòrabs
* Jan Knebel - representant de l'Associació Federal de Corals Sòrabs
* Ludmila Budarjowa/Budar - representant de l'Escola sòrab

## Premis concedits

* 1956: Jan Paul Nagel (1934–1997)
* 1960: Frido Mětšk (1916–1990)
* 1995: Gran Premi: Anton Nawka (1913–1998); Premi: Róža Domašcyna (* 1951)
* 1997: Gran Premi: Herbert Noack (* 1916); Premi: Fred Pötschke (* 1962)
* 1999: Gran Premi: Alfons Frencl (* 1946); Premi: Jan Cyž (* 1955)
* 2001: Gran Premi: Manfred Starosta (* 1941); Premi: Niedersorbisches Kinderensemble
* 2003: Gran Premi: Maria Ulbrich (* 1927); Premi: Měrana Cušcyna (Zuschke) (* 1961)
* 2005: Gran Premi: Peter Jannasch (* 1933); Premi: Tanja Donath (* 1971)
* 2009: Gran Premi: Měto Pernak (* 1938); Premi: István Kobjela (* 1977)
* 2011: Gran Premi: Benedikt Dyrlich (* 1950); Premi: Jěwa-Marja Čornakec (* 1959)
* 2013: Gran Premi: Beno Budar (* 1946); Premi: Michał Cyž (* 1977)
* 2015: Gran Premi: Manfred Laduš (* 1941); Premi: Sebastian Elikowski-Winkler (* 1978)
* 2017: Gran Premi: Juro Mětšk (* 1954); Premi: Lubina Hajduk-Veljkovićowa (* 1976)
* Jurij Koch
* Kito Lorenc
* Měrćin Nowak-Njechorński
* Wilhelm Schieber

## Bibliografia

* Ein kleines Lexikon - Sorben/Serbja. Domowina-Verlag, Bautzen 1989, ISBN 3-7420-0405-0

## Enllaços externs

* Premis Ćišinski Arxivat 2013-09-07 a Wayback Machine.
# Premi musical Léonie Sonning

El Premi musical Léonie Sonning (originalment en danès Léonie Sonnings musikpris), reconegut com el més alt reconeixement musical de Dinamarca, és un premi atorgat anualment per la Fundació Musical Léonie Sonning de Copenhaguen a un compositor, director o intèrpret que es considera que té una influència decisiva en el seu camp particular.
El Premi musical Léonie Sonning va ser establert formalment l'any 1965 per Leonie Sonning, vídua de l'editor danès Carl Johan Sonning, encara que ja havia estat atorgat l'any 1959 al compositor Igor Stravinsky.
El premi té una dotació de 600.000 corones daneses (uns 80.000 €) i inclou també un diploma acreditatiu i un monotip dissenyat per la pintora danesa Maja Lisa Engelhardt. Els guardonats són convidats a oferir un concert, normalment a Copenhaguen, i sovint també a donar una classe magistral a músics danesos.
Tot i que en general aquest premi està reservat als músics clàssics, també han estat atorgat en dues ocasions als músics de jazz, Miles Davis el 1984 i Keith Jarrett el 2004.
El premi no està directament relacionada amb el Premi Sonning, que és el premi danès va presentar per una fundació en memòria del difunt marit de Sonning, Carl Johan Sonning.

## Guanyadors del Premi musical Léonie Sonnings

| 1959 - Igor Stravinsky 1965 - Leonard Bernstein 1966 - Birgit Nilsson 1967 - Witold Lutoslawski 1968 - Benjamin Britten 1969 - Boris Christoff 1970 - Sergiu Celibidache 1971 - Arthur Rubinstein 1972 - Yehudi Menuhin 1973 - Dmitri Xostakóvitx 1974 - Andrés Segovia 1975 - Dietrich Fischer-Dieskau 1976 - Mogens Wöldike 1977 - Olivier Messiaen 1978 - Jean-Pierre Rampal 1979 - Janet Baker 1980 - Marie-Claire Alain 1981 - Mstislav Rostropóvitx 1982 - Isaac Stern 1983 - Rafael Kubelík 1984 - Miles Davis 1985 - Pierre Boulez 1986 - Sviatoslav Richter 1987 - Heinz Holliger 1988 - Peter Schreier 1989 - Gidon Kremer 1990 - György Ligeti | 1991 - Eric Ericson 1992 - Georg Solti 1993 - Nikolaus Harnoncourt 1994 - Krystian Zimerman 1995 - Iuri Baixmet 1996 - Per Nørgård 1997 - András Schiff 1998 - Hildegard Behrens 1999 - Sofia Gubaidulina 2000 - Michala Petri 2001 - Anne-Sophie Mutter 2002 - Alfred Brendel 2003 - György Kurtág 2004 - Keith Jarrett 2005 - John Eliot Gardiner 2006 - Yo-Yo Ma 2007 - Lars Ulrik Mortensen 2008 - Arvo Pärt 2009 - Daniel Barenboim 2010 - Cecilia Bartoli 2011 - Kaija Saariaho 2012 - Jordi Savall 2013 - Simon Rattle 2014 - Martin Fröst 2015 - Thomas Adès 2016 - Herbert Blomstedt 2017 - Leonidas Kavakos 2018 - Mariss Jansons |

## Referències

* Página web oficial de la fundación musical Léonie Sonning Arxivat 2007-03-11 a Wayback Machine.
# Portal de la Barca

El Portal de la Barca és un portal del municipi de Girona que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Entre el carrer d'en Jaume Pons i Martí i el carrer de la Barca hi ha un pas entre dos arcs anomenat Portal de la Barca. Només resten els dos arcs rebaixats, amb dovelles de pedra ben escairada, que sostenen un mur de maçoneria d'un gruix considerable.

## Història

Al llarg del s. XII es comença a configurar un suburbi extramurs. Però no és fins al s. XIV que els burgs de Sant Feliu i Sant Pere van ser rodejats d'una muralla, a partir de l'ordre donada pel rei Pere el Cerimoniós el 14 d'abril de 1375, que fou acabada el 22 de setembre del 1389. El portal de la Barca és l'única fortificació que avui resta d'aquesta obra. El nom el ve donat segurament per la barca que hi havia per passar a la gent d'un costat a l'altra de l'Onyar. L'any 1685 tenim notícies de l'habilitació com a casernes de dues cases situades junt a aquest pas.

## Referències

* 1 2 «Portal de la Barca». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 febrer 2015].
# Primavera - Partit Verd

Primavera - Partit Verd (en eslovè VESNA – zelena stranka; Vesna) és un partit polític ecologista d'Eslovènia fundat el 9 de febrer de 2022.
En el congrés fundacional van presentar el programa i els seus 4 pilars: medi ambient, democràcia, justícia social i creativitat. En aquests, tracten qüestions com les inversions en l'economia verda, els models sostenibles d'agricultura i producció d'aliments ecològics, la millora de la mobilitat, l'obtenció d'energia de fonts realment renovables, la solució del problema de l'habitatge i la cura de la democràcia, la transparència i la inclusió de l'activitat política. El partit es va convertir en membre associat del Partit Verd Europeu el 3 de juny de 2023.
A nivell electoral, a les eleccions legislatives de 2022 van obtenir només un 1.35% dels vots, i a les presidencials del mateix any van donar suport al candidat independent Vladimir Prebilič, el qual va rebre un 10% de suport a la primera volta. Més recentment, a les eleccions del Parlament Europeu de 2024 el partit va aconseguir un 10.5% dels vots i la tercera posició, aconseguint un eurodiputat, l'excandidat presidencial Prebilič.

## Resultats electorals
### Assemblea Nacional

| Any | Líder | Vots | % | Escons | +/– | Govern |
| 2022 | Uroš Macerl Urša Zgojznik | 16,089 | 1.35 (#15) | 0 / 90 | Nou | Extraparlamentari |

### Presidencials

| Any | Candidat | 1a volta | 1a volta | 2a volta | 2a volta | Resultat |
| Any | Candidat | Vots | % | Vots | % | Resultat |
| 2022 | Suport a Vladimir Prebilič | 92,456 | 10,6 / 100 | | | Lost |

### Parlament Europeu

| Any | Vots | % | Escons | +/– |
| 2024 | 70,398 | 10,5 (#3) | 1 / 9 | Nou |

## Referències

* ↑ Ma, Al. «"Vesna se v politični prostor podaja z ljudmi akcije in dodelanim programom"» (en eslovè). [Consulta: 26 agost 2024].
* ↑ STA. «Stranka Vesna postala del "evropske zelene družine"» (en eslovè), 04-06-2023. [Consulta: 26 agost 2024].
* ↑ «DVK - Volitve / Elections». [Consulta: 26 agost 2024].
* ↑ «Bruseljski stolčki: SDS s štirimi poslanci, Svoboda z dvema, s po enim pa Vesna, SD in NSi | 24ur.com» (en eslovè). [Consulta: 26 agost 2024].