OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ananies de Damasc

* Per a altres significats, vegeu «Ananies».
Ananies de Damasc (Damasc, Síria, s. I aC - Eleuteròpolis, Palestina, s. I) fou un deixeble de Crist, que tornà la visió a Pau de Tars i l'inicià en la doctrina cristiana. És venerat com sant a tota la cristiandat. La informació que tenim d'ell prové dels Fets dels Apòstols.

## Història

Segons els Fets dels Apòstols, 9, 10, Ananies vivia a la ciutat de Damasc. A Fets 22, Pau el descriu com "un devot observant de la llei i molt respectat per tots els jueus" que vivia a Damasc; no era, doncs, un dels refugiats de la persecució que hi havia hagut a Jerusalem.
Quan Pau de Tars va tenir la seva conversió camí de Damasc, Déu li digué que anés a la ciutat i s'hi esperés. Ananies va tenir una visió en la qual Déu li parlava i li deia que anés a un "carrer dit Recte" i demanés "a la casa de Judes per un home de Tars anomenat Saül" (Fets, 9, 11). Ananies objectà que Saül perseguia els cristians, però Déu li digué que havia estat escollit "com a instrument meu per portar el meu nom als gentils, reis i israelites" (Fets, 9m 15). Ananies anà a trobar-lo i imposà les mans sobre seu i Saül recuperà la vista que havia perdut. Ananies catequitzà i batejà Saül, donant-li el nom de Pau. (Fets, 9, 17-18).

## Tradició posterior

Seongs la tradició, Ananies fou martiritzat a Eleuteròpolis. Hyam Maccoby pensa que fou el pare de Josuè ben Hananiah. Hipòlit de Roma i altres l'esmenten entre els Setanta deixebles.
* Casa d'Ananies a Damasc, amb una capella en l'actualitat
* Retaule a la capella de la casa d'Ananies
* Capella de Surb Zoravor (Erevan, Armènia)

## Veneració

Les relíquies del sant foren portades a Damasc i, en època romana d'Orient, a Constantinoble. Segons la tradició catòlica, són a la basílica de Sant Pau Extramurs de Roma, llevat del crani, que fou donat a Carles I de Bohèmia i anà a la catedral de Praga.
Una tradició diferent situa la tomba d'Ananies a l'església de Surb Zoravor (Erevan, Armènia).

## Notes

* ↑ St. Ananias II
# Ananies

Ananies és el nom dels següents personatges:
* Ananies (sacerdot jueu): (?, segle i -?), sumne sacerdot jueu.
* Ananies de Damasc: (?, segle I aC - ?, segle I), cristià de la comunitat de Damasc.
* Ananies de Jerusalem: (?, segle I aC - ?, segle I), membre de la primitiva comunitat de Jerusalem.
* Ananies de Xirak: segle vii, científic armeni.
# Ananie Nkurunziza

Ananie Nkurunziza va ser un presentador (animateur) de l'emissora de ràdio ruandesa Radio Télévision Libre des Mille Collines (RTLM), que va tenir un paper significatiu en la incitació al genocidi de Ruanda. Igual que altres locutors de l'emissora, Nkurunziza ha incitat a la violència contra els tutsis i hutus moderats a les ones.
A les ones, Nkurunziza actuava com a analista polític, assumint el rol d'intel·lectual seriós i analitzat notícies notícies estrangeres. Els segments de Nkurunziza representaven aproximadament un 11% de temps de transmissió de RTLM. Com a animador, va rebre el quart millor temps de l'emissió.
Abans d'unir-se a RTLM, Nkurunziza treballava com un oficial d'intel·ligència. Va mantenir els seus vincles amb les comunitats de intel·ligència i policia de Ruanda durant el seu mandat en RTLM.
El parador de Nkurunziza va ser desconegut des de 2007.

## Referències

* ↑ The Prosecutor v. Ferdinand Nahimana, Jean-Bosco Barayagwiza, Hassan Ngeze (Judgement and Sentence), ICTR-99-52-T, pg. 416, Nr. 6.9, International Criminal Tribunal for Rwanda (ICTR), 3 December 2003, available at: http://www.unhcr.org/refworld/docid/404468bc2.html [accessed 19 March 2013]
* ↑ Thompson, Allan (Ed.). The Media and the Rwanda Genocide. Pluto Press, Fountain Publishers, IDRC, 2007, p. 58, 98, 127. ISBN 0-74532-625-0 [Consulta: 27 novembre 2016]. Arxivat 16 de setembre 2013 a Wayback Machine.
* ↑ Thompson, Allan (Ed.). Kimani, Mary: RTLM: the Medium that Became a Tool for Mass Murder. In "The Media and the Rwanda Genocide". Pluto Press, Fountain Publishers, IDRC, 2007, p. 116. ISBN 0-74532-625-0 [Consulta: 19 març 2013]. Arxivat 2013-09-16 a Wayback Machine.
* ↑ Thompson, Allan (Ed.). The Media and the Rwanda Genocide. Pluto Press, Fountain Publishers, IDRC, 2007, p. 58. ISBN 0-74532-625-0 [Consulta: 27 novembre 2016]. Arxivat 16 de setembre 2013 a Wayback Machine.
* ↑ Thompson, Allan (Ed.). The Media and the Rwanda Genocide. Pluto Press, Fountain Publishers, IDRC, 2007, p. 106. ISBN 0-74532-625-0 [Consulta: 27 novembre 2016]. Arxivat 16 de setembre 2013 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* RwandaFitxer: Transcripts of RTLM broadcasts, including numerous by Ananie Nkurunziza
# Antonio Carbonell

Antonio Carbonell Muñoz (Madrid, 21 d'agost de 1969), és un cantant i compositor espanyol, conegut per haver participat en el Festival de la Cançó d'Eurovisió 1996.

## Biografia

Pertany a la saga flamenca dels Carbonell. Fill del conegut cantautor Montoyita (entre els últims treballs del qual es destaquen les seves col·laboracions amb el ballador Joaquín Cortés), germà del guitarrista José Carbonell "Montoyita" i les balladores Victoria Carbonell "La Globo" i Aurora Carbonell "La Pelota" (vídua d'Enrique Morente); oncle d'Estrella Morente, Soleá Morente i José Enrique Morente, i cosí dels components dels grups musicals Ketama i La Barbería del Sur. Des de sempre ha estat lligat a la música i al flamenc.
Ha realitzat col·laboracions amb artistes com Enrique Morente i Manolo Sanlúcar.
El seu primer treball Ilusiones va tenir un èxit discret. Més tard, i amb motiu de la seva participació en el Festival de la Cançó d'Eurovisió 1996, publicaria un segon àlbum ¡Ay, qué deseo!. Amb el tema homònim, compost per Ketama, va aconseguir un discret número vint (de 23 països) en el festival celebrat a Oslo, Noruega.
A part dels seus dos treballs en solitari, la contribució d'Antonio Carbonell pot veure's en àlbums recopilatoris com ara Cante gitano, Directo desde Casa Patas, Esencias flamencas y Lo mejor que tengo.
El 22 de juny de 2007 va participar en un concert de RBD a Madrid, ballant flamenc amb Anahí Puente. Posteriorment ha realitzat nombroses actuacions com a cantaor acompanyat a la guitarra pel seu germà 'Montoyita'.

## Referències

* ↑ http://www.madrid.org/sumaflamenca/2013/prensa/pdf/sagas.pdf
* ↑ «eurovision-spain.com - España 1996». eurovision-spain.com.
* ↑ Pardo, José Ramón. El libro de los grandes éxitos del Festival de Eurovisión (en castellà). Cyanuro, p. 82-83. ISBN 84-607-4162-1.

## Vegeu també

* Espanya al Festival de la Cançó d'Eurovisió
* Festival de la Cançó d'Eurovisió 1996
# Argenton-sur-Creuse

Argenton-sur-Creuse és un municipi francès, situat a la regió del Centre - Vall del Loira, al departament de l'Indre. Està situat a la riba del riu Cruesa.

## Personalitats cèlebres

* Antoine Berman, traductor i filòsof
* Michel Sapin, polític
# Argileonis

Argileonis (en grec antic Αργιλεωνίς) va ser la mare de Bràsides d'Esparta.
Quan els enviats d'Amfípolis li van portar la notícia de la mort de Bràsides va preguntar si havia combatut amb valentia, i quan se li va dir que havia estat el millor dels espartans, va contestar que era un home valent però que estaven en un error ja que encara n'hi havia de millors a Esparta. La resposta es va fer famosa al seu temps, i va merèixer una recompensa dels èfors, segons Plutarc.

## Referències

* ↑ Argileonis a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 280
# Angostura alipes

Angostura alipes, és una espècie d'arbre pertanyent a la família de les rutàcies. És un endemisme d'Equador.

## Descripció

És un arbre endèmic de les terres baixes amazòniques d'Equador. Coneguda a partir de dues mostres obtingudes recentment en el camí construït de Petro-Canada, a la Via Auca, a uns 115 km al sud de Coca, prop del riu Tigüino. Ambdues estan dins de la Reserva Ètnica Huaorani. Probablement es produeix en una àrea més gran de la Amazonía equatoriana, però els inventaris botànics intensius al proper Parc Nacional Yasuní no n'haa detectat cap fins avui. A part de la destrucció de l'hàbitat, no es coneixen amenaces concretes.

## Taxonomia

L'Angostura alipes va ser descrita per Kallunki i publicada al Kew Bulletin 53(2): 261–263, f. 1G–J, l'any 1998.

## Vegeu també

* Angostura (gènere)
* Angostura - (Angostura trifoliata)
* Amarg d'Angostura
* Ricardo de Lemos Fróes
* Jacquelyn Ann Kallunki

## Referències

* ↑ Angostura alipes en Trópicos
* ↑ Angostura alipes en PlantList
# Anoia Diari

Anoia Diari és el primer diari exclusivament digital creat a la comarca de l'Anoia, publicat en català i fundat a Igualada l'1 d'octubre de 2008. L'any 2009 arribà diàriament a 3.000 lectors diaris i obrí una secció de blogs de col·laboradors entre els que figuren les diputades Marina Llansana i Teresa Estruch. Anna Marsal va ser la primera directora del diari. L'any 2011 tenia una mitjana de 17.154 usuaris únics mensuals i 119.873 planes vistes mensuals segons dades de Nielsen-OJD.

## Referències

* ↑ Racó Català, 3/10/2008, Anoiadiari, el primer diari exclusivament digital de l'Anoia
* 1 2 3cat24, Portal de Televisió de Catalunya, 25/09/2008, Neix Anoiadiari.cat, el primer portal d'informació exclusivament digital de l'Anoia
* 1 2 Associació Catalana de la Premsa Gratuïta, Anoiadiari.cat obre el seu servei de blogs als ciutadans
* ↑ Fitxa de Anoia Diari a ACPG

## Enllaços externs

* Anoia Diari
# Anolis gorgonae

El llangardaix blau de Gorgona (Anolis gorgonae) és una espècie de sauròpsid (rèptil) escatós de la família Dactyloidae endèmic de l'Illa Gorgona, a Colòmbia. Com el seu nom indica és de color blau-grisós. Viu a l'interior de la selva de Gorgona i sol romandre en els troncs dels arbres.

## Referències

* ↑ The Reptile Database - Anolis gorgonae
# Armancourt (Somme)

Armancourt és un municipi francès situat al departament del Somme i a la regió dels Alts de França. L'any 2007 tenia 19 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet d'Armancourt era de 19 persones. Hi havia 12 famílies de les quals 8 eren unipersonals (8 homes vivint sols) i 4 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

Tots els 9 habitatges que hi havia el 2007 eren l'habitatge principal de la família. Tots els 9 habitatges eren cases. Dels 9 habitatges principals, 7 estaven ocupats pels seus propietaris i 3 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 1 tenia una cambra, 3 en tenien tres, 3 en tenien quatre i 3 en tenien cinc o més. 9 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 6 habitatges hi havia un automòbil i a 3 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Armancourt el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 4 |
| 0 | 45 a 49 | 4 |
| 8 | 40 a 44 | 0 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 4 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 4 | 10 a 14 | 4 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 8 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 13 persones, 10 eren actives i 3 eren inactives. De les 10 persones actives 9 estaven ocupades (6 homes i 3 dones) i 1 aturada (1 dona i 1 dona). De les 3 persones inactives 2 estaven estudiant i 1 estava classificada com a «altres inactius».

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques d'Armancourt a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades d'Armancourt a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Argyripnus iridescens

Argyripnus iridescens és una espècie de peix pertanyent a la família dels esternoptíquids.

## Descripció

* Fa 14 cm de llargària màxima.

## Hàbitat

És un peix marí, d'aigües fondes i batipelàgic que viu al talús continental.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic sud-occidental: Austràlia i Nova Zelanda.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Gomon, M.F., C.J.M. Glover i R.H. Kuiter (eds.), 1994. The fishes of Australia's south coast. State Print, Adelaida. 992 p.
* ↑ Paxton, J.R., D.F. Hoese, G.R. Allen i J.E. Hanley, 1989. Pisces. Petromyzontidae to Carangidae. Zoological Catalogue of Australia, Vol. 7. Australian Government Publishing Service, Canberra, 665 p.
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ Hoese, D.F., D.J. Bray, J.R. Paxton i G.R. Allen, 2006. Fishes. A Beasley, O.L. i A. Wells (eds.) Zoological Catalogue of Australia. Volum 35. ABRS & CSIRO Publishing: Australia Part 1, pp. xxiv 1-670; Part 2, pp. xxi 671-1472; Part 3, pp. xxi 1473-2178.
* ↑ Paulin, C., A. Stewart, C. Roberts i P. McMillan, 1989. New Zealand fish: a complete guide. National Museum of New Zealand Miscellaneous Series Núm. 19. xiv+279 p.

## Bibliografia

* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Aristarc d'Esparta

Aristarc (en llatí Aristarchus, en grec antic Αρίσταρχος"Arístarkhos") fou un espartà enviat per succeir a Cleandre (Cleander) com a harmost al front de la ciutat de Bizanci.
Els grecs que havien acompanyat Cir el Jove a l'expedició contra el seu germà Artaxerxes II de Pèrsia (l'expedició dels deu mil), havien tornat i estaven acampats prop de Bizanci. Alguns havien venut les seves armes i s'havien establert a la ciutat. Aristarc, seguint instruccions del cap de la flota espartana, Anaxibi, que havia conegut a Cízic, va fer presoners a 400 mercenaris i els va vendre com esclaus. Després de ser subornat pel sàtrapa Farnabazos II va evitar que les tropes passessin a Àsia menor i saquegessin la satrapia i altres territoris, segons diu Xenofont a l'Anàbasi.

## Referències

* ↑ 3.Aristarchus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 290
# Ariarates IX

Ariarates IX Eusebes o Filopàtor (grec antic: Ἀριαράθης Εὐσεϐής Φιλοπάτωρ, Ariaráthēs Eusebḗs Philopátōr, Pius, amant del seu pare), era rei de Capadòcia. El seu pare, Mitridates VI Eupator, rei del Pont, el va proclamar rei quan tenia 8 anys segurament l'any 97 aC.
Va governar sota la regència de Gordi, un home de confiança de Mitridates. El 96 aC els nobles capadocis van elegir rei a Ariobarzanes I anomenat Filoromà, i van enviar una ambaixada a Roma per confirmar-lo, car consideraven que només un rei acceptat per tothom podia assegurar l'estabilitat. Mitridates al·legava davant els Romans que el seu fill era descendent per línia materna de Ariarates VI, que havia mort el 116 aC).
El Senat romà va donar permís al poble de Capadòcia per governar-se en la forma que lliurement escollissin. Així Ariobarzanes I va ser reconegut com a governant. Mitridates VI el va combatre i amb l'ajut del rei Tigranes II d'Armènia el va foragitar del país, i va tornar a proclamar rei al seu fill Ariates IX cap a l'any 94 aC, però el 92 aC Ariobarzanes I va tornar al poder restaurat per Sul·la.
El 88 aC Mitridates va ocupar el país i va tornar a proclamar rei a Ariates IX, però l'any següent va proclamar l'annexió de Capadòcia al Regne del Pont.

## Referències

* ↑ Justí. Historiarum Philippicarum, XXXVIII, 1
* ↑ Smith, William (ed.). «Ariarathes». A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. [Consulta: 19 maig 2021].
# Ariarates VIII

Ariarates VIII (grec antic: Ἀριαράθης Ἐπιφανής, Ariaráthēs Epiphanḗs) va ser rei de Capadòcia. Era fill d'Ariarates VI.
Quan va ser proclamat rei l'any 99 aC era molt jove, i el país va quedar sota la regència de la seva mare Laodice, que es va casar amb Nicomedes III Evergetes de Bitínia. El marit també va assolir la regència del país, i va aprofitar per dominar la Paflagònia, cosa que els Capadocis no van veure bé.
L'any 97 aC Mitridates VI Eupator del Pont va entrar al país suposadament per ajudar el seu nebot contra Bitínia però en realitat amb intenció d'ocupar-lo. Ariarates VIII se'n va adonar aviat i li va declarar la guerra, però després d'unes setmanes de lluita ambdós reis es van reunir a una tenda per negociar la pau; en aquesta tenda Mitridates, ajudat pel seu fidel Gordi (Gordius), va assassinar Ariarates VIII i amb ell es va extingir la línia de reis de Capadòcia originada en Datames.
Mitridates va proclamar rei un dels seus propis fills amb el nom de Ariarates IX, sota la regència de Gordi, ja que només tenia vuit anys en ser nomenat. Nicomedes de Bitínia va enviar una ambaixada a Roma per reclamar el tron a favor d'un jove que pretenia ser fill d'Ariarates VI i Laodice. Mitridates, "amb un desvergonyiment igual" diu Justí, també va enviar una ambaixada a Roma dient que el noi que havia posat al tron era un descendent d'Ariarates V. El senat romà no es va decantar per cap dels dos pretendents, i va decidir que fossin els capadocis els que triessin. Com que estaven d'acord que hi hagués un rei, els romans van permetre que s'instal·lés al tron Ariobarzanes I, que havien elegit.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Ariarathes». A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. [Consulta: 18 maig 2021].
# Arlberg

Alberg és una serra situada entre les regions de Vorarlberg i el Tirol, a Àustria. El major cim és el «Valluga» amb 2.809 metres. L'Arlberg és també el nom del coll situat a una altitud de 1.793 metres i que separa les dues regions.
El nom Arlberg deriva de la tradició dels «Arlenburg», els qui es diu es van establir al costat tirolès dels passos d'Arlberg, a 1793 msnm.
És un lloc popular i famós per les estacions d'esquí, com Lech, Zürs, Stuben, St. Christoph i St. Anton.
# Arisbe

Arisbe (en grec antic Ἀρίσβη) era una ciutat de Mísia entre Percote i Abidos, a la riba del riu Seillis. Homer la menciona al "Catàleg dels troians", a la Ilíada, i diu que era una de les ciutats del rei Asi que van anar a ajudar Príam a la guerra de Troia.
Era una colònia de Mitilene fundada segons la llegenda per Escamandros i per Ascani, fill d'Enees.
L'exèrcit d'Alexandre el Gran es va concentrar a Arisba després de passar l'Hel·lespont, segons diu Flavi Arrià. Els gàlates, quan van passar a Àsia per suggeriment d'Àtal I de Pèrgam, van ocupar la ciutat però van ser derrotats allí pel rei Prúsies I de Bitínia el 216 aC. A l'Època d'Estrabó era un lloc pràcticament oblidat, encara que s'han trobat monedes de la ciutat del temps de Trajà.
Una altra ciutat anomenada Arisba es trobava a l'illa de Lesbos. Heròdot diu que va ser presa pels habitants de Metimna. Plini el Vell diu que la va destruir un terratrèmol.

## Referències

* ↑ Alberich i Mariné, Joan (dir.); Cuartero i Iborra, Francesc J. (dir.). Diccionari Grec-Català. Enciclopèdia Catalana - Fundació Institut Cambó, 2015, p. 349. ISBN 9788441224223.
* ↑ Smith, William (ed.). «Arisba». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 7 febrer 2021].
# Arano

Arano és un municipi de Navarra, a la comarca de Norte de Aralar, dins la merindad de Pamplona. Comprèn la vila d'Arano i els caserius de Latse, Suro i Urumea.

## Topònim

Arano és un altre topònim d'origen i significat incert. S'ha solgut relacionar amb les paraules basques arrano (àguila), (h)aran (vall) o (h)aran (aranyó), i se li han donat significats com pujol de la vall, lloc d'aranyoners o lloc de la vall. De totes les hipòtesis proposades Mikel Belasko a Diccionari Etimològic dona major versemblança a la qual va proposar Koldo Mitxelena, per al qual Arano estaria compost per (h)aran (vall) i el sufix diminutivo -no pel que tindria el significat de petita vall. Belasko apunta una altra hipòtesi, ja que Arano (potser relacionat amb arrano (àguila)) està documentat com nom de pila de baró en la Navarra del segle xvi, pel que podria tractar-se també d'un antropònim. Pascual Madoz va esmentar en una de les seves obres que el nom de la vila provenia de l'expressió hara noa (allà vaig) recollint una etimologia popular.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1996 | 1998 | 1999 | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 |
| 154 | 141 | 143 | 151 | 144 | 146 | 141 | 141 | 143 | 141 | 127 |
| Fonts: Arano i Institut d'Estadística de Navarra |||||||||||
# Atef al-Tayyeb

Atef El-Tayeb (àrab: عاطف الطيب, ʿĀṭif aṭ-Ṭayyib; /ˈʕɑːtˤef etˈtˤɑjjeb/) (governació de Sohag, 26 de desembre de 1947 - el Caire, 23 de juny de 1995) va ser un director de cinema egipci. Les transliteracions alternatives del seu nom són: Atef Al-Tayeb i Attef El Taieb. Les seves pel·lícules sovint representaven les lluites de la gent del carrer.

## Filmografia
### Com a director

* Leila Sakhina (A Hot Night) (1994)
* Did el Hokouma (Against the Government) (1992)
* Nagi El-Ali (1991)
* El Heroob (Escape) (1988)
* Al Baree' (1986)
* El Zamar (The Piper) (1985)
* Al Hob Fawk Habadet al Haram (Love on the Pyramids Plateau) (1984)
* El-Takhsheeba (The Cell) (1983)
* Sawak al-utubis (Bus Driver)(1982)

### Com a director assistent

* Sphinx (1981)
* Gallipoli (1981) (director ajudant per la versió egípcia)
* The Awakening (1980)
* Mort al Nil (1978)
* El-Raghba wel Thaman (Desire and Price) (1978)
* L'espia que em va estimar (1977)
* Da'wa Lil Hayah (A Call for Life) (1972)

## Referències

* ↑ Press kit for 23rd (Film) Festival of the 3 Continents, giving his year of birth and death on page 23
* ↑ «المصريين إلى أفلام وغادر على جناح يمامةعاطف الطيب البريء الذي ترجم آهات» (en arabic). Al Jazeera, 29-06-2020 [Consulta: 11 setembre 2021].
# Atef-Pehu (nomós XIV)

Atef-Pehu (el vell oriental) fou el nom del nomós XIV de l'Alt Egipte. La capital fou Qesy (Cusae, avui Al-Qusiya) i el déu principal fou Hator. En aquest nomós també es troben les restes d'Akhet-Aton, avui anomenada Amarna. Durant el període d'Amarna (dinatia XVIII), la ciutat va ser capital d'Egipte.

## Bibliografia

* Helck, Wolfgang ; Westendorf, Wolfhart (1977). Lexikon der Ägyptologie. Wiesbaden: Harrassowitz. ISBN 3-447-01876-3