OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Central geotèrmica d'Svartsengi

La central geotèrmica d'Svartsengi és una planta d'energia geotèrmica, que es troba al camp geotèrmic d'Svartsengi, a uns 4 km al nord de la localitat de Grindavík, a uns 20 km al sud-est de l'aeroport Internacional de Keflavík i a 45 km al sud-oest de Reykjavík. La central va ser construïda per l'empresa de producció d'electricitat HS Orka l'any 1977-79. Va ser la primera central de cogeneració del món, en que combina la geotèrmica per a la generació d'energia elèctrica i la producció d'aigua calenta per a la calefacció urbana.
La central, que consta d'una superfície de 150 hectàrees, es va construir en sis fases seqüencials, la primer l'any 1977-79 i l'última acabada el 2008, en cada fase es va construir una nova central, per la qual cosa la capacitat de generació va augmentar fins als 150 MWth (475 litres per segon d'aigua a 90 °C) per a la calefacció urbana i fins a 75 MW d'energia elèctrica. Proporciona aigua calenta per al sistema de calefacció de tota la península de Reykjanes, incloses les localitats de Keflavík, Njarðvík, Vogar, Garður, Sandgerði i Grindavík, més de 21.000 llars. Per tant, es considera una de les centrals de calefacció més importants d'Islàndia. Està connectada a la xarxa elèctrica islandesa més àmplia a Reykjavík.
La central també ha produït dues empreses derivades; una el complex termal més populars d'Islàndia, el llac Blau, i la primera planta de metanol renovable, Carbon Recycling International.

## Referències

* 1 2 «Svartsengi plant» (en anglès). HS Orka hf. Arxivat de l'original el 7 abril 2012. [Consulta: 22 desembre 2023].
* ↑ Biba, Erin «Tour One of Iceland's Incredible Geothermal Plants» (en anglès). Popular Mechanics, 01-11-2013 [Consulta: 22 desembre 2023].
* ↑ Albert Albertsson, Geir Þórólfsson, Júlíus Jónsson «Three Decades of Power Generation-Svartsengi Power Plant» (en anglès). Proceedings World Geothermal Congress 2010, 2010, pàg. 4 [Consulta: 22 desembre 2023].
* ↑ «Geothermal exploration, development and utilization at Svartsengi» (en anglès). ÍSOR Iceland Geosurvey. Arxivat de l'original el 22 desembre 2015. [Consulta: 22 desembre 2023].
# Castell de Vilaüt

Castell de Vilaüt és un castell del municipi de Pau (Alt Empordà) declarat bé cultural d'interès nacional.

## Descripció

Situat al sud del nucli urbà de la població, al nord-est del veïnat de Vilaüt, en un paratge envoltat de conreus conegut com a Camp del Castell. L'itinerari del GR-92-0 passa pel davant de les restes del castell, situades al costat d'una de les torres d'una línia elèctrica.
Es tracta dels vestigis d'una fortalesa, donat que s'intueixen traces de valls al voltant de les restes. Tenint en compte els escassos trams de murs que s'observen i els monticles creats pels enderrocs, sembla que el recinte murat era força gran i de planta rectangular. Queden restes dels murs perimetrals situats al nord i a l'est, i només uns trams als altres costats. Al sud-est hi ha restes d'una possible torre quadrada o rectangular i, a l'interior del recinte hi ha dos murs en angle recte, d'uns 5 metres d'alçada, que probablement siguin els vestigis d'una altra torre. Aquesta construcció és a base de pedres petites sense treballar, restes de material constructiu i alguns carreus ben escairats, lligats amb morter de calç. A l'entorn de les ruïnes s'hi escampa bocinalla de ceràmica.
Alguns monticles coberts de terres i vegetació pressuposen l'existència d'altres restes arquitectòniques soterrades.

## Història

Aquest lloc és documentat l'any 953 en un precepte del rei Lluís el Transmarí a favor del monestir de Sant Pere de Rodes, quan s'al·ludeix a "Villa Aguta" com un dels límits i a orient de l'estany de Castelló. Segons un altre instrument del 982, del rei Lotari, l'esmentat cenobi posseïa diferents llocs d'aquesta rodalia: "… in villa Palatiu, in Turricella, in villa Acuti, in Petello et Stagneolo, cum stagnis, piscationibus, et omnibus villarunculis, adjacentiis in villa Pau".
Es desconeix l'emplaçament de la capella de Sant Salvador de Vilaüt, esmentada en documents del darrer quart del segle xiii i del segle xiv.
No existeixen notícies que facin referència al castell. Cal suposar que al segle xv pertanyia als Sagarriga, senyors de Palau-saverdera, ja que l'any 1410 figuren com a senyors del lloc de Vilaüt Caterina Sagarriga, vídua de Ramon, i el seu fill Bernat Sagarriga, donzell.
L'estat actual de les runes del castell fan pensar que va ser volat. Tipològicament pel tipus de parament -pedres petites sense treballar i alguns carreus escairats- es pot situar la construcció dels murs entre els segles xiii i XIV. Respecte a la possible torre interior alguns autors la situen cronològicament vers el s. XVI o XVII., pel seu aparell, pedres barrejades amb terrissa.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 «Castell de Vilaüt». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 gener 2014].

## Enllaços externs

* «Castell de Vilaüt». Inventari del Patrimoni Arqueològic i Paleontològic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya.
# Ménarmont

Ménarmont és un municipi francès, situat al departament dels Vosges i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 46 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Ménarmont era de 46 persones. Hi havia 26 famílies, de les quals 11 eren unipersonals (7 homes vivint sols i 4 dones vivint soles), 4 parelles sense fills, 7 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 40 habitatges, 26 eren l'habitatge principal de la família, 6 eren segones residències i 8 estaven desocupats. 38 eren cases i 2 eren apartaments. Dels 26 habitatges principals, 21 estaven ocupats pels seus propietaris, 4 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 1 tenia una cambra, 3 en tenien dues, 2 en tenien tres, 10 en tenien quatre i 10 en tenien cinc o més. 20 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 12 habitatges hi havia un automòbil i a 9 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Ménarmont el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 4 | 75 a 79 | 4 |
| 4 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 4 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 4 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 4 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 8 | 40 a 44 | 4 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 30 persones, 22 eren actives i 8 eren inactives. De les 22 persones actives 21 estaven ocupades (16 homes i 5 dones) i 1 aturada (1 dona i 1 dona). De les 8 persones inactives 4 estaven jubilades i 4 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Els 2 establiments que hi havia el 2007 eren d'empreses extractives.
L'any 2000 a Ménarmont hi havia 5 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Ménarmont a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Ménarmont a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Sobec

Sobek és el déu egipci de l'aigua dolça (rius, llacs, pantans...) i de la fertilitat. Se'l representa amb cap de cocodril. Els egipcis creien que quants més cocodrils hi hagués al Nil, millors serian les collites després de la crescuda.

## Vegeu també

* Llista de personatges de la mitologia egípcia
# Sofonisba (Alfieri)

Sofonisba és una tragèdia original de Vittorio Alfieri, escrita l'any 1789.

## Personatges

* Sofonisba
* Siface
* Massinissa
* Scipione
* Soldats romans
* Soldati númides
L'escena té lloc al camp de Scipione, a l'Àfrica.

## Enllaços externs

* Text de Sofonisba de Vittorio Alfieri, en italià
# Cent vint-i-set

El nombre 127 (CXXVII) és el nombre natural que segueix el nombre 126 i precedeix el nombre 128. La seva representació binària és 1111111, la representació octal 177 i l'hexadecimal 7F. És un nombre primer de Mersenne: l'única factorització és 1×127 = 2$^7$ − 1.

## Referències

* ↑ «Properties of the number 127» (en anglès). [Consulta: 26 juliol 2021].
* ↑ «Mersenne primes (primes of the form 2^n - 1)» (en anglès). OEIS. [Consulta: 16 abril 2022].
* ↑ «Matemàtiques (nivell ESO)/Llista de nombres primers de l'1 al 100000». Viquillibres. [Consulta: 16 abril 2022].
# Rem als Jocs Olímpics d'estiu de 1924 - Scull individual masculí

Rem als Jocs Olímpics d'estiu de 1924 :
| Scull individual | homes |
| Doble scull | homes |
| Dos sense timoner | homes |
| Dos amb timoner | homes |
| Quatre sense timoner | homes |
| Quatre amb timoner | homes |
| Vuit amb timoner | homes |
| < 1920 1928 > ||
La prova de scull individual fou una de les set que es disputaren als Jocs Olímpics de París de 1924 i que formaven part del programa de rem. La prova es va disputar entre el 14 i el 17 de juliol de 1924, amb la presència de 8 remers, procedents de 8 països diferents.

## Medallistes

| Or | Plata | Bronze |
| Jack Beresford (GBR) | William Gilmore (USA) | Josef Schneider (SUI) |

## Resultats
### Sèries

Es disputaren el 14 de juliol. El vencedor passava a la final i el segon a la repesca.
1a sèrie :
| Pos. | Remer | Nació | Temps |
| 1 | Arthur Bull | Austràlia | 7'19"0 |
| 2 | Marc Detton | França | 7'19"2 |
| 3 | A. Osiecimski-Czapski | Polònia | ND |
2a sèrie :
| Pos. | Remer | Nació | Temps |
| 1 | Josef Schneider | Suïssa | 7'15"6 |
| 2 | Constant Pieterse | Països Baixos | 7'15"6 |
| 3 | Arthur Belyea | Canadà | ND |
3a sèrie :
| Pos. | Remer | Nació | Temps |
| 1 | William Gilmore | Estats Units | 7'03"2 |
| 2 | Jack Beresford | Regne Unit | 7'07"4 |
| 3 | Béla Szendey | Hongria | DNS |

### Repesca

Es disputà el 14 de juliol. El vencedor passava a la final.
repesca :
| Pos. | Remer | Nació | Temps |
| 1 | Jack Beresford | Regne Unit | 8' 00"5 |
| 2 | Constant Pieterse | Països Baixos | 8' 09"4 |
| - | Marc Detton | França | DNF |

### Final

Es disputà el 17 de juliol.
| Pos. | Remer | Nació | Temps |
| 1 | Jack Beresford | Regne Unit | 7'49"2 |
| 2 | William Gilmore | Estats Units | 7'54"0 |
| 3 | Josef Schneider | Suïssa | 8'01"1 |
| - | Arthur Bull | Austràlia | DNF |

## Bibliografia

* Comité olympique français. «Aviron». A: Librairie de France. Les Jeux de la VIII$^e$ Olympiade. Paris 1924. Rapport officiel (en francès), 1924, pp. 163-179 [Consulta: 21 maig 2018].

## Referències

* ↑ «Rowing at the 1924 Paris Summer Games: Men's Single Sculls». sports-reference.com [Consulta: 21 maig 2018]. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2009-12-08. [Consulta: 28 març 2021].

## Enllaços externs

* (anglès) Rem - París 1924 Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine.
# Nashua (Iowa)

Nashua és una població dels Estats Units a l'estat d'Iowa. Segons el cens del 2000 tenia 1.618 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Nashua tenia 1.618 habitants, 691 habitatges, i 469 famílies. La densitat de població era de 253,9 habitants/km².
Dels 691 habitatges en un 28,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 56% hi vivien parelles casades, en un 8,4% dones solteres, i en un 32,1% no eren unitats familiars. En el 27,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 16,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,34 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,83.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,2% tenia menys de 18 anys, un 7,8% entre 18 i 24, un 23,5% entre 25 i 44, un 22,6% de 45 a 60 i un 20,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 92,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 31.713 $ i la renda mediana per família de 37.284 $. Els homes tenien una renda mediana de 27.969 $ mentre que les dones 20.547 $. La renda per capita de la població era de 16.031 $. Entorn del 5,7% de les famílies i el 9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Nashua». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Nashua». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Srikakulam

Srikakulam (Telugu శ్రీకాకుళం) és una ciutat i municipi de l'Índia, capital del districte de Srikakulam a Andhra Pradesh. Sota els mogols fou Gulshanabad i els britànics l'anomenaven Chicacole. Va agafar el seu nom actual, que ja portava antigament, el 1950. La municipalitat de Srikakulam té una població de 109.666 segons el cens de 2001, i l'aglomeració de 117.066.
Va ser ocupada pels britànics el 1759 i fou parts dels Circars Septentrionals i el 1804 fou inclosa dins el districte de Ganjam mentre Palakonda i Rajam eren incloses al districte de Vishakapatnam. El districte de Srikakulam es va crear el 15 d'agost de 1950 amb parts del de Ganjam a Orissa i parts del de Vishakapatnam a Andhra.

## Temples i llocs de culte

* Suryanarayana Swamy Alayam (Arasavilli) i Arxivat 2009-05-14 a Wayback Machine.
* Koteswara swamy Alayam (Gudiveedi)
* Santhosimata Alayam (Patha Srikakulam)
* Venkateswara swami Alayam (Gujaratipeta)
* Kodanda ramaswami Alayam (Krishna park)
* Ayyappa swami Alayam (Aidvaaram peta)
* Ragavendra Swami alayam (Aidvaaram peta)
* Jamma Masjid
* Mesquita Ilyaspur
* Roshansha vali Dargah (Chouk bazaar)

## Parcs

* Gandhi park
* Santhinagar park
* River view Park
* Indira Gandhi Park
* Housing Board Colony Park
* Chinnabaratam Veedhi Park
* PSN Colony Park.
* Hudco Colony Park.

## Vegeu també

* Langliliya

## Referències

* Book : Discover District series(A.P) / Om Art Print - Vijayawada-520002._A.P(India)
* Personal Collection / Dr.Seshagirirao-MBBS,Srikakulam Town.
# Putoranita

La putoranita és un mineral de la classe dels sulfurs, que pertany al grup de la talnakhita. Fou anomenada així pel mont Putoran de la Península de Taimyr, Rússia.

## Característiques

La putoranita és un mineral de fórmula química Cu$_{1.1}$Fe$_{1.2}$S₂. Cristal·litza en el sistema isomètric. La seva duresa a l'escala de Mohs és 4,5. Malgrat que és un mineral isotròpic, presenta, en alguns casos, certa anisotropia, sobretot en espècimens rics en níquel.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la putoranita pertany a «02.CB - Sulfurs metàl·lics, M:S = 1:1 (i similars), amb Zn, Fe, Cu, Ag, etc.» juntament amb els següents minerals: coloradoïta, hawleyita, metacinabri, polhemusita, sakuraiïta, esfalerita, stil·leïta, tiemannita, rudashevskyita, calcopirita, eskebornita, gal·lita, haycockita, lenaïta, mooihoekita, vinciennita, roquesita, talnakhita, laforêtita, černýita, ferrokesterita, hocartita, idaïta, kesterita, kuramita, mohita, pirquitasita, estannita, estannoidita, velikita, chatkalita, mawsonita, colusita, germanita, germanocolusita, nekrasovita, estibiocolusita, ovamboïta, maikainita, hemusita, kiddcreekita, polkovicita, renierita, morozeviczita, catamarcaïta, lautita, cadmoselita, greenockita, wurtzita, rambergita, buseckita, cubanita, isocubanita, picotpaulita, raguinita, argentopirita, sternbergita, sulvanita, vulcanita, empressita i muthmannita.

## Formació i jaciments

En la seva localitat tipus s'ha localitzat en menes massives de mooihoekita; en altres indrets també s'ha descrit en mineralitzacions de coure-níquel en peridotites. Sovint s'associa a mooihoekita, talnakhita, cabriita, cubanita, pentlandita, magnetita, galena, esfaletrita, minerals del grup del platí, argent natiu, alabandita, val·leriïta, mackinawita, shadlunita manganèsica i djerfisherita.

## Referències

* 1 2 3 «Putoranite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 26 desembre 2019].
* 1 2 «Putoranite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. Arxivat de l'original el 2012-05-26. [Consulta: 27 desembre 2019].
* ↑ «Putoranite Mineral Data» (en anglès). Web Mineral. [Consulta: 27 desembre 2019].
# Llibre de meravelles

«Llibre de Meravelles» té aquests significats:
Llibre de Meravelles es pot referir a les obres següents:
* Llibre de meravelles (Llull) de Ramon Llull
* Llibre de meravelles (Estellés) de Vicent Andrés Estellés
# Cent vint

El nombre 120 (CXX) és el nombre natural que segueix el nombre 119 i precedeix el nombre 121. La seva representació binària és 1111000, la representació octal 170 i l'hexadecimal 78. La seva factorització en nombres primers és 2$^3$×3×5; altres factoritzacions són 1×120 = 2×60 = 3×40 = 4×30 =5×24 = 6×20 = 8×15 = 10×12. És el nombre triangular d'ordre 15. Es pot representar com a la suma de dos nombres primers consecutius: 59 + 61 = 120. És el nombre més petit que es pot expressar com a producte d'enters consecutius de dues maneres diferents: 120 = 2 × 3 × 4 × 5 = 4 × 5 × 6. És un nombre d'Erdős-Woods.

## En altres dominis

* És el nombre atòmic de l'unbinili.

## Referències

* ↑ (successió A00217 a l'OEIS)
* ↑ (successió A059756 a l'OEIS)
# Namdalseid

Namdalseid és un antic municipi situat al comtat de Nord-Trøndelag, Noruega. Té 1,707 habitants i té una superfície de 769.93 km². El centre administratiu del municipi és el poble homònim.
El municipi limita amb els municipis de Flatanger, Roan i Osen a l'oest; amb Namsos al nord; amb Åfjord i Verran al sud-oest; i Steinkjer al sud. Hi ha força llacs dins el municipi, destacant el Gilten i el Finnvollvatnet. El riu Sverka travessa la part occidental del municipi. El fiord de Namsen forma la major part de la frontera nord.
Namdalseid està patint una important disminució de la població, ja que cada vegada menys joves volen dedicar-se a l'agricultura i la ramaderia; principals font d'ingressos del municipi. A part d'això també s'hi practiquen pesca, amb rius plens de salmons, i caça, amb molta fauna. També hi ha alguna indústria, principalment de pells d'animals.

## Referències

* ↑ «Personnemningar til stadnamn i Noreg» (en noruec). Språkrådet.
# Antonio Truyol y Serra

Antonio Truyol i Serra (Saarbrücken, 4 de novembre de 1913 - Madrid, 1 d'octubre de 2003) fou un jurista i internacionalista espanyol, membre de la Reial Acadèmia de Ciències Morals i Polítiques.

## Biografia

Fill de pares mallorquins, va fer estudis primaris a Inca i a Ginebra. Va estudiar Dret a Madrid i va iniciar la seva carrera acadèmica després de la guerra civil espanyola en la mateixa Facultat, fins a obtenir les càtedres de «Filosofia del Dret» a les Universitats de la Laguna el 1945 i de Múrcia el 1946.
Va consagrar la seva vida al va exercir de la docència i recerca universitàries en la Universitat Complutense de Madrid, particularment en l'Institut de Drets Humans, i en la Universitat de Múrcia en els àmbits de la Filosofia del Dret, el Dret Internacional Públic i les Relacions Internacionals. En aquest últim àmbit, el Professor Truyol és considerat com un pioner en l'estudi de la Teoria i la Ciència de les Relacions Internacionals a Espanya. Com a tal, va ser l'impulsor i director de l'actual Departament de Dret Internacional Públic i Relacions Internacionals (Estudis Internacionals) de la Facultat de Ciències Polítiques de la Universitat Complutense de Madrid i mestre dels principals especialistes espanyols en la matèria de les Relacions Internacionals. Entre els seus deixebles, cal destacar als internacionalistes Juan Antonio Carrillo Salcedo, Celestino de la Arenal i Francisco Aldecoa.
Com a jurista de reconegut prestigi, va ser nomenat Magistrat del Tribunal Constitucional del Regne d'Espanya, càrrec que va exercir entre 1981 i 1990. En 1971 va ingressar en la Reial Acadèmia de Ciències Morals i Polítiques.

## Obres

* La sociedad internacional. Madrid : Alianza, 2006
* Historia de la Filosofía del Derecho y del Estado. 3, Idealismo y positivismo. Madrid : Alianza Editorial, 2004
* De una sociedad internacional fragmentada a una sociedad mundial en gestación : (a propósito de la globalización). Madrid : Universidad Complutense de Madrid, Departamento de Derecho Internacional Público y Relaciones Internacionales : Colegio Nacional de Doctores y Licenciados en Ciencias Políticas y Sociología, 2003
* La integración europea : análisis histórico-institucional con textos y documentos. I, Génesis y desarrollo de la Comunidad europea, (1951-1979. Madrid : Tecnos, D.L. 1999
* Historia de la filosofía del derecho y del Estado. 1, De los orígenes a la Baja Edad Media. Madrid : Alianza, 1998
* Historia del derecho internacional público; versió espanyola de Paloma García Picazo. Madrid : Tecnos, 1998
* Histoire du droit internatinal public. Paris : Économica, 1995
* Historia de la filosofía del derecho y del Estado. 2, Del Renacimiento a Kant. Madrid : Alianza Editorial, 1995
* Théorie du droit international public : cours général. Dordrecht [etc.] : Martinus Nijhoff, 1992

## Referències

* ↑ En memoria de Antonio Truyol y Serra, ABC, 15 d'octubre de 2003
* ↑ Antonio Truyol a mcnbiografias

## Enllaços externs

* Antonio Truyol Serra. Un recuedo, de Concha Roldán
# Srilankamys ohiensis

Srilankamys ohiensis és una espècie de mamífer rosegador de la família dels múrids. És endèmica de l'altiplà central de Sri Lanka, on viu a altituds d'entre 915 i 2.310 msnm. Es tracta d'un animal nocturn. El seu hàbitat natural són els boscos perennifolis. Està amenaçada per l'expansió dels camps de conreu, els incendis forestals i la depredació per carnívors domèstics. El seu nom específic, ohiensis, significa 'd'Ohiya' en llatí.

## Referències

* ↑ De A. Goonatilake et al. Srilankamys ohiensis. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 17 març 2018.
* ↑ Entrada «Srilankamys» d'Animalia (en anglès).
# Radio (motocicleta)

Radio fou una marca espanyola de motocicletes, fabricades a Madrid entre 1918 i 1922 pel català J. Dalmau. La seva empresa fou la primera a fabricar motocicletes en sèrie a l'estat espanyol.
Les motos Radio duien un motor de 250 cc de dos temps molt avançat per a l'època, suspensió anterior de paral·lelogram i transmissió per corretja. L'any del seu llançament, una Radio va guanyar el Campionat de Castella de motociclisme en la categoria de fins a 300 cc, i el mes d'abril de 1921, Ricardo V. Arche hi guanyà la Pujada a Las Perdices i el Quilòmetre Llançat de Madrid, ambdues curses en la categoria de fins a 350 cc.

## Notes

* ↑ El nom del fundador apareix com a J. o Mauricio segons la font consultada.

## Referències

* 1 2 3 Herreros 1998: «Relación de las principales marcas» p. 316
* 1 2 «Fabricantes de motos españoles de preguerra: Radio» (en castellà). entre-tubos, 06-09-2014. [Consulta: 6 octubre 2014].
* ↑ Herreros 1998: «Los antecedentes más remotos» p. 18

### Bibliografia

* Herreros, Francisco; Aznar, José Luis. Historia del motociclismo en España (en castellà). Barcelona: RACC, 1998. ISBN 84-920886-5-6.
Viccionari
# Serrat Gran

«Serrat Gran» té aquests significats:
# Cent vint-i-nou

El nombre 129 (CXXIX) és el nombre natural que segueix el nombre 128 i precedeix el nombre 130. La seva representació binària és 10000001, la representació octal 201 i l'hexadecimal 81. La seva factorització en nombres primers és 3×43; altres factoritzacions són 1×129 = 3×43; és un nombre 2-gairebé primer: 3×43 = 129.

## Referències

* ↑ «Properties of the number 129» (en anglès). [Consulta: 27 juliol 2021].