OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Mas del Pei

El Mas del Pei és una masia de Reus (Baix Camp) situada a la partida de la Grassa, entre la riera de la Quadra, a partir de la qual s'hi accedeix per sota de la C-14, més avall de la carretera de Sant Ramon, on també hi ha un camí d'accés, i el terme de Constantí, al nord de la via del tren a Barcelona. El trobem sota el Mas del Jordiet i damunt del Mas de Llobet. El nom del mas algun cop s'escriu Pey. També se'n diu Mas del Trullols.

## Descripció

El mas és una construcció de planta gran, rectangular, i de volum senzill, amb un cos central de tres plantes d'alçada, coberta amb terrat i badalot, i dos cossos laterals de dues plantes d'alçada. L'un amb coberta plana l'altra amb terrat. La façana principal del conjunt, està composta per eixos de simetria verticals, que ordenen les finestres i portes, repetitives i de format gairebé quadrat. L'arrebossat emblanquinat de les façanes unifica tot el conjunt.

## Referències

* ↑ Amigó, Ramon. Materials per a l'estudi dels noms de lloc i de persona, i renoms, del terme de Reus. Reus: Associació d'Estudis Reusencs, 1988, p. 422. ISBN 8486387655.
* ↑ Pla especial urbanístic: catàleg de masos en sòl no urbanitzable, Reus. Reus: l'Ajuntament, 2004, p. 91-92.
# Abel Balbo

Abel Balbo (1 de juny de 1966) és un exfutbolista argentí.

## Selecció de l'Argentina

Va formar part de l'equip argentí a la Copa del Món de 1990. Destacà pel que fa a clubs, a Itàlia.

## Referències

* ↑ «Abel Balbo». Eurosport. [Consulta: 14 abril 2016].
* ↑ «A. Balbo». Soccerway. [Consulta: 14 abril 2016].
* ↑ Abel Balbo a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ «Balbo ritorna alla Roma» (en italià). AS Roma, 02-08-2000 [Consulta: 1r abril 2010]. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2002-06-02. [Consulta: 23 març 2018].
Abel Balbo amb la selecció de l'Argentina - Plantilles de navegació :
Selecció de futbol de l'Argentina – Copa del Món de futbol 1990
1 Pumpido (Comizzo) •
2 Batista •
3 Balbo •
4 Basualdo •
5 Bauza •
6 Calderón •
7 Burruchaga •
8 Caniggia •
9 Dezotti •
10 Maradona •
11 Fabbri •
12 Goycochea •
13 Lorenzo •
14 Giusti •
15 Monzón •
16 Olarticoechea •
17 Sensini •
18 Serrizuela •
19 Ruggeri •
20 Simón •
21 Troglio •
22 Cancelarich •
Seleccionador: Bilardo
Selecció de futbol de l'Argentina – Copa del Món de futbol 1994
1 Goycochea •
2 Vázquez •
3 Chamot •
4 Sensini •
5 Redondo •
6 Ruggeri •
7 Caniggia •
8 Basualdo •
9 Batistuta •
10 Maradona •
11 Medina Bello •
12 Islas •
13 Cáceres •
14 Simeone •
15 Borelli •
16 Díaz •
17 Ortega •
18 Pérez •
19 Balbo •
20 Rodríguez •
21 Mancuso •
22 Scoponi •
Seleccionador: Basile
Selecció de futbol de l'Argentina – Copa del Món de futbol 1998
1 Roa •
2 Ayala •
3 Chamot •
4 Pineda •
5 Almeyda •
6 Sensini •
7 C. López •
8 Simeone •
9 Batistuta •
10 Ortega •
11 Verón •
12 Burgos •
13 Paz •
14 Vivas •
15 Astrada •
16 Berti •
17 Cavallero •
18 Balbo •
19 Crespo •
20 Gallardo •
21 Delgado •
22 Zanetti •
Seleccionador: Passarella :
# Peiriac de Mar

Peiriac de Mar (o de la Sal) (en francès Peyriac-de-Mer) és un municipi francès, situat a la comarca de Fitor, departament de l'Aude i regió d'Occitània.
# Ashurnirari

Ashurnirari o Ashur-Nirari és el nom dels següents personatges:
* Ashurnirari I, rei d'Assíria (vers 1545-1520 aC).
* Ashurnirari II, rei d'Assíria (vers 1415-1407 aC).
* Ashurnirari III, rei d'Assíria (1193-1187 aC).
* Ashurnirari IV, rei d'Assíria (1019-1013 aC).
* Ashurnirari V, rei d'Assíria (755-745 aC).
# Can Torró

Can Torró és una obra de Girona inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici de planta rectangular de planta baixa i primer pis. Cobert per teulada a dues vessants, amb carener paral·lel a la façana principal. En molt mal estat de conservació. Cos allargassat amb obertures sense cap composició, fora de la porta d'entrada (llinda planera datada de 1570) i la finestra del damunt (llinda planera amb dos angelets que aguanten una orla el·líptica datada de 1570). Al costat de la finestra anterior hi ha una d'arc lobulat gotitzant. El cos dret està enderrocat. A l'entrada, a mà dreta, hi ha una pallissa.

## Referències

* ↑ «Can Torró». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 14 setembre 2016].

## Enllaços externs

* Can Torró, fitxa del catàleg de l'Ajuntament
# Calamus mu

Calamus mu és un peix teleosti de la família dels espàrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Pot arribar als 26,5 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a les costes de l'Atlàntic sud-occidental: és una espècie de peix endèmica del sud-est del Brasil.

## Referències

* ↑ MarineSpecies.org (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
# Resolució 737 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 737 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, aprovada el 29 de gener de 1992 després d'examinar l'aplicació de l'Uzbekistan per a ser membre de les Nacions Unides, el Consell va recomanar a l'Assemblea general que Uzbekistan fos admesa.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 701 a la 800 (1991 - 1993)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org Arxivat 2011-08-14 a Wayback Machine.
# Pascual Salas Usón

Pascual Salas Usón (Quinto, 17 de maig de 1910 - Castelldefels, 8 d'agost de 1998) fou un futbolista espanyol de les dècades de 1930 i 1940.

## Trajectòria

Va jugar a l'Iberia SC de Saragossa i el 1932 ingressà al Reial Saragossa, club que acabava de néixer. Fitxà pel Futbol Club Barcelona l'any 1933, jugant-hi dues temporades en les quals disputà 32 partits oficials i 20 amistosos, guanyant el Campionat de Catalunya l'any 1935. Just abans de la guerra civil fou jugador de l'Hèrcules CF d'Alacant. Al final de la guerra retornà breument al Reial Saragossa, i a continuació retornà a l'Hèrcules CF, on jugà durant la dècada de 1940.
Jugà amb la selecció catalana dos partits, un d'ells en un Catalunya-Espanya celebrat el 14 de febrer de 1934.

## Palmarès

* Campionat de Catalunya de futbol:
** 1934-35

## Referències

* 1 2 3 «Pascual Salas Usón». Gran Enciclopèdia Catalana, 23-03-2016. [Consulta: 9 gener 2017].
* 1 2 3 4 5 Toni Closa; Josep Pablo, José Alberto Salas i Jordi Mas. Gran diccionari de jugadors del Barça. Editorial Base, 2015. ISBN 978-84-16166-62-6.
* 1 2 «Salas U.». realzaragoza.com. Arxivat de l'original el 2017-03-16. [Consulta: 9 gener 2017].
* 1 2 «Fitxa a herculanos». herculanos.com. [Consulta: 9 gener 2017].

## Enllaços externs

* Pascual Salas Usón a BDFutbol
# Can Tort

Can Tort és una masia de Montcada i Reixac (Vallès Occidental) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

De la seva primera època, correspon a l'habitacle arrebossat que hi ha a mà esquerra. La façana principal té una entrada rectangular a nivell de planta baixa i que es configura fins a la pròpia roca, aprofitant-ne part per a llar de foc amb una sola estança i un petit estable, els murs són en part de fang. Després, seguint la primigènia ubicació geomorfològica, l'actual edifici té un mig soterrani, lloc de l'antic habitatge, un primer pis o falsa planta baixa i un pis. La planta baixa, adaptada per a menjador del restaurant, conserva elements primigenis com per exemple l'embigat de fusta. Al pis hi ha obertures rectangulars. Presenta coberta d'un sol aiguavés de teules àrabs, parament de pedres, pedres cantoneres i arrebossat estucat.

## Història

Casa rural que en els seus inicis fou de boscaters. Documentada vers l'any 1810 i reformada l'any 1888. Actualment restaurant.

## Referències

* 1 2 «Can Tort». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 2 novembre 2017].
# Camillo Ugi

Camillo Ugi (21 de desembre de 1884 - 18 de maig de 1970) fou un futbolista alemany de la dècada de 1910.
Fou 15 cops internacional amb la selecció alemanya amb la qual participà en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1912.
Pel que fa a clubs, defensà els colors de VfB Leipzig.

## Palmarès

* Lliga alemanya de futbol: 1906

## Referències

* ↑ «German Soccer Personalities». abseits-soccer.com. Arxivat de l'original el 2008-12-22. [Consulta: 9 febrer 2018].
* ↑ Camillo Ugi, Leipzig Football Association
* ↑ Camillo Ugi a worldfootball.net
# Arsamosata

Arsamosata (en grec antic Ἀρσαμόσατα, en armeni Արշամշատ, Aršamšat, Ašmušat, Šimšat) va ser una ciutat d'Armènia a la Sofene, vora el riu Eufrates, de fet a la branca mare sud de l'alt Eufrates, l'Arzànies (Arsanias) o Murat Suyu. Hauria estat fundada pel rei oròntida Arsames d'Armènia al segle iii aC. Era la residència reial dels oròntides. El nom era persa, i significava 'l'alegria d'Arsames'. Va ser destruïda i abandonada al segle i aC.
A la primavera de l'any 212 aC, el rei selèucida Antíoc III hi va assetjar al rei Xerxes d'Armènia. Va ser restaurada a l'època de l'Imperi Romà i portava el nom d'Armosota (Ἀρμόσοτα). Va ser després una possessió persa fins al 591, any en què va retornar a l'Imperi Romà i, amb la seva comarca, l'Anzitene i l'Astiatene, es va crear una nova província anomenada Armènia Quarta. Va caure en poder dels musulmans i els romans d'Orient la van assetjar el 837. El 938 consta en mans de l'hamdànida Sayf al-Dawla que s'hi va replegar davant l'atac de l'Imperi Romà d'Orient que la va recuperar i es va convertir en la capital del Tema de Bassèn cap a l'any 935.
Al segle xiii estava en ruïnes. Ritter la identifica amb Kharput (Elazığ) i D'Anville considera que abans era Tigranocerta. Avui dia està en gran part submergida per les aigües de la presa de Keban.

## Notes

* ↑ Seria el lloc de Harana, a uns 60 km a l'est d'Elazig

## Referències

* ↑ Blomer, Michael (et al.) (eds.). Common dwelling place of all the gods: Commagene in its local, regional and global Hellenistic context. Stuttgart: Franz Steiner Verlag, 2021, p. 82.
* ↑ Grousset, René. Histoire de l'Arménie des origines à 1071. París: Paiot, 1947, p. 80-81.
* ↑ Sinclair, T. A. Eastern Turkey: An Architectural & Archaeological Survey, Volume III. Londres: Pindar, 1990, p. 234-235. ISBN 9780907132523.

## Bibliografia

* «Armosata» William Smith. Dictionary of Greek and Roman Geography
# Resolució 735 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 735 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, aprovada el 29 de gener de 1992 després d'examinar l'aplicació d'Armènia per a ser membre de les Nacions Unides, el Consell va recomanar a l'Assemblea general que Armènia fos admesa.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 701 a la 800 (1991 - 1993)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org Arxivat 2011-08-14 a Wayback Machine.
# Peter Doig

Peter Doig (/ dɔɪɡ / Doig nascut el 17 d'abril de 1959) és un pintor escocès. És un dels pintors més importants de l'actualitat del paisatge. Des de 2002 ha viscut a Trinitat. El 2007, la seva pintura White Canoe va vendre a Sotheby per $ 11,3 milions, després d'un rècord de subhasta per a un artista europeu viu. Al febrer de 2013, la seva pintura, "la casa de l'arquitecte en el Barranc" va vendre 12 milions de dòlars en una subhasta a Londres.

## Joventut

Peter Doig va néixer a Edimburg. El 1962 es va traslladar amb la família a Trinitat i Tobago, on el seu pare treballava amb una companyia de transport i el comerç, i després el 1966 a Canadà. Després es va mudar a Londres el 1979 per estudiar Belles Arts a l'Escola d'Art de Wimbledon, l'Escola d'Art de Saint Martin (on es va fer amic d'artista Billy Childish) i l'Escola d'Art de Chelsea, on va rebre un mestratge. A mitjans de la dècada de 1980, va viure i va treballar a Mont-real.
Doig va ser convidat a tornar a Trinitat en 2000, per fixar la seva residència d'un artista amb el seu amic i també pintor Chris Ofili. En 2002, Doig es va moure de nou a l'illa, on es va instal·lar un estudi en el centre del Carib d'Art Contemporani prop de Port d'Espanya. També es va convertir en professor a l'Acadèmia de Belles Arts de Düsseldorf, Alemanya.

## La pràctica artística

Moltes de les pintures de Doig són paisatges, una mica abstractes, amb un número que es remunta a les escenes a la neu de la seva infància al Canadà. Ell dibuixa la inspiració per a la seva obra figurativa a partir de fotografies, retalls de diaris, escenes de pel·lícules, caràtules d'àlbums, el treball d'artistes anteriors com Edvard Munch. Els seus paisatges són capes formal i conceptualment, i es basen en artistes històrics variats, incloent Munch, Claude Monet, Friedrich i Klimt. Si bé les seves obres es basen sovint en les fotografies que es troben (i de vegades de la seva pròpia) ells no estan pintats en un estil fotorealista. Doig utilitza les fotografies només per referència.

## Referències

* ↑ Tim Adams «Record painter». The Guardian [Londres], 26-01-2008.

## Enllaços externs

* Taking the Most Extreme Liberties to Fashion an Alternative World Arxivat 2010-01-19 a Wayback Machine.. Lyle Rexer on Peter Doig in Tate Etc. (Edició 12, Primavera 2008)
# Can Tortós

Can Tortós és una masia de Palafolls (Maresme) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una masia situada a la part de llevant del Puig del Castell, anant pel camí de Tordera, molt a prop dels camps de conreu de l'entorn del riu. Molt pròxima a Can Sureda i el Mas Roig. La masia té la teulada a dues aigües; la seva part més primitiva té tres cossos perpendiculars a la façana principal, amb dos cossos més a l'esquerra i un pati entre aquest i la casa. La façana principal té el portal rodó ben executat, i les finestres d'acord amb l'arquitectura del segle xvii. A l'angle de la dreta de la casa hi veiem una capelleta i el pou. Els propietaris viuen a Blanes i la casa està ocupada per jornalers marroquins.

## Referències

* ↑ «Can Tortós». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 30 novembre 2016].
# Asel

Asel (llatí: Asellus 'petit ase', 'aset') fou un cognomen que utilitzaren diverses famílies de la gens Ànnia i la gens Clàudia, i també per la branca plebea dels Cornelis.
Entre els portadors d'aques cognomen, els més destacats són:
* Tiberi Claudi Asel, pretor el 206 aC.
* Tiberi Claudi Asel, tribú de la plebs el 139 aC.
* Publi Anni Asel, senador romà víctima dels abusos de Verres.

## Referències

* ↑ Alberich, Joan; André, Avel·lí; Blay, Maite; Borràs, Joana; Romero, Carmen. Diccionari Llatí-Català de noms propis. Barcelona: Columna, 1994.
* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Londres: Walton and Maberly, 1841, p. 384.
# Mera (Arcàdia)

Mera (grec antic: Μαῖρα) era una antiga ciutat d'Arcàdia. Hi havia la tradició que en aquell lloc hi havia la tomba de Mera, filla o descendent d'Atles, segons el mite, encara que una tradició diferent deia que Mera, filla d'Atles, havia estat enterrada a Tègea.
Pausànias situa la ciutat de Mera al camí que anava de Mantinea a Orcomen, i diu que les seves ruïnes eren a seixanta estadis de les ruïnes de Ptolis, que era el lloc original on s'havia construït Mantinea.

## Referències

* ↑ Alberich i Mariné, Joan (dir.); Cuartero i Iborra, Francesc J. (dir.). Diccionari Grec-Català. Enciclopèdia Catalana - Fundació Institut Cambó, 2015, p. 1106. ISBN 9788441224223.
* ↑ Smith, William (ed.). «Mantinea». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 31 gener 2021].
* ↑ Pausànias. Descripció de Grècia, VIII, 12.7.
# Resolució 733 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 733 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, fou adoptada per unanimitat el 23 de gener de 1992 després d'expressar la seva alarma davant la situació a Somàlia sobre la gran pèrdua de vides, la destrucció de propietats i l'amenaça a l'estabilitat regional, el Consell, en virtut del Capítol VII de la Carta de les Nacions Unides, va decidir imposar un "general i complet" embargament d'armes al país per establir la pau i l'estabilitat. La situació es va assenyalar a l'atenció del Consell de Seguretat pel govern somali.
El Consell va demanar al llavors Secretari General Boutros Boutros-Ghali que immediatament realitzés accions per augmentar l'ajuda humanitària per les Nacions Unides i altres organitzacions internacionals a la població afectada a Somàlia. També li va demanar, juntament amb els Secretaris Generals de l'Organització de la Unitat Africana i la Lliga Àrab, que contactessin totes les faccions implicades per posar fi a les hostilitats i permetre l'ajut.
La resolució 733 va instar a totes les parts a garantir la seguretat de tot el personal humanitari a Somàlia i va instar a tots els Estats membres a contribuir a l'esforç de l'ajuda. La resolució no va incloure propostes per a una força de manteniment de la pau, ja que alguns estats membres n'eren reticents per motius econòmics, i altres, com els Estats Units, van afirmar que no intervindrien en aquesta etapa, ja que no hi havia invitació de les principals parts implicades.

## Referències

* ↑ Hunter, Kenneth W.; Mack, Timothy C. International rights and responsibilities for the future. Greenwood Publishing Group, 1996, p. 78. ISBN 978-0-275-95562-5.
* ↑ Fenton, Neil. Understanding the UN Security Council: coercion or consent?. Ashgate Publishing, Ltd, 2004, p. 67. ISBN 978-0-7546-4092-9.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 701 a la 800 (1991 - 1993)
* Guerra Civil somalí

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Pedro Larrañaga y Ruiz-Gómez

Pedro Larrañaga y Ruiz-Gómez (Avilés, 27 d'abril de 1887 - Sevilla, 23 de novembre de 1944), va ser un actor espanyol d'origen basc. Era el pare de Carlos Larrañaga.

## Biografia

Fill de Carlos Larrañaga y Onzalo (Mutriku - ?), enginyer de camins que es va traslladar a Avilés el 1880 per a la reforma de la seva ria, y de la seva esposa Margarita Ruiz-Gómez y Sanz-Crespo, net patern de Pedro José Larrañaga y Sorazabal (Zumaia, 8 de setembre de 1794 - ?) i de la seva esposa Ana Francisca Ulpiana Onzalo y Urriolabeitia (1816 - ?, filla de Manuel Marcos Onzalo y Arrieta (Bergara, 26 d'abril de 1765 - ?) i de la seva esposa Maria Manuela Micaela Urriolabeitia Larrañaga (Mutriku, 17 de maig de 1784 - ?).
El 27 d'abril de 1887 nasqué Pedro Larrañaga que es dedicà a la interpretació debutant el 1926 amb El Pilluelo de Madrid. Participà en diverses pel·lícules amb actrius com Elisa Ruiz Romero, Conchita Dorado o Carmen Toledo. El 1929 obté el seu èxit amb al film mut La aldea maldita.
Amb el cinema sonor no tingué tant d'èxit però actuaqà amb la seva esposa i mare del seu fill Carlos Larrañaga nascut a Barcelona el 1937, María Fernanda Ladrón de Guevara.

## Filmografia

* El conde Maravillas (1926)
* Rosa de Madrid (1927)
* La aldea maldita (1929)
* Odio (1933)
* No quiero, no quiero (1939)
* Rosas de Otoño (1943)

## Referències

* ↑ http://www.elcomercio.es/v/20120122/aviles/larranaga-carlos-carlos-20120122.html
* ↑ http://www.biografiasyvidas.com/biografia/r/rey_florian.htm
* ↑ http://www.euskomedia.org/aunamendi/86026
# Aplocheilichthys bukobanus

Aplocheilichthys bukobanus és un peix de la família dels pecílids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: Tanzània, Uganda, Kenya i la República Democràtica del Congo.

## Estat de conservació

Les seues principals amenaces són la transformació dels aiguamolls en terrenys agrícoles, la desforestació, l'erosió, la sedimentació i la contaminació.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 «Aplocheilichthys bukobanus» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ FishBase team RMCA; Geelhand, D. (2016). "Aplocheilichthys bukobanus." 2016 Llista Vermella de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, edició 2016. [Consulta: 7 abril 2023]

## Bibliografia

* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons. Any 1994.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès) i (txec)
# Qu Qiubai

Qu Qiubai (xinès simplificat: 瞿秋白, pinyin: Qū Qiūbái; 29 de gener de 1899 – 18 de juny de 1935) fou un jove poeta xinés que en els anys 1920 i 1930 es va convertir en dirigent del Partit Comunista Xinés. És l'autor de la traducció al xinés de La Internacional.
Quan el 1919 estava estudiant budisme, francés i rus a Pequín —l'anglés ja el dominava— va participar en el Moviment del Quatre de Maig, que s'inicià amb les protestes pel tracte humiliant donat a la Xina en la Conferència de Pau de París (1919). «L'agut dolor de l'opressió imperialista em feu veure com eren d'il·lusòries les reformes democràtiques impossibles d'aplicar en la pràctica», va escriure.
Mercés al seu coneixement del rus, el 1920 era a Moscou com a corresponsal d'un diari xinés. Allí conegué la revolució bolxevic i aprofundí en el seu coneixement del marxisme. Al 1923 va acceptar l'oferta del líder del nou Partit Comunista Xinès Chen Duxiu de tornar a la Xina per fer-se càrrec de l'aparell de propaganda del partit.
A l'any següent participa en la campanya del Partit Comunista contra la visita a la Xina de l'escriptor indi Rabindranath Tagore, convidat per Liang Qichao i Carsun Chang. Els comunistes rebutjaven l'orientalisme de Tagore com a alternativa per a la Xina «a menys, és clar, que desitgen que un dia els seus taüts reposen en una terra sota la bota d'una potència estrangera», escrigué Chen Duxiu, en referència al que ocorria a l'Índia sotmesa a l'imperialisme britànic. A Pequín els comunistes boicotejaren una de les conferències de Tagore, la qual cosa l'obligà a posar fi a la gira. Quan se'n va anar Qu Qiubai escrigué: «Gràcies, senyor Tagore, però a la Xina ja hem tingut massa Confucis i Mencis».
El 1934 el capturaren i torturaren les forces del Guomindang de Chiang Kai-shek; i l'assassinaren a l'any següent. Tenia 36 anys.

## Referències

* ↑ «Qu Qiubai - The first Chinese to Translate "The Internationale"». Cultural China. Arxivat de l'original el 24 d'octubre de 2012.
* 1 2 Mishra, Pankaj. De las ruinas de los imperios. La rebelión contra Occidente y la metamorfosis de Asia. Galaxia Gutenberg, 2014, p. 448; 354-357. ISBN 978-84-16072-45-3.
# Joaquim Rubies i Umbert

Joaquim Rubies i Umbert (Sabadell, 21 de setembre de 1912 - Sabadell, 19 de febrer de 1998) fou un futbolista català de les dècades de 1930 i 1940.

## Trajectòria

La seva posició al camp varià des de al d'interior, fins a la de defensa. Fou un futbolista vinculat al Centre d'Esports Sabadell, club on jugà durant dues etapes, la primera entre 1932 i 1935, en la qual guanyà el Campionat de Catalunya i la lliga de Tercera Divisió, ascendint a Segona, i la segona entre 1941 i 1944, en la qual arribà a jugar a primera divisió. També defensà els colors de l'Esport Club Granollers (1935-37, 1940-41), amb el qual fou campió de Catalunya de Segona categoria (1936), del CF Badalona (1939-40), i acabà la seva carrera al FC Martinenc (1944-46).
Jugà amb la selecció de Catalunya durant la dècada de 1930, des de 1934 a 1937.

## Palmarès

* Campionat de Catalunya de futbol:
** 1933-34

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Joaquim Rubies Umbert». Gran Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 17 gener 2016].
* ↑ «Esta tarde en Granollers». Mundo Deportivo, 05-08-1934. [Consulta: 20 gener 2014].

## Enllaços externs

* Perfil a BDFutbol