OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Renaudot (cràter marcià)

Renaudot és un cràter d'impacte del planeta Mart situat al nord-est del cràter Rudaux i a l'est de Moreux, a 42.4° nord i 62.6° est. L'impacte va causar un clavill de 64 quilòmetres de diàmetre. El nom va ser aprovat el 1973 per la Unió Astronòmica Internacional, en honor de l'astrònoma francesa Gabrielle Renaudot (1877-1962).

## Referències

* ↑ "Renaudot (cràter marcià)". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)

## Enllaços externs

* Localització del cràter Renaudot en Google Mars
# Resclosa i canal de l'Arquet

La Resclosa i canal de l'Arquet és una obra de Ripoll protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

La resclosa, de forma de mig arc, té com a estreps, roca natural per la banda del Raval i mur de formigó armat per la banda que dona al carrer del Prat. Des de la resclosa surt, a mà esquerra, el canal del mateix nom, el de més poca longitud de tots els canals que hi ha a Ripoll. Durant el seu trajecte el canal, de 120 m de llargada, passa per sota de diversos edificis i per davant del fragment de muralla. Dels elements constructius, a base de pedra, destaca la base d'un contrafort, fet de pedres carejades d'unes dimensions considerables.

## Referències

* ↑ «Resclosa i canal de l'Arquet». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 18 març 2019].
# Reichsleiter

Reichsleiter fou la denominació dels directors nacionals del Partit Nacional Socialista dels Treballadors Alemanys (NSDAP), el partit nazi. Un director nacional tenia una competència transversal a tot el territori del Tercer Reich. Era el 30è grau de la jerarquia, el 29è nivell eren els gauleiters o directors regionals, que tenien una competència geogràfica. N'hi havia divuit, i tots eren anomenats directament pel dictador Adolf Hitler.
La paraula és composta de Reich amb l'infix -s- el sufix -leiter que significa director. El mot leiter era reservat a les estructures del partit nazi. Les organitzacions (para)militars (SS, SA i Organització Todt) utilitzaven el sufix -führer. Així, un reichsleiter del partit era al mateix nivell d'un reichsführer, i tots pertanyien al cercle íntim de Hitler i de les estructures de poder nazi
Tenien la seva seu administrativa a la «Casa Bruna» (Braunes Haus) a Múnic. El seu paper era la definició de les regles i directives dels objectius polítics «del poble alemany» així com el control de la seva execució. A més havien d'assegurar la selecció del personal directiu i de l'organització eficaç del partit.
Entre els directors nacionals del partit amb la seva competència transversals i els ministres de l'estat nazi hi havia sempre una concurrència i sovint conflictes. Les línies entre estat i partit no eren gaire clares, una confusió volguda per Hitler per evitar que ningú obtinguès massa poder. Una concurrència semblable s'instal·lava entre els governadors regionals (gauleiter), petits vicereis absoluts al seu territori a qui no li agradava obsequiar instruccions nacionals del reichsleiter competent. Rivalitats i conflictes interns entre els reichsleiters igualment van minvar l'autoritat del directori del partit als directors regionals.

## Bibliografia

* Rehkopp, Alfons. Staats- und Verwaltungskunde: Eine systemat. Darstellung der allgem. Staatslehre u. d. Verfassgungs- u. Verwaltungsrechts des Deutschen Reichs. 2a. Berlín: Gersbach & Sohn, 1944.

## Referències

* ↑ Rehkopp, 1944, p. 93.
* ↑ Gebhardt, Bruno. «Strukturen der NS-Herrschaft». A: Rolf Häfele (ed.). Handbuch der deutschen Geschichte (en alemany). volum 18 Deutsche Geschichte. Stuttgart: Klett-Cotta, 2001, p. 67 ss. ISBN 9783608600186.
# Resolució 452 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 452 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, fou aprovada el 20 de juliol de 1979, va ser sobre la qüestió dels assentaments israelians a Jerusalem Est, a Cisjordània, a la Franja de Gaza i als Alts del Golan, concretament a la seva il·legalitat. Afirma que "la política d'Israel en establir assentaments en els territoris ocupats àrabs no té validesa legal i constitueix una violació del Quart Conveni de Ginebra relatiu a la protecció de persones civils en temps de guerra del 12 d'agost de 1949" i "fa una crida al Govern i les persones d'Israel cessaran, amb urgència, l'establiment, construcció i planificació dels assentaments als territoris àrabs ocupats des de 1967, inclosa Jerusalem ".
La resolució va ser aprovada per 14 vots a cap, amb 1 abstenció (Estats Units).

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 401 a la 500 (1976 - 1982)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Resolució 454 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 454 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, aprovada el 2 de novembre de 1979 després d'escoltar les representacions de la República Popular d'Angola, el Consell va recordar les resolucions 387 (1976) i 447 (1978) i condemnà Sud-àfrica per les seves incursions contínues en violació directa de les resolucions anteriors.
El Consell va exigir Sud-àfrica respectar la integritat territorial d'Angola, i va cridar Sud-àfrica a deixar d'utilitzar el territori d'Àfrica del Sud-oest com a base per atacar Angola i altres estats africans. La resolució demanava als Estats membres que oferissin suport immediat a Angola per tal d'enfortir les seves capacitats de defensa.
La Resolució del Consell 454 va ser adoptada per 12 vots a favor i cap en contra; França, el Regne Unit i els Estats Units es van abstenir.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 401 a la 500 (1976 - 1982)
* Guerra de la frontera de Sud-àfrica

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Resolució 450 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 450 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, fou aprovada el 14 de juny de 1979, després de recordar resolucions 425 (1978), 426 (1978), 427 (1978), 434 (1978) i 444 (1979) i tenint en compte l'informe del Secretari General de les Nacions Unides sobre la Força Provisional de les Nacions Unides al Líban (UNIFIL), el Consell va condemnar els atacs d'Israel contra el Líban que havien desplaçat els civils, va causar morts i destrucció. Demana a Israel que cessi les seves accions contra el país.
El Consell va reiterar els objectius de la Força, establerts en les resolucions 425, 426 i 444 que s'han d'assolir. La resolució elogia el treball de la UNIFIL, afegint que ha de gaudir de llibertat de moviment i comunicacions per implementar la resolució. També va reafirmar la validesa de l'Acord General d'Armistici entre Israel i el Líban, demanant a ambdues parts que reactivessin les Comissions Mixtes d'Armistici i ampliïn el mandat de la UNIFIL fins al 19 de desembre de 1979.
La resolució va ser adoptada per 12 vots contra cap, mentre que Txecoslovàquia i la Unió Soviètica es van abstenir i la República Popular de la Xina no va participar en la votació.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 401 a la 500 (1976 - 1982)

## Enllaços externs

* PDF Text de la Resolució a UN.org
# Rasclet mandarí

El rasclet mandarí (Zapornia paykullii) és una espècie d'ocell de la família dels ràl·lids (Rallidae) que habita aiguamolls del nord d'Àsia oriental, a l'est de Sibèria, nord-est de la Xina i Corea. Passa l'hivern al Sud-est asiàtic i les illes Grans de la Sonda.
# Rhinogobius wangi

Rhinogobius wangi és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Nombre de vèrtebres: 27.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima temperat.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia: la Xina.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Gill T. N., 1859. Notes on a collection of Japanese fishes, made by Dr. J. Morrow. Proc. Acad. Nat. Sci. Phila. v. 11. 144-150.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Chen, I-S. & Fang, L.-S., 2006. A new species of Rhinogobius (Teleostei: Gobiidae) from the Hanjiang Basin in Guangdong Province, China. Ichthyological Research, 53 (3): 247-253.
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Huang, S.-P. i I.-S. Chen, 2007. Three new species of Rhinogobius Gill, 1859 (Teleostei: Gobiidae) from the Hanjiang Basin, southern China. Raffles Bull. Zool. Supplement 14:101-110.

## Bibliografia

* Eschmeyer, William N.: Genera of Recent Fishes. California Academy of Sciences. San Francisco, Califòrnia, Estats Units. iii + 697. ISBN 0-940228-23-8. Any 1990.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hoese, D.F. 1986: Gobiidae. p. 774-807. A: M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Rectoria (Maçanet de la Selva)

La Rectoria és una obra de Maçanet de la Selva (Selva) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici de planta rectangular, dues plantes i coberta a dos vessants a façana que està adossat a l'església de Sant Llorenç. La façana té totes les obertures emmarcades amb muntants i llindes horitzontals de pedra. Una de les obertures de la part dreta del primer pis dona a un balcó de fusta, actualment inutilitzat i molt fràgil. L'espai exterior proper a la façana està cercat per unes pilones de pedra i una paret baixa resseguida de reixa, també baixa, de ferro forjat. A l'interior, que contacta amb el sector occidental de l'església, també té diverses obertures amb muntants i llindes pètries. A tocar dels muntants de la porta principal hi ha dos troncs de columna estriats i acanalats que potser formaven part d'un antic molí. Dues de les finestres del pis inferior són tancades i decorades amb ferro forjat.

## Història

Sembla que la rectoria fou construïda o reformada al llarg del segle xviii, com indiquen les inscripcions de les llindes de la porta principal (1725) i les finestres superiors (1737 i 1745). En aquest moment possiblement s'uní l'edifici amb l'església.
Fins al segle XX l'espai de la rectoria estava tancat a la plaça de l'església (la plaça començava a l'altura de l'accés a l'església). On ara s'allarga la plaça hi havia el pati, el pou i el jardí de la rectoria i, en lloc del balcó de fusta, existia una terrassa o eixida amb volta d'arcs rebaixats.
Pel que fa a les últimes reformes, han afectat a l'arrebossat, sostres i acondicionaments interiors varis durant el segle xx.

## Referències

* 1 2 3 4 «Rectoria». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 13 setembre 2017].
# Rectoria (Colera)

Rectoria és un edifici del municipi de Colera (Alt Empordà) inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Situada dins del nucli urbà de la població de Colera, a l'extrem nord-est del poble, formant cantonada entre el carrer de l'Església i la pujada de l'Estació.
Edifici cantoner de planta irregular amb jardí, format per tres crugies perpendiculars a la façana principal. Presenta la coberta de dues aigües de teula i està distribuït en planta baixa i pis. La construcció està bastida en una zona en pendent, de tal manera que des de la façana principal s'accedeix directament al pis. L'accés a la planta baixa es fa pel jardí, a través d'una porta ubicada a la façana de llevant. El fort desnivell del terreny queda superat per una ampla escala de pedra que dona accés a la façana principal i al carrer de l'Església. La façana principal presenta les obertures rectangulars. El portal d'accés al centre, precedit d'una escala de tres graons que salva el desnivell entre la planta pis i el carrer, i als costats, dues finestres amb reixes de ferro treballades amb temes florals. Les tres obertures presenten motllures de guix decorades amb senzills motius geomètrics rematats per uns ornaments vegetals, a manera de guardapols. Les façanes de llevant i tramuntana presenten un balcó corregut al pis, amb la cantonada arrodonida, i sostingut amb biguetes i revoltons. Al final de la balconada hi ha una escala que dona sortida al jardí posterior. Les obertures d'aquests dos paraments també presenten una motllura de guix a manera de guardapols.
La construcció està arrebossada i emblanquinada.

## Història

El nucli que envoltava l'església fou greument malmès durant la guerra Civil. Tots els edificis d'aquesta zona varen ser reconstruïts després del conflicte bèl·lic.
Actualment la rectoria està llogada com a habitatge particular.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Rectoria». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 gener 2014].
# Rectoria (Gavà)

La Rectoria és un edifici del municipi de Gavà (Baix Llobregat) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.
És un edifici aïllat de planta baixa i golfes que tenia funcions de rectoria. La casa és estructurada amb tres crugies i té composició simètrica a partir dels buits de façana. Porta amb arc carpanell rebaixat, obertures allindanades i ulls de bou a les golfes. Façana arrebossada i pintada de blanc; llindes i arestes són amb carreus de pedra de marès.

## Referències

* ↑ «Rectoria». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 19 gener 2016].
# Reflex de cerca

El reflex de cerca o reflex dels punts cardinals està present des del naixement (edat gestacional d'aparició 28 setmanes, és un reflex arcaic) i desapareix al voltant dels quatre mesos d'edat, a mesura que va passant sota control voluntari. El reflex dels punts cardinals ajuda en l'acte d'alletament. Un nadó girarà el cap cap a qualsevol cosa que li acariciï la galta o la boca, cercant l'objecte movent el cap en arcs constantment decreixents fins que es trobi l'objecte. Desapareix abans dels 3-4 mesos.

## Referències

* ↑ Odent M. The early expression of the rooting reflex. Proceedings of the 5th International Congress of Psychosomatic Obstetrics and Gynaecology, Rome 1977. London: Academic Press, 1977: 1117-19.
* ↑ Ortega Ruiz, Marta. Reflexos primaris retinguts i la seva relació amb dificultats d’aprenentatge segons l’INPP (Institute for Neuro-Physiological Psychology) (tesi). Barcelona: Universitat de Barcelona, 2017.
# Rescissió per lesió

Rescissió per lesió ultra dimidium: és l'acció que tenen els venedors o els seus hereus per rescindir les transmissions de béns immobles situats a Catalunya i que han estat transmesos per un preu inferior a la meitat del valor de mercat d'aquest immoble. Els requisits per al seu exercici són que es tracti de transmissions de béns immobles, que aquests estiguin situats a Catalunya, i que li preu de transmissió sigui inferior a la meitat del valor que l'immoble tingui com a preu de venda. El termini per exercir aquesta acció és de quatre anys des de la data del contracte. L'adquirent pot evitar la rescissió de la transmissió pagant la diferència entre el que va abonar i el preu de mercat.

## Referències

* ↑ «Rescissió per lesió». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Enllaços externs

* Decret legislatiu 1/1984 de 19 de juliol pel qual s'aprova el Text Refós de la Compilació del Dret Civil de Catalunya.
# Reial Associació de Futbol dels Països Baixos

La Reial Associació de Futbol dels Països Baixos (en neerlandès: Koninklijke Nederlandse Voetbal Bond, KNVB) dirigeix el futbol als Països Baixos.
És l'encarregada d'organitzar les principals lligues del país (Eredivisie, Eerste Divisie, i Tweede Divisie), les lligues amateurs, la KNVB Cup i la Selecció de futbol dels Països Baixos. Té la seu al municipi de Zeist.
Va ser fundada el 8 de desembre de 1889 i fou membre fundador de la FIFA el 1904.

## Presidents

| Inici | Fi | President |
| 1889 | 1892 | Pim Mulier |
| 1892 | 1893 | Pieter Droogleever Fortuyn |
| 1893 | 1894 | W. Prange |
| 1894 | 1897 | F.H. van Leeuwen |
| 1897 | 1897 | Pim Mulier |
| 1897 | 1919 | Jasper Warner |
| 1919 | 1930 | Jan Willem Kips |
| 1930 | 1942 | Dirk van Prooye |
| 1942 | 1953 | Karel Lotsy |
| 1953 | 1957 | Hans Hopster |
| 1957 | 1966 | Toon Schröder |
| 1966 | 1980 | Wim Meuleman |
| 1981 | 1993 | Jo van Marle |
| 1993 | 2008 | Jeu Sprengers |
| 2008 | | Michael van Praag |

## Vegeu també

* Futbol als Països Baixos
* Selecció de futbol dels Països Baixos

## Enllaços externs

* Reial Associació de Futbol dels Països Baixos - Lloc web oficial (anglès) (neerlandès)
* Història de la Selecció de futbol dels Països Baixos (anglès) (neerlandès)
# Restes de les muralles de Boadella

Les Restes de les muralles de Boadella és una obra de Boadella i les Escaules (Alt Empordà) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Situades dins del nucli urbà de la població de Boadella, a l'extrem sud-oest del nucli antic de la vila, davant l'església de Santa Cecília.
Es tracta de les restes conservades de les antigues muralles que encerclaven el nucli medieval de Boadella. En concret es conserva un tram del parament situat davant de la façana principal de l'església. Es tracta d'un mur escapçat bastit amb pedres sense escairar i abundants còdols o rierencs, disposats en filades més o menys regulars, i lligats amb morter de calç. Presenta una única espitllera delimitada amb pedres desbastades, i diversos forats de bastida.

## Història

Boadella era un reduït grup de masies escampades fins que, entre els segles X-XI es va edificar el castell de Boadella. A poc a poc va convertir-se en un catalitzador de la població dels masos que cercava la protecció que oferia la fortificació. D'aquesta forma es va convertir en l'origen primitiu del nucli urbà de Boadella.
Durant els segles XIV-XV, en plena època feudal, es bastiren les muralles que protegien la població que s'anava aplegant entorn al castell, propietat, en indivís, de Pere Rocabertí i Ramon Vilamarí.
Durant l'any 1745 es va desmuntar part de al muralla per donar pas al Passeig del Portal.
Fins a l'any 1915 es conservava el portal d'entrada i sortida al recinte emmurallat. La portalada era feta amb grans dovelles i damunt seu es dreçava un altíssim mur, fet amb còdols de riu i coronat per quatre matacans.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Restes de les muralles de Boadella». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 15 octubre 2017].
# Restes de fortificacions a Vilanova de l'Aguda

Les Restes de fortificacions a Vilanova de l'Aguda és una obra de Vilanova de l'Aguda (Noguera) declarada bé cultural d'interès nacional.

## Descripció

Portal fortificat d'accés a l'antiga població fortificada. Restes de murs. Han estat molt restaurades, amb importants afegits moderns.

## Història

La primera referència al castell es remunta al 1022, amb la celebració d'un judici relatiu a la propietat d'aquest castell. L'any 1047 el castell fou donat a la canònica de Santa Maria de la Seu. L'any 1071 el bisbe Guillem permutà als canonges de Santa Maria de la Seu l'església de sant Genís d'Er, la tercera part de la de Sant Genís de Montellà i la degania de Cerdanya per la senyoria del Castell de l'Aguda.
Torna a aparèixer documentat al llarg del segle xii.

## Referències

* 1 2 3 «Restes de fortificacions a Vilanova de l'Aguda». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 12 setembre 2017].
# Rascló de Rouget

El rascló de Rouget (Rougetius rougetii) és una espècie d'ocell de la família dels ràl·lids (Rallidae) i única espècie del gènere Rougetius Bonaparte, 1856. Habita aiguamolls de muntanya i boscos de ribera d'Etiòpia i Eritrea.

## Referències

* ↑ «Rascló de Rouget». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/11/2023(català)
# Ribadavia

Ribadavia és una vila i municipi de la Província d'Ourense a Galícia. Pertany a la Comarca do Ribeiro. L'àrea urbana s'estén per la riba dreta del Miño i l'últim tram del riu Avia. Està comunicada per la nacional N-120 d'Ourense a Vigo, i l'Autovia de les Ries Baixes.
Evolució demogràfica :
| 1900 | 1930 | 1950 | 1981 | 2004 |
| 4.788 | 6.341 | 7.369 | 7.050 | 5.510 |
| Fonts: INE i IGE (Els criteris de registre censal variaren i les dades de l'INE i de l'IGE poden no coincidir.) |||||

## Parròquies

* Campo Redondo (Santo André)
* Esposende (Santiago)
* Francelos (Santa María Madanela)
* Ribadavia (San Domingos de Fóra)
* Ribadavia (San Domingos)
* San Cristovo de Regodeigón (San Cristovo)
* Sanín (San Pedro)
* Ventosela (San Paio)

## Història

De fundació probablement romana, amb el nom d'Abobriga, serà durant l'Edat Mitjana quan la vila tindrà el seu moment de màxima esplendor (des de 1064 fins a 1071 va ser la capital del Regne de Galícia) i serà en aquest moment quan s'inicia el cultiu de la vinya potenciada per l'orde del Cister. Més tard va ser vila reial, des del 1164 fins al 1375, abans de passar a ser senyoria del Comte de Ribadavia. Conserva part de la seva muralla medieval, del 1157, les ruïnes del castell dels comtes de Ribadavia i posseïx un dels calls millor conservats d'Espanya amb la seva pròpia sinagoga.
La ciutat va ser declarada Monument Històric Artístic el 1947. Prop del Camp de la Fira, es poden contemplar les ruïnes del castell dels Sarmiento, els Comtes de Ribadavia, del segle xv. Encara preserva el seu interior, torres i la muralla. Part de les muralles que envolten la torre també es mantenen dretes. En l'interior del nucli antic, es pot visitar la Plaça Major amb edificis interessants com l'ajuntament del segle xvi. És la capital de la històrica comarca do Ribeiro, on es produïx el famós i vi del Ribeiro, tan lloat per reis i poetes des de temps immemorials. El conjunt històric de la ciutat està format per una xarxa de carrers empedrades i cases medievals que traslladen els visitants a una època llunyana.

## Galeria d'imatges

* Ribadavia. Riu Avia a Beronza
* Ribadavia. Capella de la Verge del Portal (Patrona de Ribeiro).
* MIT 2003.Teatre infantil al carrer. Plaça Major de Ribadavia
* MIT 2003.Teatre al carrer. Plaça Major de Ribadavia
* MIT 2003. Teatre al carrer. "As Marías" en un dia de fira a Ribadavia
* Pont de San Francisco al riu Avia
* Vista del riu Miño a l'embassament de Castrelo des de Valdepereira
* Ribadavia. Fotos Mostra 2003
* Ribadavia. Fotos Mostra 2004
* Ribadavia. El castell, a la nit
* Riu Avia a Ribadavia, vista nocturna
* Riu Avia a Ribadavia
* Ribadavia. Riu Avia
* Ribadavia
* Edificis, part del darrere

## Enllaços externs

* Web de l'ajuntament Arxivat 2022-03-20 a Wayback Machine.
* Portal de l'ajuntament
* Associació turística www.ribadavia.net
* Fundació Festa da Istoria