OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Quartier Antigone

El quartier Antigone o barri Antígona és un barri de Montpeller. L'arranjament va començar el 1977 amb l'impuls de l'alcalde de la ciutat Georges Frêche. La majoria dels immobles van ser construïts en un estil neo-grec segons el projecte de l'arquitecte català Ricard Bofill, seguint cap a l'est l'eix que estructura la ciutat a l'oest: el passeig Peyrou i l'aqüeducte dels Arceaux.
El barri està situat al sud-est del centre, l'Écusson, a dins del que havia estat el camp de tir de la caserna Joffre, la ciutadella que s'alça just al costat i que ara és seu d'un institut. S'estén des del centre comercial Polygone fins al riu Lez, amb una llargada de 900 metres que es pot veure des de qualsevol punt. Al costat esquerre del riu hi ha l'Hôtel de la Région Languedoc-Roussillon, construït també per Bofill amb un estil proper al del barri.
La reforma del barri es va acabar a principis del 2000 amb tres grans equipaments: la piscina olímpica, la mediateca central Émile Zola i la línia 1 del tramvia.
El barri de l'Antigone va ser la primera gran etapa d'urbanització del sud-est de Montpeller al costat de Lez, que va continuar amb la restructuració del barri de Richter al voltant de la facultat de ciències econòmiques de la Universitat de Montpeller amb el complex comercial i lúdic de l'Odysseum.
Gràcies a aquestes reformes a la vora del Lez molts terrenys no-urbanitzables s'han pogut desenvolupar permetent que la ciutat trobi un nou eix d'expansió, seguint el riu cap al mar.

## Enllaços externs

* Vista satèl·lit a través del Google Maps
* Visita virtual del barri ANTIGONE Arxivat 2007-09-30 a Wayback Machine.
# Český Krumlov

Český Krumlov és una ciutat de la regió de Bohèmia meridional a la República Txeca. Està inscrita a la llista del Patrimoni de la Humanitat de la UNESCO des del 1992.
És l'antiga capital de la regió de la rosa de cinc pètals dels Rosenberg, la noblesa més rica i influent del país. Després els succeí Juli, dels Àustries, els Eggenberg i, per acabar, els Schwarzenberg. La construcció de la ciutat i el seu castell van començar al segle xiii, a les dues ribes del riu Moldava, entre alguns dels seus nombrosos meandres flanquejats per abundant vegetació. La població de la ciutat el 2005 era de 13.942 habitants, i la seva àrea d'uns 22 km².
La ciutat presenta edificis amb arquitectura medieval gòtica, renaixentista i barroca, entre els quals destaca el teatre barroc del castell, íntegrament conservat fins als nostres dies sense cap mena de reconstrucció.
Existeix un asteroide (2747 Český Krumlov) nomenat en honor d'aquesta ciutat.

## Vegeu també

* Castell de Český Krumlov

## Referències

* ↑ Centre, UNESCO World Heritage. «Historic Centre of Český Krumlov» (en anglès). [Consulta: 16 desembre 2020].
* ↑ Dades a www.castle.ckrumlov.cz

## Enllaços externs

* Český Krumlov. El lloc web oficial de la República Txeca Arxivat 2007-11-08 a Wayback Machine..
* L'escenari del Teatre Barroc del castell.
* virtual show.
# Torre del Delme

La Torre del Delme és un monument del municipi de Vila-seca (Tarragonès) declarat bé cultural d'interès nacional.

## Descripció

De planta quadrangular, amb elements gòtics tardans i renaixentistes.
Dos pisos de maçoneria amb reforços de carreus a les cantonades. Li manca l'antic acabament que ha estat substituït per una teulada i presenta tres obertures al carrer. Possiblement tingué merlets quan es va construir, però no en queda cap resta.
La finalitat d'aquesta torre era de vigilància, encara que posteriorment s'adaptés a altres funcions.

## Història

És la torre que millor manté el seu aspecte original, sense arrebossats a la façana. També se la coneix com a Torre de la Guardiola, però el seu nom més popular és del delme perquè allà hi havia l'antiga casa delmaria de l'ardiaca. La torre i la casa que té al costat poden ser considerades com a les cases més antigues del nucli primitiu de Vila-seca del Comú, ocupant el nucli de la primitiva muralla de Vila-seca que s'enquadrava dins un rectangle, al segle xii, en oposició amb la muralla bastida a començament del segle xvi, que tenia la forma d'un pentàgon irregular.
L'antiga casa del Delme va ser lleugerament transformada en el segle xvi per això es pot observar en el primer i segon pis finestres d'estil gòtic tardà.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Torre del Delme». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 2 abril 2013].

## Enllaços externs

* «Torre del Delme». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
* «Torre del Delme». Inventari del Patrimoni Arqueològic i Paleontològic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya.
# Çò des de Menginat

Çò des de Menginat és una casa del poble de Bagergue, al municipi de Naut Aran (Vall d'Aran) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Aquesta casa s'estructura en tres pisos. A la planta baixa trobem la porta, que no està centrada respecte de la façana, i una finestra rectangular. La porta està formada per grans carreus de pedra i forma un arc en el qual hi ha un escut en el qual hi apareix el sol i la lluna i dos lleons de peu.
A la primera planta hi ha dos balcons que sobresurten respecte de la façana amb baranes de ferro. Entremig dels balcons hi ha el rellotge de sol de forma rectangular que marca correctament les hores. Aquest rellotge solar pot haver rebut la influència del de la casa de Joanchiquet a Vilamós que data del segle xviii i actualment s'ha restaurat.
La tercera planta correspon a la coberta de la casa que és de llosa de pissarra. A l'enllosat hi ha una llucana. La part superior de la façana lateral conté un balcó de fusta que va de costat a costat.

## Història

A principis del segle xix hi havia dues cases força importants a Bagergue, que eren la de la família Jaquet i la família Menginat. Aquestes dues famílies eren rivals per qüestions propietat de les terres.
El 1804, tal com indica la inscripció de la porta es construeix la casa Ço de Menginat i el nom del propietari era el senyor Antonio Roig, fill de Manuel Roig que era comte. Aquesta família vivia a Barcelona i passava els estius a Bagergue. La casa quedava en mans dels masovers que vivien en una casa del costat. Cap al 1900 Nenè Moga compra les propietats de la família Roig. La família Moga també és coneguda com a Andrèu. En el primer quart del segle XX la família Pava va llogar Çò de Menginat.
A mitjan segle xx va fer funcions d'escola quan la vella escola es va cremar.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Çò des de Menginat». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 20 febrer 2016].
# Pepet i Marieta

Pepet i Marieta és un grup format per músics de banda i banda del riu Sénia. A partir de fer la cançó «La via», i abans d'aquesta, «La mani», escrita pel montsianenc i cap del grup, Josep Bordes, el grup va anant agafant cada cop més fama de la que ja tenia, aquest cop, més escampada pels Països Valencians. A l'estiu de 2014, en col·laboració de la Televisió de Catalunya, el grup treu a la llum el seu millor èxit, «Corre l'estiu», la cançó de l'estiu de TV3 i Catalunya Ràdio.

## Discografia
### Àlbums

* 2002: 4 xispis i una canyeta, maqueta
* 2004: Sempre hi ha un pedaç pa un discosit, Edicions Singulars
* 2005: Sin piedras BSO, banda sonora del documental Sin piedras
* 2006: Xalera, Discmedi
* 2008: La Pelu, Edicions Singulars
* 2010: Qui no plora no mama!, La Produktiva
* 2011: Manudu Paligru, La Produktiva
* 2013: Lo món d'un mos, Mésdemil
* 2015: La sal de la vida, La Produktiva
* 2017: La revolució dels somnis, Música Global

### Senzills

* La via. 2013 (amb Francesc Ribera «Titot», Txe Arana, Meritxell Gené, Arnau Aymerich, Miquel Gironès, Pep Gimeno «Botifarra», Miquel Gil i Maria Antònia Gost)
* Corre l'estiu. 2014 (Cançó de l'estiu de TV3; Tria i remena)

## Referències

* ↑ «La Pegatina i Pepet i Marieta en concert aquest dissabte a Alcover». Del camp, 07-10-2013. Arxivat de l'original el 2014-02-02. [Consulta: 28 gener 2014].
* ↑ «riu de la Sénia | enciclopèdia.cat». [Consulta: 17 octubre 2019].
* ↑ «Mira el videoclip de la cançó de l'estiu de TV3 de Pepet i marieta». diari Ara, 27-06-2014. [Consulta: 15 agost 2014].
* ↑ «Nou disc de Pepet i marieta. "Qui no plora no mama".». Web de Pepet i Marieta. [Consulta: 21 juny 2010].
* ↑ «Pepet i Marieta presenten el videoclip de la #ViaCatalana». Directe.cat, 19-09-2013. Arxivat de l'original el 2013-10-02. [Consulta: 13 setembre 2027].

## Enllaços externs

* Pepet i Marieta - Lloc web oficial
# Lévitha

Lévitha (grec: Λέβιθα, coneguda en l'antiguitat clàssica com Lebynthos) és una petita illa situada a l'est del mar Egeu, entre Cos i Paros. És una de les Illes del Dodecanès i pertany al municipi de Leros. És esmentada en dues obres d'Ovidi: l'Ars amatoria i les Metamorfosis, sempre relacionada amb la història de Dèdal i Ícar, que la sobrevolen durant la seva fugida de Creta, A partir de 2009, la població de l'illa és de 3 persones. La superfície total de l'illa és de 9,2 quilòmetres quadrats (4 milles quadrades) i la seva longitud total línia de costa és de 34 quilòmetres (21 milles).

## Història

En l'antiguitat, l'illa tenia el nom de Levinthal (Λέβινθος). L'illa s'esmenta en dues de les obres d'Ovidi, Metamorfosis i Art d'estimar, en relació amb la saga de Dèdal i Ícar. Mentre que escapar de Creta, Dèdal i Ícar va volar en Levitha. També es nomena a la Geografia d'Estrabón.
Restes identificades d'edificis antics que aparentment estaven relacionats amb el desenvolupament d'un petit poble de pescadors. Durant el període romà Levitha a causa de la seva ubicació remota es va utilitzar com a lloc d'exili.

## Referències

* ↑ «Small Greek Island and Residents Not Recognized for Financial Gain». Greek Reporter, 12-08-2015. [Consulta: 29 gener 2016].
* ↑ «Característiques geografíques de l'illa» (en anglès). [Consulta: 28 març 2016].
# Quint Axi

Quint Axi (Quinctius Axius) va ser un amic de Ciceró i Marc Terenci Varró. Aquest darrer el fa aparèixer en el seu tercer llibre "De Re Rustica". Formava part de la gens Àxia, una gens romana d'origen plebeu molt poc coneguda.
Va ser un home ric que deixava diners, i així ho explica Aule Gel·li quan comenta una carta que Tiró, l'esclau i amanuense de Ciceró, escriu a Axi. Però l'any 49 aC apareix com a deutor de Ciceró.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Londres: Walton and Maberly, 1841, p. 449.
# İsmet Yılmaz

İsmet Yılmaz (nascut el 1961) és un enginyer mecànic, consultor legal, funcionari i polític turc. Actualment ocupa el càrrec de Ministre d'Educació Nacional de Turquia.

## Primers anys

İsmet Yılmaz va néixer el 1961 a Gürün, província de Sivas. Després dels seus estudis primaris a la seva ciutat natal, es va matricular a l'Escola Superior Haydarpaşa a Istanbul. Després, va estudiar enginyeria mecànica a l'Escola de Nàutica de la Universitat Tècnica d'Istanbul, on es va graduar el 1982 amb una llicenciatura. Yılmaz va assistir a continuació a la Facultat de Dret de la Universitat d'Istanbul per a rebre ensenyament en dret marítim fins al 1987. Va continuar els seus estudis sobre "gestió tècnica marítima" a la World Maritime University a Malmö, Suècia i va aconseguir un mestratge. Va rebre un altre mestratge en Dret per l'Institut de Ciències Socials a la Universitat de Màrmara, d'Istanbul. Finalment, İsmet Yılmaz va rebre un grau de Doctor en Dret per l'Institut de Ciències Socials de la Universitat d'Ankara

## Carrera

Després de treballar vint anys com enginyer i consultor legal, va esdevenir sotssecretari d'Afers Marítims al Ministeri de Transports i Comunicacions el 31 de desembre de 2002. De conformitat amb l'article 114 de la Constitució de Turquia, va ser nomenat Ministre neutral de Transports i Comunicacions el 8 de maig de 2007 com marcador de posició per Binali Yıldırım fins a les eleccions legislatives turques de 2007. Yılmaz va ser nomenat subsecretari del Ministeri de Cultura i Turisme l'1 novembre del 2007
Va entrar en la política pel Partit de la Justícia i el Desenvolupament, i va esdevenir diputat de la província de Sivas després de les eleccions legislatives turques de 2011. El 6 de juliol de 2011, va ser nomenat Yılmaz va ser nomenat Ministre de Defensa Nacional al tercer gabinet d'Erdoğan.
İsmet Yılmaz està casat i té tres fills.

## Referències

* 1 2 3 4 «Özgeçmiş» (en turc). İsmet Yılmaz. Arxivat de l'original el 2011-09-01. [Consulta: 19 octubre 2011].
* ↑ «Yılmaz: Kişi başına hız 400 kilometreye yükseldi». Hürriyet, 23-05-2007 [Consulta: 28 novembre 2010]. «Ulaştırma Bakanı İsmet Yılmaz [Ministre de Transport İsmet Yılmaz]»
# Diego de la Cruz

Diego de la Cruz (1460-1499) fou un pintor espanyol del segle xv, de possible origen flamenc.

## Biografia

Va ser redescobert pel món artístic a partir de 1966, gràcies a l'estudi que sobre ell va fer Josep Gudiol Ricart. Aquest estudiós ho suposava nascut entorn de l'any 1460 a Flandes, i l'emmarca dins de la generació de pintors hispano-flamencs anteriors a la figura de Juan de Flandes. Altres autors, com per exemple Camón Aznar, el suposen d'origen espanyol. Pel que tota la crítica és unànime, és la forta influència exercida en ell per mestres nòrdics, com Roger van der Weyden i Gerard David.
La primera documentació sobre ell el situa a Burgos entorn de l'any 1482. Va ser un estret col·laborador de Gil de Siloé, els retaules policromats. Fins al definitiu estudi de Gudiol se li suposava un escultor col·laborador de Siloé. El seu estil el situa entre els millors creadors de l'escola hispano-flamenca.
El seu estil es va anar hispanitzat progressivament, no quedant en les seves obres últimes cap rastre dels suaus paisatges flamencs. Simultàniament les seves figures presenten uns trets una mica més durs, més afilats, característica pròpia de l'art hispà.

## Obra

* Crist de Pietat entre la Verge i Sant Joan, al Museu del Prado. Aquesta és l'única obra seva signada de la seva mà. Se la creu realitzada al voltant de 1475.
* Estigmatització de Sant Francesc d'Assís, a l'Església de Sant Esteve, a Burgos, cap 1487-1489.
* Crist entre dos àngels, Colegiata de Covarruvias, Burgos.
* Missa de Sant Gregori, entre 1475-1480, Museu Nacional d'Art de Catalunya, Barcelona.
* Crist de Pietat, del Museu de Belles Arts de Bilbao de 1485.
* Crist de Pietat entre David i Jeremies, Col·lecció privada, Barcelona.
* Tríptic de l'Epifania, Catedral de Burgos
* Assumpció de la Mare de Déu, Museu-Hospital de Santa Cruz, Toledo.

## Referències

* ↑ «Cruz, Diego de la». Museo Nacional del Prado. [Consulta: 17 abril 2017].
# Trimma nomurai

Trimma nomurai és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 1,9 cm de longitud total i les femelles 1,6.
* Nombre de vèrtebres: 26.

## Hàbitat

És un peix marí de clima subtropical i associat als esculls de corall fins als 35-70m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al Japó, Indonèsia i Nova Caledònia.

## Referències

* ↑ Jordan, D. S. & A. Seale, 1906. The fishes of Samoa. Description of the species found in the archipelago, with a provisional check-list of the fishes of Oceania. Bull. Bur. Fish. v. 25 (for 1905): 173-455 + index 457-488, Pls. 33-53.
* ↑ Suzuki & Senou, 2007. Bulletin of the National Museum of Nature and Science, Ser. A, Suppl., (1): 175-184.
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Hagiwara, K. i R. Winterbottom, 2007. Two new species of Trimma (Gobiidae) from the Western Pacific. Bull. Natl. Mus. Nat. Sci., Ser. A, Suppl. 1:163-174.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hoese, D.F. 1986: Gobiidae. p. 774-807. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín, Alemanya.
* Kuiter, R.H. i T. Tonozuka, 2001. Pictorial guide to Indonesian reef fishes. Part 3. Jawfishes - Sunfishes, Opistognathidae - Molidae. Zoonetics, Austràlia. 623 - 893.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Żagań

Żagań (polonès: [ˈʐaɡaɲ], francès i alemany: Sagan) és una ciutat de l'oest de Polònia, localitzada a la vora del riu Bóbr. Històricament, Żagań és la seu dels Ducs de Silèsia, i la capital del Comtat homònim. Anteriorment va pertànyer al Voivodat de Zielona Góra (1975-1998), no obstant això, des de 1999 Żagań pertany al Voivodat de Lubusz. Segons el cens de 2004 la ciutat té 26,665 habitants.
# Sathria

Sathria és un gènere d'arnes de la família Crambidae descrit per Julius Lederer el 1863.

## Taxonomia

* Sathria internitalis (Guenée, 1854)
* Sathria onophasalis (Walker, 1859)
* Sathria simmialis (Walker, 1859)

## Referències

* ↑ «GlobIZ search». Global Information System on Pyraloidea. [Consulta: 21 març 2019].
* ↑ Pitkin, Brian; Jenkins, Paul. «Sathria Lederer, 1863» (en anglès). Butterflies and Moths of the World. Londres: Natural History Museum, 05-11-2004.
# Švedlár

Švedlár és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Košice, a l'est del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1255.
# Embraer Phenom 100

L'Embraer Phenom 100 és un avió de negocis lleuger dissenyat i produït per Embraer.

## Versions
### Phenom 100

    Versió inicial de producció, equipada amb aviònica Garmin G1000 i dos motors de reacció PW617F-E. Embraer va començar les entregues el 2008.

### Phenom 100E

    Versió millorada amb espòilers multi-funció a les ales.

### Phenom 100EV (Evolution)

    Versió millorada amb aviònica Garmin G3000 i una versió més potent dels motors de reacció(PW617F1-E). Les entregues van començar el març de 2017.

## Especificacions (Phenom 100EV)

Dades de Embraer Phenom 100EV brochure
Característiques generals
* Tripulació: 1 o 2 pilots
* Capacitat: 4 o 5 passatgers (configuració estàndard); 7 ocupants com a màxim (amb el seient opcional al bany)
* Longitud: 12,82 m
* Envergadura: 12,3 m
* Alçada: 4,35 m
* * Alçada de la cabina: 1,5 m
* Llargada de la cabina: 3,35 m
Rendiment
* Velocitat de creuer: 750 km/h
* Abast: 2.182 km
* Sostre de servei: 12.497 m
* Altitud a la cabina: 8.000 peus a 41.000 peus
* Distància d'enlairament: 975 m (MTOW, SL, ISA)
* Distància d'aterratge: 741 m (SL, ISA, amb quatre ocupants de 90,7 kg, NBAA IFR reserves amb alternativa a 185 k)
* Consum de combustible per hora(per a un trajecte de 1.111 km, amb quatre passatgers de 90,7 kg, amb reserves IFR segons la NBAA. Enlairament SL, ISA)
** 1a hora - 414 l/h (enlairament i ascens a l'altitud de creuer)
** 2a hora - 292 l/h (velocitat de creuer)Aviònica
Embraer "Prodigy Touch" (basat en el Garmin G3000)

## Vegeu també

* Embraer Phenom 300
* Honda HA-420 HondaJet

## Referències

* 1 2 3 «FAA Type Certificate Data Sheet A59CE EMB-500». Federal Aviation Administration, 12-05-2017. Arxivat de l'original el 27 de febrer 2020. [Consulta: 27 d’octubre 2021].
* ↑ Thomas A Horne «Phenom update». , 05-11-2014, p. T-15.
* ↑ Embraer (3 abril 2017). "Embraer delivers the first Phenom 100 EV, the evolution of one of the industry's best-selling entry-level business jets". Nota de premsa.
* ↑ «Phenom 100 brochure». Embraer, 12-07-2016. Arxivat de l'original el 16 març 2016.
* 1 2 «Flight Test: Embraer Phenom 300». Flight Global, 27-04-2010.
* ↑ «Phenom 100 executive jet performance». Embraer. Arxivat de l'original el 2016-08-02.
# Tàntal africà

El tàntal africà (Mycteria ibis) és un ocell camallarg de la família dels cicònids (Ciconiidae) que habita als aiguamolls, llacs i estanys de la major part de l'Àfrica subsahariana i l'oest de Madagascar. Ocasionalment és observat com a au accidental a les Canàries i la Península Ibèrica.
És un gran ocell que fa uns 97 cm de llargària. El color general és blanc amb un to rosa. Ales i cua negres i bec groc i màscara facial vermella. En vol es distingeix de la cigonya blanca per la cua negra.

## Referències

* 1 2 3 Svensson, Lars. Guia d'ocells : Europa i regió mediterrània. 2a ed. Barcelona: Omega, 2010. ISBN 978-84-282-1534-3.
# Żebbuġ

«Żebbuġ» té aquests significats:
* Żebbuġ (Gozo), municipi de l'illa de Gozo (República de Malta)
* Żebbuġ (illa de Malta), municipi de l'illa de Malta, a la República homònima
# Saïd Gusseinov

Saïd Muslímovitx Gusseinov (Саид Mуслимович Гусейнов) (Kulob, República Socialista Soviètica del Tadjikistan, 10 d'abril de 1955) va ser un ciclista soviètic d'origen tadjik.

## Palmarès

* 1977
** 1r a la Milk Race
* 1978
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Iugoslàvia
* 1979
** Vencedor d'una etapa al Giro de les Regions
** Vencedor de 2 etapes a la Volta a Iugoslàvia

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
# Lévinskie Peski

Lévinskie Peski (en rus: Левинские Пески) és un poble (un possiólok) del krai de Krasnoiarsk, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 116 habitants. Pertany al districte de Dudinka.

## Referències

* ↑ «Территории Красноярского края». Arxivat de l'original el 2013-05-04. [Consulta: 25 abril 2013].
# Šumugan

Sumugan o Shumugan era un déu de l'antiga Mesopotàmia, de les planícies i rius i "rei de la muntanya". Enki li va donar el càrrec de les planícies al·luvials del Sud de Mesopotàmia, igual que de la vida animal i vegetal en aquesta zona. També es coneix com a déu del bestiar, en el regne d'Ereshkigal. El pare de Šumugan és Xamaix, el déu del sol, que possiblement deriva del déu Lahar.

## Referències

* ↑ Abulhab, Saad D. The Epic of Gilgamesh: Selected Readings from its Original Early Arabic Language: Including a New Translation of the Flood Story (en anglès). Blautopf Publishing, 2016-10-27. ISBN 978-0-9981727-2-9.
# Tànkove (Krasnoperekopsk)

* Per a altres significats, vegeu «Tànkove».
Tànkove (en (ucraïnès) Танкове i en rus: Танковое) és un poble de la República Autònoma de Crimea a Ucraïna, que el 2014 tenia 229 habitants. Pertany al districte rural de Krasnoperekopsk. Fins al 1948 la vila es deia Kalantxak.

## Referències

* ↑ «Приказ Минкомсвязи России «О внесении изменений в Российскую систему и план нумерации, утвержденные приказом Министерства информационных технологий и связи Российской Федерации от 17.11.2006 № 142»». Минкомсвязь России. Arxivat de l'original el 2017-07-05. [Consulta: 24 juliol 2016].
* ↑ «Новые телефонные коды городов Крыма». Крымтелеком. Arxivat de l'original el 2016-05-06. [Consulta: 24 juliol 2016].