OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Araminda

Araminda és un balneari del sud de l'Uruguai ubicat al departament de Canelones. Forma part de la Costa de Oro.

## Geografia

Araminda es troba al sud-est del departament de Canelones, al sector 8. Al sud té platges sobre el Riu de la Plata; a l'est limita amb Santa Lucía del Este, i a l'oest amb el balneari de La Tuna.
El balneari s'ubica al km 68 de la Ruta Interbalneària.

## Població

D'acord amb les dades del cens de 2004, Araminda tenia una població aproximada de 154 habitants.
| Any | Població |
| 1963 | 35 |
| 1975 | 35 |
| 1985 | 81 |
| 1996 | 117 |
| 2004 | 154 |
Font: Institut Nacional d'Estadística de l'Uruguai

## Referències

* ↑ Dades estadístiques de l'Institut Nacional d'Estadística de l'Uruguai (INE) – Cens de 2004 Arxivat 2011-07-21 a Wayback Machine., consultat el 19 d'abril de 2011
* ↑ Dades estadístiques de l'Institut Nacional d'Estadística de l'Uruguai 1963–1996 Arxivat 2012-03-14 a Wayback Machine. (DOC)

## Enllaços externs

* Araminda Informació turística
* Mapa d'Araminda Arxivat 2019-06-01 a Wayback Machine. (PDF; 120 kB)
# Aramàixevo

Aramàixevo (en rus: Арамашево) és un poble de l'óblast de Sverdlovsk, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 713 habitants.

## Referències

* ↑ Статья об открывшемся новом ФАПе в посёлке Белоречка
* ↑ «Поселок Басьяновский» (en rus). Информация о Свердловской области. Свердловская областная универсальная научная библиотека им. В. Г. Белинского. [Consulta: 18 agost 2019].
* ↑ «Об отнесении рабочего поселка Басьяновский, расположенного на территории Верхнесалдинского района, к категории сельских населенных пунктов к виду поселок, Закон Свердловской области от 21 июля 2004 года №54-ОЗ». docs.cntd.ru. Arxivat de l'original el 2018-04-23. [Consulta: 22 abril 2018].
# Sant Vicenç d'Aladernet

Sant Vicenç d'Aladernet és una Església del municipi de Balsareny (Bages) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

En el conjunt arquitectònic de Sant Vicenç d'Aladernet cal distingir clarament dues construccions: una església preromànica i una petita capella romànica.
El temple preromànic estava constituït per una nau rectangular rematada a l'est per un absis quadrat. No queda cap vestigi de la porta, ni de la finestra que devia trobar-se a l'absis. Originàriament es creu que la coberta de la nau consistiria en unes encavallades de fusta, probablement substituïdes per una volta de canó pels voltants del 1039. L'aparell és força matusser i no està disposat en filades.
La petita església romànica, per altra part, està encabida dins una torre de planta quadrada; resta sense coberta i a llevant presenta un absis amb una finestra de doble esqueixada i adovellada. La porta es troba al cantó de ponent.

## Història

Aquesta església es trobava dins l'antic terme del castell de Balsareny, al lloc d'Aladernet. Aquest lloc i l'església apareixen citats el 1035 quan Ramon Guifré de Balsareny, germà del senyor del castell de Balsareny, deixà uns béns situats in Aladernedd, a Sant Vicenç, i el 1038 la muller del senyor de Balsareny, Ingilberga, feu una donació a Sant Vicenç d'Aladerned per a l'obra i consagració. Aquestes obres consistien en la substitució de la coberta de la nau, que era de fusta, per una volta de pedra. Per fer això, es van haver d'adossar arcades a la part interior dels murs de la nau, que eren prims i no haguessin aguantat el pes. El mateix es va fer al presbiteri on la volta es devia haver ensorrat.
El seu estat actual de conservació és de total ruïna.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Sant Vicenç d'Aladernet». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 6 desembre 2014].
* ↑ Sitjes i Molins, Xavier. Esglésies romàniques de Bages, Berguedà i Cardener. Manresa: Llibreria Sobrerroca, 1986, p. 21. ISBN 86327-03-2.
# Proliferació de llicències

S'anomena proliferació de llicències als problemes creats quan es redacten llicències de programari addicionals als paquets de programari. La proliferació de llicències afecta a la comunitat del programari lliure. Sovint, quan un desenvolupador vol combinar parts de diferents programes es troba amb dificultats o amb la total impossibilitat perquè les llicències són incompatibles.
En aquells casos en què, sota dues llicències diferents, és possible combinar fragments del programari per formar un element de programari més gran, es diu que les llicències són compatibles. En la mesura que el nombre de llicències augmenta, augmenta la probabilitat que un desenvolupador de Free and open source software (FOSS) desitgi combinar programari disponible que està comprès per llicències incompatibles. A més, aquest problema representa un augment del cost en què incorren aquelles companyies que volen avaluar cada llicència FOSS dels paquets de programari que utilitzen. En un sentit estricte ningú es manifesta a favor de la proliferació de llicències. El tema sorgeix de la tendència de les organitzacions de redactar noves llicències de programari per atendre les necessitats reals, o que es perceben com a reals, dels productes de programari que produeixen aquestes organitzacions.

## Referències

* ↑ OSI and License Proliferation a fossbazar.com, de Martin Michlmayr.

## Enllaços externs

* Una mirada àmplia sobre la proliferació de llicències Open source, per Raymond Nimmer
* Larry Rosen opina que és positiu la diversitat de llicències.
* Licensing howto per Eric S. Raymond
* License proliferation for Medical Software Arxivat 2011-09-27 a Wayback Machine. per Fred Trotter.
# Piero Scaruffi

Piero Scaruffi (Trivero, Itàlia, 1955), és un historiador musical i escriptor italoestadounidenc. A més ha publicat diversos llibres de poesia. És el responsable de l'editorial Omniware.
Ha publicat llibres sobre la història del rock, avantgarde, jazz i música popular moderna. El seu llibre A History of Rock Music (2003) abasta cinquanta anys de la història del rock. Des de 2003 publica tots els seus llibres de forma independent. Els seus textos musicals inclouen textos sobre la història del jazz i sobre música clàssica europea.

## Publicacions

* 2003: A History of Rock Music 1951-2000, iUniverse (self-publishing), ISBN 0-595-29565-7
* 2003: Thinking About Thought, iUniverse, ISBN 0-595-26420-4
* 2006: The Nature of Consciousness, Omniware (self-publishing), ISBN 0-9765531-1-2
* 2007: A History of Jazz Music 1900-2000, Omniware, ISBN 978-0-9765531-3-7
* 2007: A History of Popular Music before Rock Music, Omniware, ISBN 978-0-9765531-2-0
* 2008: A History of Rock and Dance Music, Omniware, ISBN 978-0-9765531-5-1 (Vol 1: 1950-1989) & ISBN 978-0-9765531-6-8 (Vol 2: 1990-2008)
* 2009: Synthesis - A Book of Nothingness Poetry. ISBN 978-0-9765531-7-5
* 2011: A History of Silicon Valley, ISBN 978-0-9765531-8-2
* 2012: A Visual History of the Visual Arts, free ebook link

## Referències

* ↑ Morrell, Dan. «The Greatest Web Site of All Time». New York Times, 15-10-2006. [Consulta: 17 octubre 2013].
* 1 2 3 4 5 Omniware Arxivat 2014-02-01 a Wayback Machine.. Scaruffi.com. retrieved 18-1-2014
* ↑ "Onmiware books on Book-info". Book-info.com. Retrieved 20-1-14
* ↑ "Onmiware books on Tower.com" Arxivat 2014-02-02 a Wayback Machine.. Tower.com. Retrieved 20-1-14
* ↑ "Onmiware books on Openlibrary". Openlibrary. Retrieved 20-1-14

## Enllaços externs

* Piero Scaruffi's knowledge base
# Cuçac (Cantal)

Cussac és un municipi francès situat al departament de Cantal i a la regió d'Alvèrnia-Roine-Alps. L'any 2007 tenia 123 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Cussac era de 123 persones. Hi havia 51 famílies de les quals 15 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 11 dones vivint soles), 18 parelles sense fills, 14 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 91 habitatges, 54 eren l'habitatge principal de la família, 33 eren segones residències i 4 estaven desocupats. 86 eren cases i 6 eren apartaments. Dels 54 habitatges principals, 50 estaven ocupats pels seus propietaris, 3 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 2 estaven cedits a títol gratuït; 2 tenien una cambra, 1 en tenia dues, 8 en tenien tres, 12 en tenien quatre i 32 en tenien cinc o més. 51 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 23 habitatges hi havia un automòbil i a 26 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Cussac el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 4 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 4 | 75 a 79 | 0 |
| 4 | 70 a 74 | 8 |
| 8 | 65 a 69 | 8 |
| 0 | 60 a 64 | 8 |
| 8 | 55 a 59 | 4 |
| 4 | 50 a 54 | 0 |
| 8 | 45 a 49 | 12 |
| 4 | 40 a 44 | 0 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 4 | 30 a 34 | 4 |
| 16 | 25 a 29 | 0 |
| 8 | 20 a 24 | 4 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 4 |
| 4 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 72 persones, 56 eren actives i 16 eren inactives. De les 56 persones actives 53 estaven ocupades (29 homes i 24 dones) i 3 estaven aturades (2 homes i 1 dona). De les 16 persones inactives 7 estaven jubilades, 2 estaven estudiant i 7 estaven classificades com a «altres inactius».

### Ingressos

El 2009 a Cussac hi havia 63 unitats fiscals que integraven 137 persones, la mediana anual d'ingressos fiscals per persona era de 13.854 €.

### Activitats econòmiques

Dels 3 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa alimentària, 1 d'una empresa d'hostatgeria i restauració i 1 d'una empresa de serveis.
L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era un restaurant.
L'any 2000 a Cussac hi havia 19 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Revenus fiscaux des ménages en 2008
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers

## Enllaços externs

* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Bellesa negra

Bellesa negra (títol original en anglès: Black Beauty), és una pel·lícula d'aventures britànico-alemanya dirigida per James H. Hill el 1971. Es tracta de la tercera adaptació de la novel·la Black Beauty d'Anna Sewell. Ha estat doblada al català.

## Argument

Joe Evans 11 anys assisteix al naixement d'un petit poltre negre el front del qual és adornat d'una taca blanca. Joe és feliç quan el seu pare li ofereix el poltre! Es fan inseparables… Però, els temps són durs i Mr Evans fa fallida. El poltre convertit en Príncep Nebre, és venut amb la granja…

## Repartiment

* Mark Lester: Joe Evans
* Walter Slezak: Hackenschmidt
* Peter Lee Lawrence: Gervaise
* Uschi Glas: Marie Hackenschmidt
* Patrick Mower: Sam Greener
* John Nettleton: Sir William
* José Nieto: Lorent

## Referències

* ↑ «Bellesa negra». esadir.cat.
* ↑ «Black Beauty». The New York Times.
# Masia Vilardosa

La Masia Vilardosa és una obra de Cervera (Segarra) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Es tracta d'un edifici de planta quadrangular (10 x 10 m) d'una sola planta i golfes i sense edificacions annexes. La coberta de teula àrab és a doble vessant, els murs estan realitzats a base de pedra irregular, de blocs més grans a les cantoneres.

## Referències

* ↑ «Masia Vilardosa». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 31 maig 2021].
# Palla

* Aquest article tracta sobre la tija seca dels cereals. Vegeu-ne altres significats a «Palla (desambiguació)».
La palla és la tija seca dels cereals (blat, civada, sègol, ordi, etc), després que el gra o llavor ha estat separat mitjançant la trilla. En temps passats, era un subproducte útil de la collita, però amb l'arribada de la mecanització la palla pot arribar a ser una càrrega i un entrebanc per als pagesos. Tot i això, segueix sent considerada molt útil per a reincorporar-la al terreny i ajudar així a no perdre massa matèria orgànica del sòl, o en utilitzar-la com a material de construcció. La palla s'obté després de l'operació de separació, que es pot fer en el mateix camp o a l'espai denominat era de batre. Per a la seva conservació com aliment per als animals s'emmagatzema en fardells en magatzems, o solta en sitges. La palla es compra i ven generalment en rotllos o en bales, i el seu valor depèn de la seua netedat i puresa.
S'usa per a fer el llit per a (sobretot cavalls, bestiar boví i oví); aliment del bestiar, encara que de qualitat mediocre, per als remugants, els únics animals de cria capaços de digerir la cel·lulosa que conté la palla, gràcies a l'activitat microbiana dels seu aparat digestiu. Per fer-la més desitjable i per millorar el seu valor nutritiu, s'hi pot afegir diversos productes (urea, melassa...). La palla és un producte útil en cas de penúria, sobretot durant els períodes de sequera que esgoten la producció de farratge a les zones de cria ramadera, però un bòvid alimentat exclusivament de palla aprima ràpidament. També s'empra en la protecció del sòl formant una capa, especialment en horticultura, i així es manté la humitat després d'haver sembrat pastura. La palla és una més de les alternatives dins del grup de materials protectors de la capa humida del sòl, com ara l'escorça de pi, o les làmines de material plàstic; com a font d'energia, usada directament com a combustible o mitjançant procediments de transformació que donen lloc a carburants de millor qualitat mediambiental, com ara el biogàs (obtingut per fermentació), el carbó vegetal (obtingut mitjançant piròlisi) o l'etanol (encara desenvolupant-se); com a Material de construcció amb la palla d'algunes plantes, com els cereals; i com a font de cel·lulosa per fabricar paper.
Viccionari
# Partido Comunista de los Trabajadores

El Partit Comunista dels Treballadors (PCT) fou un partit polític espanyol d'ideologia marxista-leninista, creat el 1973 inicialment com a corrent interna del Partit Comunista d'Espanya (PCE) sota el nom d'Oposició d'Esquerra del PCE (OPI). El 1977 va adoptar el nom de PCT i el 1980 es va unir al Partit Comunista d'Espanya (VIII-IX Congressos) el que va donar lloc al Partido Comunista de España-Unificado.

## Referències

* ↑ Enciclopèdia d'Eivissa i Formentera, Partit Comunista dels Treballadors (PCT)
# Panell de missatges variables

Els panells d'informació de missatge variable (VMS) són els senyals de trànsit dissenyats per alertar o informar l'usuari de la carretera. El VMS poden mostrar un pictograma o missatges escrits, que es poden visualitzar alternativament, apagats o parpellejant, segons sigui necessari. Normalment es col·loquen en ponts metàl·lics amb bona visibilitat, especialment a les autopistes, o bé en suports laterals.
Els VMS són equips dinàmics amb difusió de missatges en temps real, que s'han d'ajustar a les normes, decrets i reglaments existents. Aquests missatges poden incloure les eventualitats del trànsit, com obres, embotellaments o desacceleracions, ferm lliscant, perill de gelada condicions meteorològiques, la pluja, la temperatura o per emetre missatges informatius diversos, com ara la freqüència d'emissió de Radio-Trànsit, les estimacions previstes de durada del viatge, etc.
Existeixen diverses tècniques per transmetre missatges. Els primers panells d'aquest tipus estaven desprotegits i rebien els missatges a mostrar per telèfon estàndard i mòdem. La intrusió de pirates sobre aquests números, juntament amb les contrasenyes que de vegades eren massa fàcils de trobar, va donar lloc a missatges estranys a certes localitats. En l'actualitat la major part dels VMS es fan sota especificacions EQUIDYN amb normes estrictes que protegeixen d'aquests riscos.

## Exemples

* Panell per sobre dels carrils
* Panell a la mitjana de les carreteres
* Panell de prisma

## Vegeu també

* RDS
* Panell d'informació
* Panell de control
* Patch panel
* Cavalló

## Referències

* ↑ http://www.nj.gov/turnpike/documents/VMS_Guide_031912.pdf
* ↑ «616.3 Changeable Message Signs (CMS) - Engineering Policy Guide». Arxivat de l'original el 2012-03-11. [Consulta: 20 novembre 2016].
* ↑ «The Traffic Signs Regulations and General Directions 1994», 1994. [Consulta: 5 abril 2008].

## Enllaços externs

* Lloc web d'Equidyn Arxivat 2020-08-03 a Wayback Machine. (francès)
* Normes de posada en servei de VMS (francès)
* detall dels dispositius de senyalització a la carretera a França WikiSara (francès)
# Paratelmatoscopus candidus

Paratelmatoscopus candidus és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a Malàisia.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ A Taxonomic Study of Borneo Psychodinae (Diptera: Psychodidae) Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
# Partit Popular Revolucionari de Laos

El Partit Popular Revolucionari de Laos (en laosià: ພັກປະຊາຊົນປະຕິວັດລາວ) és un partit polític laosià que des de 1975 ha monopolitzat el poder polític del país. Fins a 1979 es va dir Pathet Lao i va ser la guerrilla que va lluitar contra el Regne de Laos en la Guerra Civil de Laos entre 1953 i 1975.
Cada cinc anys celebra un Congrés que tria als membres de Politburó i del Comitè Central. El Congrés va ser utilitzat també per triar un secretari, però aquest càrrec va ser abolit en l'any 1991. L'any 2007 el PPRL ocupava 113 dels 115 escons de l'Assemblea Nacional de Laos.

## Història

En 1979 va ser fundat el Front Lao de Construcció Nacional (FLCN) per fer èmfasi particular en la participació governamental i cultural.

## Estructura

En 1965 comptava amb 11.000 membres, mentre que en 1972 la xifra va augmentar fins a 21.000. Quan el Partit va prendre el poder, en 1975, va declarar tenir 25.000 afiliats i en 1991, durant la realització del seu V Congrés, la xifra d'afiliats va créixer a 60.000 membres, la qual cosa representava el 1% de la població de Laos.
El Comitè Central estava format per 21 membres titulars i 6 suplents l'any 1975. Aquest nombre va ser expandit l'any 1986 fins a 51 membres titulars i 9 suplents, mentre que l'any 1991 es va modificar novament, establint-se 59 membres permanents.
El Politburó és el centre del poder polític del Partit. Els seus membres són triats pel Comitè Central. El Politburó tenia 7 membres l'any 1972, però l'any 1993 aquest nombre va ser ampliat a 11 membres.

## Referències

* 1 2 Andrea Matles Savada (1994).
# Partit Socialista de les Illes

El Partit Socialista de les Illes (PSI) fou fundat formalment el 18 de febrer de 1976 per Sebastià Serra i Busquets, es declarava socialista autogestionari i autodeterminista, en contraposició amb la Federació Socialista Balear del PSOE, de caràcter socialdemòcrata i sucursalista.
Fou membre de l'Assemblea Democràtica de Mallorca (maig 1976), presentà l'avantprojecte d'estatut a Cura (març 1977) i es presentà a les eleccions generals de 1977 en la coalició Unió Socialista. Malgrat el seu nom, únicament va tenir implantació a Mallorca i el 1977 el PSI va adoptar el nom de Partit Socialista de Mallorca (PSM), mantenint, però, la mateixa personalitat jurídica, a partir d'aquest procés va establir lligams electorals amb el Partit Socialista de Menorca (PSM).
L'anagrama del partit era un puny sobre les sigles PSI. Habitualment feia servir les quatre barres com a senyera nacional.

## Referències

* ↑ «Fons de Sebastià Serra i Busquets». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 28 desembre 2014].
* ↑ Cronologia de la Transició a les Illes
* ↑ Adhesiu del partit
# Partit de l'Esperança

El Partit de l'Esperança (en japonès: 希望の党, transliterat: Kibō no Tō), és un partit polític de centre-dreta i ideologia conservadora sorgit al Japó l'any 2017 amb l'objectiu de concòrrer a les eleccions generals de 2017. El President del partit des del 28 de maig de 2019 és Nariaki Nakayama.

## Història

El Partit de l'Esperança va ser fundat el 2017 per antics membres del Partit Democràtic i del partit prefectural Tomin First no Kai, de la Governadora de Tòquio, na Yuriko Koike, amb l'objectiu de concòrrer a les eleccions generals de 2017. A les eleccions el partit obtingué 51 escons, quedant en tercer lloc, darrere del Partit Liberal Democràtic i del Partit Constitucional Democràtic del Japó. La fins aleshores Presidenta del partit, la Governadora Koike, va dimitir pels resultats als comicis, essent substituïda per en Yuichiro Tamaki.
Actualment, el partit es troba en un procés de confluència amb el Partit Democràtic, anomenat Partit Democràtic per a la Gent on s'integraràn els membres d'ambdos partits, procés que culminà el 7 de maig de 2018. Diverses faccions dels dos partits anunciaren que no s'integrarien en el nou partit i que s'unirien a altres partits o es farien independents.

### Situació després de la fusió

Diversos membres de l'ala més dretana del partit liderats per en Shigefumi Matsuzawa van anunciar la seua intenció de crear un partit separat que mantingués el nom de Partit de l'Esperança. La creació del partit ha estat formalitzada el 7 de maig de 2018, el mateix dia de la creació del Partit Democràtic per a la Gent.

## Ideologia

El Partit de l'Esperança és un partit de centre-dreta (o dreta des de la refundació del 2018) d'ideologia conservadora. El partit defensa també postulats del liberalisme econòmic. El partit s'oposa a l'increment dels impostos directes al consum, així com a l'ús de l'energia nuclear. La formació dona suport a la reforma de l'article 9 de la Constitució Japonesa.

## Presidents del PE

* Yuriko Koike (25 de setembre de 2017 – 14 de novembre de 2017)
* Yuichiro Tamaki (14 de novembre de 2017 - 7 de maig de 2018)
* Shigefumi Matsuzawa (7 de maig de 2018 - 28 de maig de 2019)
* Nariaki Nakayama (28 de maig de 2019 - present)

## Resultats electorals
### Eleccions generals

| Any eleccions | Vots | % vots (posició) | Diputats | +/- | Candidat |
| 2017 | 9.677.524 | 17,36% (3) | 51 / 465 | Nou | Yuriko Koike |

## Referències

* ↑ Jiji Press. «DP, Kibo to merge into new party as early as May 7». Yomiuri Shimbun, 25-04-2018. Arxivat de l'original el 26 d’abril 2018. [Consulta: 26 abril 2018].
* ↑ «松沢新党、「希望の党」党名継承　小池都知事と確認» (en japanese). TV Asahi, 26-04-2018. [Consulta: 6 maig 2018].
* ↑ «新「希望」結成、小池氏は特別顧問就任を固辞» (en japanese). Yomiuri Shimbun, 07-05-2018. Arxivat de l'original el 8 de maig 2018. [Consulta: 7 maig 2018].
* Arxivat 2017-10-21 a Wayback Machine. Web oficial del partit (japonès)