OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Jueus de Mèxic

Els Jueus de Mèxic són els membres de la comunitat jueva de Mèxic. Alguns d'ells són persones gentils que s'han convertit al judaisme, o bé són descendents de jueus conversos al cristianisme que han decidit tornar de nou al judaisme dels seus ancestres. La majoria d'ells afirmen que descendeixen de jueus.
Els primers jueus que van arribar a Mèxic ho van fer des d'Espanya, amb Hernán Cortés, en l'any 1519. Dos d'ells, Hernando Alonzo i Gonzalez de Morales, van ser acusats de judaïtzants i van ser cremats en la foguera, en un auto de fe, en l'any de 1528. Tanmateix, la Inquisició a Mèxic no es va fundar aleshores, sinó que aquest fet va tenir lloc el 4 de novembre de 1571. Els criptojueus provinents del sud d'Espanya, entre ells la família Carbajal, van ser descoberts per les autoritats de la jerarquia catòlica i aleshores van emigrar cap al nord del Viregnat de Nova Espanya, a on van fundar la ciutat de Monterrey. Actualment, els jueus mexicans tenen una sinagoga històrica en la Ciutat de Mèxic, en el carrer de Justo Sierra 71.
# Joan de Jerusalem (escriptor)

Joan de Jerusalem fou un escriptor eclesiàstic romà d'Orient, que va escriure sobre la controvèrsia iconoclasta. Es conserven alguns escrits sota el seu nom, però res se sap de la seva personalitat. Els escrits semblen ser del segle viii, excepte el primer que no està datat i podria ser d'un Joan de Jerusalem diferent. Els escrits són:
* Ἰωάννου εὐλαβεδτάτου τοῦ Ἱεροσολυμίτου μοναχοῦ Διήγησις, Joannis Hierosolymitani reverendissimi Monachi Narratio
* Δτάλογος δτηλιτευτικὸς γενόμενος παρὰ πιδτῶν καὶ ᾿ορθοδόξων καὶ πόθον καὶ ζῆλον ἐχόντων πρὸς ἔλεγχον τῶν ἐναντίων τῆς πίδτεως καὶ τῆς διδασκαλίας τῶν άγίων καὶ ὀρθοδόξων ἡμῶν πατέρων, Disceptatio invectiva quae habita est a Fidelibus et Orthodoxis, Studiumque ac Zelum habentibus ad confutandos adversarios Fidei atque Doctrinae sanctorum orthodoxorumque Patrum nostrorumn
* Ιωάννον μοναχοῦ καὶ πρεδβυτέρου τοῦ Δαμαδκηνοῦ λόγος ἀποδεικτικὸς περὶ τῶν ἁγίων καὶ δεπτῶν εἰκόνων, πρὸς πάντας Χριδτιανοὺς καὶ πρὸς τὸν βαδιλέα Κωνδταντῖνον τὸν Καβαλῖνον καὶ πρὸς πάντας αἱρετικούς, Joannis Damasceni Monachi ac Presbyteri Oratio demonstrativa de sacris ac venerandis Imaginibus, ad Christianos omnes, adversusque Imperatorem Constantinum Cabalinum. També publicada sota el nom de Ἐπιδτολὴ Ἰωάννου Ἱεροδολύμων ἀρχιεπιδκόπου, κ. τ. λ, Epistola Joannis Hierosolymitani Archiepiscopi, &c

## Referències

* ↑ Smith, William (editor). A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology (en anglès), 1870.
# Juan Barbas

Juan Barbas (San Martín, 23 d'agost de 1959) és un exfutbolista argentí.

## Selecció de l'Argentina

Va formar part de l'equip argentí a la Copa del Món de 1982.

## Referències

* ↑ «Argentina – List of International Record Players». Arxivat de l'original el 2010-01-13. [Consulta: 18 març 2018].
* ↑ «Futbol Factory profile (castellà)». Arxivat de l'original el 2008-01-24. [Consulta: 18 març 2018].
# Joaquim Rigau i Joan

Joaquim Rigau i Joan (Caldes de Malavella, 3 de març de 1925 - Barcelona, 6 de gener de 2005) fou un futbolista català de les dècades de 1940 i 1950.

## Trajectòria

Començà la seva carrera a diversos clubs de les comarques gironines com la UE Caldes de Malavella i l'FC Palafrugell, fins que arribà al Girona FC, principal club de la zona. Durant la seva etapa de formació jugà amb un altre defensa gironí, Josep Puig Curta, que més tard jugaria al Barça. Del Girona passà al RCD Espanyol, el qual cedí inicialment el jugador al CF Reus Deportiu i al CF Igualada. Va jugar al primer equip del RCD Espanyol quatre temporades entre 1946 i 1950, on fou company d'homes com Josep Trias, Antoni Fàbregas, Josep Mariscal, Josep Casas, Ramon Celma o Gabriel Jorge. En les dues primeres temporades era suplent habitual i només disputà 13 partits a primera divisió, mentre que les dues darreres jugà a l'equip reserva. Posteriorment jugà a la UE Lleida, club amb el qual jugà 10 partits a primera divisió la temporada 1950-51, i al CE Sabadell. Els seus darrers clubs foren Sant Andreu i Hospitalet.

## Referències

* 1 2 «Fitxa de Rigau». Periquito.cat. [Consulta: 9 abril 2019].
* ↑ «Fútbol.- Fallece a los 79 años el ex jugador españolista Joaquim Rigau». Europa Press, 07-01-2005. Arxivat de l'original el 2016-12-22. [Consulta: 20 octubre 2012].
* ↑ «Rigau, defensa del RCD Español». Mundo Deportivo, 22-03-1947. [Consulta: 20 octubre 2012].
* ↑ «Falleció Joaquim Rigau, ex de Espanyol y Lleida». Mundo Deportivo, 08-01-2005. [Consulta: 20 octubre 2012].

## Enllaços externs

* Perfil a BDFutbol
# Jonça (desambiguació)

«Jonça» té aquests significats:
* Plantes: Aquestes espècies són conegudes amb el nom comú de jonça
** Cyperus difformis
** Cyperus rotundus
** Cyperus longus
** Andryala ragusina
** Cyperus esculentus
** Aphyllanthes monspeliensis
** Scirpus maritimus
** Schoenus nigricans
** Scirpus litoralis
* Plantes: Aquestes espècies contenen el mot jonça al seu nom comú
** Scirpus cernuus
** Carex halleriana
** Carex humilis
** Carex pendula
** Cyperus capitatus
** Cyperus flavescens
** Cyperus fuscus
** Scirpus lacustris
** Scirpus cespitosus
** Eleocharis palustris

## Referències

* 1 2 «jonça». Noms de plantes. Corpus de fitonímia catalana. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 18 febrer 2022].
# Jordan Levasseur

Jordan Levasseur (Saint-Saire, Sena Marítim, 29 de maig de 1995) és un ciclista francès, professional des del 2015. Actualment corre a l'equip Natura4Ever-Roubaix Lille Métropole. Combina la carretera amb el ciclisme en pista.

## Palmarès en pista

* 2013
** Campió d'Europa júnior en Madison (amb Corentin Ermenault)
* 2016
** Campió de França en Madison (amb Benjamin Thomas)

## Palmarès en ruta

* 2015
** 1r al Trofeu de l'Essor
* 2017
** 1r al París-Arràs Tour i vencedor d'una etapa
** 1r al Gran Premi de la vila de Nogent-sur-Oise
** Vencedor d'una etapa a la Ronda de l'Oise
* 2019
** 1r a La Gislard
** 1r als Boucles dingéennes
** 1r al Trio normand (amb Enzo Anti i Dylan Kowalski)
** Vencedor d'una etapa al Tour de la Manche
** Vencedor d'una etapa als Boucle de l'Artois
** Vencedor d'una etapa a la Ronda de l'Oise
* 2020
** 1r a la Tropicale Amissa Bongo

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# KV43

KV43, acrònim de l'anglès King's Valley, és una tomba egípcia de l'anomenada Vall dels Reis, situada a la riba oest del riu Nil, a l'altura de la moderna ciutat de Luxor. En estar elevada sobre el "Vall dels Reis" no va ser negada per inundacions com ho foren altres tombes podent trobar-hi pintures en molt bon estat de conservació a excepció de les emplaçades a la cara Nord. Va ser la tomba del faraó Tuthmosis IV, vuitè monarca de la dinastia XVIII.

## Enllaços externs

* Theban Mapping Project: KV43 Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine.: Inclou descripcions, imatges i plànols de la tomba.
# Joseph Kabila

Joseph Kabila Kabange (4 de juny de 1971), és el president de la República Democràtica del Congo des de l'assassinat del seu pare Laurent-Désiré Kabila el gener de 2001 en el transcurs de la Segona Guerra del Congo. Va guanyar les eleccions presidencials del 2006 pel que va continuar en el càrrec. El seu partit polític és el Partit del Poble per a la Reconstrucció i la Democràcia.
Va intentar aturar la Guerra Civil i fer que es retiressin les tropes estrangeres del Congo amb cert èxit. Després d'un acord de pau, una administració temporal va començar l'any 2003. S'hi van incloure als caps dels dos principals grups rebels en els càrrecs de vicepresidents.
El 28 de març de 2004, els seguidors de l'antic president Mobutu Sese Seko van intentar enderrocar-lo mitjançant un cop d'estat.
Des de la seva arribada al poder, Joseph Kabila ha hagut de fer front a contínues guerres a l'est del Congo amb les forces rebels internes o recolzades pels governs veïns (Uganda, Ruanda) que fan regnar la inestabilitat mitjançant la violència, el crim i el pillatge dels recursos mentre la comunitat internacional sembla desviar la mirada. Els rebels se senten més motivats per coses diferents a l'obtenció de la victòria i el control de les mines d'or i de diamant: que Kabila permeti que els antics genocides hutus es rearmin i realitzin incursions militars a Burundi.
El 27 de novembre del 2006, és declarat per la Cort Suprema de Justícia guanyador de la segona volta de les eleccions presidencials, celebrada el 29 d'octubre del 2006, assumint la presidència de la República.
És reelegit el 28 de novembre del 2011, però el seu principal rival, Etienne Tshisekedi, no reconeix els resultats de l'escrutini i també es proclama president.
El gener del 2012 els bisbes catòlics de la zona també condemnem les eleccions i demanen una comissió electoral honesta
L'octubre de 2021, Joseph Kabila va defensar la seva tesi de graduació a la Universitat de Johannesburg. Se li va concedir un màster en ciències polítiques i relacions internacionals al final dels seus estudis que van durar cinc anys.

## Referències

* ↑ «DR Congo election: Questions hang over Kabila's victory». BBC News, 10-12-2011.
* ↑ «Catholic bishops condemn DR Congo presidential poll». BBC News, 13-01-2012.
* ↑ «RDC : Joseph Kabila, une thèse pour défendre son bilan». Jeune Afrique, 26-10-2021.

## Vegeu també

* President de la República Democràtica del Congo
# Josep Crivillé i Thomás

Josep Crivillé Thomás (Torre de l'Espanyol, 1819 – Vinebre, 1890) fou un bandoler partidari de la causa liberal en la lluita contra els legitimistes durant la tercera carlinada. Crivillé va ser voluntari carlí durant la Primera Guerra Carlista, de la colla del Groc del Forcall.
Persones riques li donaven suport a canvi de defensar-los d'altres lladres. Quan tenia 15 anys va matar un home en una disputa entre liberals i carlins i va marxar a França, on va robar els diners d'una sala de joc després de matar dos policies. Va ser perseguit per la gendarmeria francesa i un cop retornat perseguit pels mossos d'esquadra i la Guàrdia civil, pres per la justícia.
Fill de Salvador Crivillé, natural d'Ulldemolins i de Josefa Thomás, natural de la Torre de l'Espanyol. Va ser batejat el 2 de febrer de 1819 a la Torre de l'Espanyol i morí el 18 d'abril de 1890 a la seva masia de la Fontjuana terme de Vinebre. Es casà amb Marie Virginie Motà Peralma el 13 de març de 1859 a la notaria Marie de Grand-Combe, del departament de Gard. D'aquest matrimoni nasqué una filla, la Josefine Crivillé Motà.

## Referències

* 1 2 «Riberaonline Ribera d'Ebre-Priorat: Publiquen 'Josep Crivillé Thomás (1819 - 1890). Carlí i liberal', de la torredana Maria Montané», 30-01-2021. [Consulta: 25 març 2021].
* ↑ Farré, Vicenç Biete. Cabacés: un poble al peu de Montsant. Ajuntament de Cabacés, 1991, p. 185. ISBN 978-84-606-0087-9.
# José Luis Vila-San Juan

José Luis Vila-San-Juan (Barcelona, 1927 - Barcelona, 1 de febrer de 2004) va ser un historiador, periodista i publicista barceloní.
Va ser aviador militar, però aviat va abandonar la seva carrera en l'exèrcit es va dedicar a la publicitat durant tres dècades. Va ser conseller-assessor de la Facultat de Ciències de la Informació de la Universitat Autònoma de Barcelona i president adjunt de l'Associació Espanyola d'Anunciants.
A més d'escriure llibres sobre història, també va col·laborar assíduament en diversos diaris, revistes, i obres històriques col·lectives, com Decenium, Crònica de la Humanitat, Crònica d'Espanya. etc.
És el pare del periodista cultural i novel·lista Sergio Vila-Sanjuán, i del també periodista i realitzador Morrosko Vila-San-Juan.

## Obres

* ¿Así fue?, enigmas de la Guerra Civil espanyola, 1972
* García Lorca, asesinado: toda la verdad, 1975, guanyador del Premio Espejo de España
* La vida cotidiana en España durante la dictadura de Primo de Rivera, 1984
* Manú, una vida peligrosa, 1989
* Coronas sin cabeza, cabezas sin corona, 1989
* Mentiras históricas, comúnmente creídas, 1992
* Alfonso XIII: un rey, una época, 1993
* Grandes seductores 1993
* Los reyes carlistas; Los otros borbones, 1993
* Ma-Tsú: pudo equivocarse, 1998
* Mentiras históricas, comúnmente creídas II, 1998

## Referències

* ↑ Borràs Betriu, Rafael. «En la muerte de José Luis Vila–San–Juan. Divulgador de la historia» (en castellà). La Vanguardia, 02-02-2004. [Consulta: 21 febrer 2023].

## Enllaços externs

* Article sobre la seva defunció, El Mundo..
# Sciacca

Sciacca (nom sicilià, en català medieval Xaca) és un municipi italià, situat a la regió de Sicília i a la província d'Agrigent. L'any 2008 tenia 40.929 habitants. Limita amb els municipis de Caltabellotta, Menfi, Ribera i Sambuca di Sicilia.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2009- | Vito Bono | Centreesquerra |

## Personatges il·lustres

* Giovanni Bongiovì, avi de Jon Bon Jovi.
# Max Theiler

Max Theiler (Pretòria, Sud-àfrica 1899 - New Haven, EUA 1972) fou un bacteriòleg sud-africà guardonat amb el Premi Nobel de Medicina o Fisiologia l'any 1951.

## Biografia

Va néixer el 30 de gener de 1899 a la ciutat de Pretòria, en aquells moments colònia de l'imperi Britànic però que avui dia és la capital administrativa de Sud-àfrica. Va iniciar els seus estudis de medicina a la Universitat de Ciutat del Cap, on es graduà el 1918, però amplià els seus estudis a la Universitat de Londres, on es llicencià el 1922. Des d'aquell any, i fins al 1930, fou nomenat ajudant d'investigació a la Universitat Harvard.
Va morir l'11 d'agost de 1972 a New Haven, població situada a l'estat nord-americà de Connecticut.

## Recerca científica

Inicià la seva recerca en la investigació de la disenteria. Posteriorment fou nomenat ajudant d'Andew Sellards i inicià els seus treballs sobre la febre groga. El 1926 desaprovaren la teoria del japonès Hideyo Noguchi per la qual la febre groga era causada per un bacteri, i el 1928 demostraren que aquesta malaltia era provocada per un virus. L'any 1930 li fou assignada per part de la Fundació Rockefeller una beca per prepara una vacuna contra la febre groga, vacuna que va anunciar l'any 1937.
L'any 1951 li fou concedit el Premi Nobel de Medicina o Fisiologia pel descobriment de la vacuna contra la febre groga.

## Referències

* 1 2 «Max Theiler - Autobiography». nobelprize.org, 2011. [Consulta: 25 febrer 2011].

## Enllaços externs

* «Max Theiler» (en anglès). The Nobel Prize. The Nobel Foundation.
# Gholam Hossein Mazloumi

Gholam Hossein Mazloumi (Abadan, 13 de gener de 1950 - Teheran, 19 de novembre de 2014) fou un futbolista iranià de les dècades de 1960 i 1970 i entrenador de futbol.
Fou internacional amb la selecció de futbol de l'Iran. Pel que fa als clubs destacà a Taj i Shahbaz.

## Referències

* ↑ Gholam Hossein Mazloumi dies of cancer. Isna.ir. Retrieved on 5 July 2017.
* ↑ Gholam Hossein Mazloumi dies at 64. Khabaronline.ir. Retrieved on 5 July 2017.
* ↑ Gholam Hossein Mazlomi. takhtejamshidcup.com
* ↑ Gholam Hossein Mazloumi a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ Gholam Mazloomi. sports-reference.com
* ↑ Gholam Hossein Mazloumi at TeamMelli.com
# Ghjuventù Paolina

Ghjuventù Paolina és un sindicat d'estudiants nacionalistes corsos. Fundat en 1992 per estudiants de la Cunsulta di i Studienti Corsi, agrupa estudiants de la Universitat de Còrsega Pascal-Paoli. La seva creació és resultat d'una ingerència del moviment nacionalista en ambdues universitats i, en particular, en el quadre d'elecció del president de la universitat, Antoine-François Bernardini. És políticament independent del moviment nacionalista cors, un cert nombre dels seus militants van crear Rinnovu.

## Enllaços externs

* Web del sindicat Arxivat 2007-10-20 a Wayback Machine.
# Gerberga (reina dels Francs)

Gerberga fou l'esposa de Carloman I, rei dels francs, i cunyada de Carlemany. Se sap molt poc de Gerberga i el seu origen. Sembla clar que no era filla de Desideri d'Ístria, rei de Llombardia i que aquesta atribució que apareix de vegades es basa en un error entre ella i la princesa llombarda Desiderata, casada amb Carlemany. El seu origen era franc segons deixa escrit el papa Esteve III en una carta a Carlemany i Carloman, on diu: "...mercès a la voluntat del vostre pare [Pipi el Breu] els dos [Carlemany i Carloman] esteu ara casats amb dues belles dones franques".
Gerberga va tenir amb Carloman almenys dos fills. Com que el matrimoni va ser vers 768 o 769 i Carloman I va morir el 4 de desembre de 771, no serien més de tres, probablement només dos, Pipí i Cunegunda d'Austràsia. El primer és anomenat pel seu nom però el nom de l'altre fill o fills no és citat per les fonts. A la mort de Carloman, Gerberga esperava que el seu fill heretaria el regne del pare, i fins i tot que ella seria la regent; però Carlemany, amb el suport dels principals nobles, es va apoderar del territori (Burgúndia, Provença, Gòtia o Septimània, Alsàcia i Suàbia). Gerberga va fugir amb els seus fills; els Annales Lobienses diuen que "uxor eius [Karlomannus] cum duobus filiis et Otgario marchione..." va fugir a la cort de Desideri a Pavia i que aquest va donar suport a la reclamació de Pipí. Einhard, el biògraf de Carlemany, no dona cap raó especial per la fugida. Desideri estava enfrontat amb Carlemany perquè aquest havia repudiat poc abans a Desiderata, la filla del rei llombard, i va demanar al papa Adrià I (9 de febrer del 772-795) la coronació de Pipí com a rei dels Francs i el reconeixement del dret a succeir al seu pare.
El 773 Carlemany va envair Itàlia i va assetjar a Desideri a Pavia. Gerberga es va refugiar amb els seus fills, amb Adalgis (fill de Desideri) i amb el seu fidel conseller el marquès Otger, a Verona, la principal fortalesa llombarda. Pavia va caure el juny del 774 i Verona ja havia estat conquerida poc abans. Gerberga, els seus fills i Otger foren portats davant de Carlemany. La seva sort és desconeguda, ja que no tornen a ser esmentats. Pipí fou tonsurat i se suposa que tots foren enviats a monestirs com fou el cas per Desideri i la seva família.
Quan Gerberga va fugir es diu que ho va fer amb els seus fills, un sens dubte Pipí, però l'altre o altres no se'n dona ni el nom ni el sexe. La princesa anomenada Cunegunda d'Austràsia seria aquesta altre fill (filla). A la pàgina 198 de la "Histoire des Francs" de 1846, de Pierre-Denis, Comte de Peyronnet, es dona com a nom del segon fill el de Siagri (Syagrius) però això sembla especulatiu.

## Bibliografia

* Pierre Riché, Les Carolingiens, une famille qui fit l'Europe, Paris, Hachette, col·lecció «Pluriel», 1983 (reimpr. 1997), 490 pàgs. (ISBN 2-01-278851-3)
* MNedieval Genealogy
# Gerbald de Lieja

Gerbald (altres ortografies Ghaerbald, Garibaldus, Gerbaldus) (nascut all segle viii i mort el 18 d'octubre de 810) era bisbe de Lieja de 787 fins a la seva mort.
Sobre Gerbald, no se sap molt més que la data de l'inici i de la fi del seu episcopat. Era bisbe al moment quan Carlemany va transferir la seu del seu govern a Aquisgrà. Queda una missiva de Calermany a Ghaerbald al qual reprotxa una negligència a la gestió del bisbat i un manament de convocar un sínode per a fer tornar l'ordre a la diòcesi. S'ha conservat en un fascicle amb dues cartes als sacerdots del seu bisbat, probablement per a transmetre al delegat del rei a l'abril o maig de 806. Donen unes informacions interessants sobre el territori i el dret usuari a la diòcesi.
La suposada creació de vuit ardiacats segons certes fonts, és antedatada, els ardiacats són posteriors al temps de Gerbald. El fet que hauria inaugurat el 803, junts amb Carlemany, l'església de Sant Père d'Ukkel prop de Brussel·les, també és llegendari.

## Referències i bibliografia

* Llista dels bisbes de Lieja
* Wilhelm Alfred Eckhardt, Die Kapitulariensammlung Bischof Ghaerbalds von Lüttich a: tom V del Deutschrechtliches Archiv, Göttingen, Editorial Musterschmidt, 1955.
* ↑ Wilhelm Alfred Eckhardt, Ghaerbald, in: Neue Deutsche Biographie 6 (1964), pàgina 364
* ↑ Karl Morz Fabritius, Gerbaldus 787--809, Geschichte des Hochstifts Luttich, Leipzig, Editorial Weidmannschen Buchhandlung, 1792, pàgina 8 (en català: Història del principat bisbal de Lieja (alemany))
* ↑ Arnaud Leroy & Ivan Sache, Uccle / Ukkel (Municipality, Region of Brussels-Capital, Belgium), consultat 16 de març de 2012
# Gir postcentral

El gir postcentral és un gir prominent al lòbul parietal lateral del cervell humà. És la ubicació de l'escorça somatosensorial primària, la principal àrea sensorial receptiva del sentit del tacte. Com altres àrees sensorials, hi ha un mapa de l'espai sensorial en aquesta ubicació, anomenat homúncul sensorial.
L'escorça somatosensorial primària es va definir inicialment a partir d'estudis d'estimulació superficial de Wilder Penfield i estudis de potencial superficial paral·lel de Bard, Woolsey i Marshall. Encara que inicialment es va definir sensorial [cal aproximadament el mateix que les àrees de Brodmann 3, 1 i 2, un treball més recent de Kaas ha suggerit que per a l'homogeneïtat amb altres camps sensorials només s'hauria de referir a l'àrea 3 com a "escorça somatosensorial primària", ja que rep la major part. de les projeccions talamocorticals dels camps d'entrada sensorial.

## Estructura

El gir postcentral lateral està limitat per:
* fissura longitudinal medial medialment (al mig)
* solc central rostral (davant)
* solc postcentral caudalment (a l'esquena)
* solc lateral inferior (a sota)
El gir postcentral inclou les àrees de Brodmann 1, 2 i 3. L'àrea 1 de Brodmann ocupa l'àpex del gir postcentral.

## Galeria d'Imatges

* Gir postcentral (animació)
* Superfície lateral de l'hemisferi cerebral esquerre, vist des del costat.
* Escorça primària, inclosa l'escorça somatosensorial primària (etiquetada en violeta)
* Gir postcentral, mostrat a l'hemisferi dret.
* Gir postcentral ressaltat en verd a les imatges de ressonància magnètica T1 coronal
* Gir postcentral ressaltat en verd a les imatges de ressonància magnètica T1 sagital
* Gir postcentral ressaltat en verd a les imatges de ressonància magnètica T1 transversal
# Gir de Weddell

El gir de Weddell és un dels dos girs oceànics que tenen lloc a l'oceà Antàrtic. El gir es troba al mar de Weddell, i gira en el sentit de les agulles del rellotge. El gir es forma per les interaccions entre el corrent Circumpolar Antàrtic i la plataforma continental Antàrtica.

## Vegeu també

* Corrent marí
* Oceanografia
* Gir de Ross

## Referències

* ↑ «The Weddell gyre» (en anglès). Deep Sea Research Part A. Oceanographic Research Papers, 26, 9, 01-09-1979, pàg. 981–995. DOI: 10.1016/0198-0149(79)90044-X. ISSN: 0198-0149.
# Garsa arbòria de collar

La garsa arbòria de collar (Dendrocitta frontalis) és un ocell de la família dels còrvids (Corvidae).
Habita els boscos densos del nord-est de l'Índia als Himàlaies, cap a l'oest fins Sikkim i cap al sud fins Bangladesh i Manipur, nord de Myanmar i nord-oest del Vietnam.

## Referències

* ↑ «Garsa arbòria de collar». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/06/2021(català)
# Garsa arbòria fumada

La garsa arbòria fumada (Dendrocitta formosae) és un ocell de la família dels còrvids (Corvidae).
Habita boscos, zones arbustives i terres de conreu, fins als 2300 m, al nord i est de l'Índia, Bangladesh, Myanmar, centre i est de la Xina, Hainan, Taiwan, illes Andaman, nord-oest de Tailàndia, nord de Laos i nord del Vietnam.

## Referències

* ↑ «Garsa arbòria fumada». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/06/2021(català)
# Gerbillurus vallinus

Gerbillurus vallinus és una espècie de mamífer rosegador de la família dels múrids. Viu a l'oest de Sud-àfrica i el sud-oest de Namíbia. Els seus hàbitats naturals són les planes de grava, les zones de sorra consolidada i els llits de rius secs. Està potencialment amenaçat per l'augment del sobrepasturatge de la vegetació àrida, però no es considera una amenaça greu per a la seva supervivència.

## Referències

* ↑ Cassola, F. Gerbillurus vallinus. UICN 2016. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2016, consultada el 12 juliol 2017.
Espècies vivents de jerbus petits :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia  · Família: Muridae :
Tribus Ammodillini, Desmodilliscini, Gerbillurini i Taterillini :
Tribu Gerbillini :
Categoria :