OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Maria d'Aragó i d'Hongria

Maria d'Aragó i d'Hongria (ca. 1248-1268 - Saragossa) fou infanta d'Aragó i monja, l'última filla del rei Jaume el Conqueridor i Violant d'Hongria.

## Orígens familiars

Filla del rei d'Aragó i comte de Barcelona Jaume I el Conqueridor i la seva segona muller, Violant d'Hongria. Era neta per línia paterna de Pere el Catòlic i Maria de Montpeller, i per línia materna d'Andreu II d'Hongria i Violant de Courtenay. Fou germana petita dels també reis Pere el Gran i Jaume II de Mallorca i també, germana de la reina consort de Castella i Lleó, Violant d'Aragó casada amb Alfons X, el Savi.
Malgrat diversos projectes matrimonials, incloent un pla del Papa Climent IV per a unir-la a Carles d'Anjou, que seria el principal oponent de Pere II el Gran en l'expansió mediterrània, va morir jove i fadrina.
Jaume I hauria estat sensible a aquesta proposta (com no ho hauria estat el seu fill Pere). Un esdeveniment inesperat, però, vingué a destruir inexorablement el polític projecte del sant Pare: Maria va morir a Saragossa el gener de 1268. I a Saragossa fou soterrada, perquè els saragossans no volgueren deixar que, complint la voluntat del seu pare, s'enduguessin la infanta a Vallbona de les Monges, on reposaven, des de 1251, les despulles de la seva mare, Violant d'Hongria.
Al rei Jaume li arribà la noticia de la mort de la seva estimada filla petita, a qui Bernat Desclot lloava de gran bellesa, mentre estava a València.

## Referències

* ↑ Soldevila, Ferran. Vida de Jaume I el Conqueridor. Barcelona: AEDOS, 1958, p. 258.
* ↑ Cingolani, Stefano Maria. Jaume I, història i mite d'un rei.. edicions 62, octubre de 2007, p. 335.
# Maria d'Arneiro

Maria Clotilde Gigli (Mondovì, 8 d'octubre de 1871 - Loano, 13 d'agost de 1959), més coneguda com a Maria d'Arneiro, fou una soprano italiana.
Josè Augusto D'Arneiro, un noble portuguès, va ser el seu mestre i pare adoptiu. El 1891 va debutar a Lisboa, al Teatre San Carlos, interpretant el paper de Marguerite a Faust. Va actuar en diverses ocasions al Gran Teatre del Liceu de Barcelona. El seu cos descansa al cementiri vell de San Remo.

## Referències

* ↑ Biografia a lavoceantica.it
# Mecyna

Mecyna és un gènere d'arnes de la família Crambidae. El gènere va ser descrit per primera vegada per Henry Doubleday el 1849.

## Taxonomia

* Mecyna albalis Amsel, 1961
* Mecyna arroundella (Schmidt, 1934)
* Mecyna asiaticalis (Caradja, 1916)
* Mecyna asinalis (Hübner, 1819)
* Mecyna atlanticum (Bethune-Baker, 1894)
* Mecyna auralis (Peyerimhoff, 1872)
* Mecyna babalis Amsel, 1970
* Mecyna bandiamiralis Amsel, 1970
* Mecyna biternalis (Mann, 1862)
* Mecyna cocosica Munroe, 1959
* Mecyna cuprinalis Ragonot, 1895
* Mecyna flavalis (Denis & Schiffermüller, 1775)
* Mecyna fuscimaculalis (Grote, 1878)
* Mecyna gracilis (Butler, 1879)
* Mecyna grisealis Amsel, 1961
* Mecyna indistinctalis Amsel, 1961
* Mecyna luscitialis (Barnes & McDunnough, 1914)
* Mecyna lutealis (Duponchel, 1833)
* Mecyna luteofluvalis Mutuura, 1954
* Mecyna marcidalis (Fuchs, 1879)
* Mecyna marioni Amsel, 1957
* Mecyna mauretanica Slamka, 2013
* Mecyna micalis (Caradja, 1916)
* Mecyna mustelinalis (Packard, 1873)
* Mecyna procillusalis (Walker, 1859)
* Mecyna prunipennis Butler, 1879
* Mecyna quinquigera (Moore, 1888)
* Mecyna salangalis Amsel, 1970
* Mecyna sefidalis (Amsel, 1950)
* Mecyna submedialis (Grote, 1876)
* Mecyna subsequalis (Herrich-Schäffer, 1843-1856)
* Mecyna suffusalis (Warren, 1892)
* Mecyna tapa (Strand, 1918)
* Mecyna tricolor (Butler, 1879)
* Mecyna trinalis (Denis & Schiffermüller, 1775)

## Espècies antigues

* Mecyna andalusica (Staudinger, 1879)
* Mecyna catalalis Viette, 1953
* Mecyna lutalbalis (Caradja, 1916)
* Mecyna lutulentalis (Lederer, 1858)
* Mecyna pistorialis (Zerny, 1934)

## Referències

* ↑ «GlobIZ search». Global Information System on Pyraloidea. [Consulta: 26 febrer 2019].
* ↑ Pitkin, Brian; Jenkins, Paul. «Mecyna Doubleday, 1849» (en anglès). Butterflies and Moths of the World. Londres: Natural History Museum, 05-11-2004.
# Meconi

El meconi és una substància viscosa i espessa de color de verd fosc a negre composta per cèl·lules mortes i secrecions de l'estómac i fetge que revesteix l'intestí del nounat. Constitueixen la primera femta. És gairebé inodor. El terme meconi designa la matèria fecal que s'acumula al còlon fetal durant la gestació, deriva de la paraula grega mekoni, que significa suc adormidor o opi. Des que Aristòtil va observar una relació entre la tinció per meconi del líquid amniòtic i un estat de somni fetal o la depressió neonatal, els obstetra s'han interessat pel benestar del fetus quan es presenta meconi en el líquid amniòtic.
De vegades, les parteres en trencar aigües, observa la presència de meconi en el líquid amniòtic, i es coneix col·loquialment com "aigües fosques". Això és símptoma que el nadó té dificultats abans del part.
El meconi pot trigar fins a 48 hores a ser expulsat pel bebè. Després les deposicions seran més sòlides i de color groc. Si el nadó no realitza les seves deposicions després d'aquest període, ha d'acudir urgentment al seu pediatre per a la seva valoració. El meconi de vegades s'espesseix i es congestiona als intestins, una condició coneguda com 'meconium ileus' . Aquesta és el primer senyal d'alguns trastorns com ara fibrosi quística.

## Vegeu també

* Nounat

## Referències

* ↑ Persis Mary Hamilton, Basic Pediatric Nursing (Maryland Heights MO: Mosby, 1991), 82. ISBN 9780801658693
* ↑ Hutchinson, James H. Practical Paediatric Problems. 4th. Londres: Lloyd-Luke, 1975, p. 314. ISBN 0-85324-114-7.
# Menua

Menua és el nom dels següents personatges:
Nom de dos reis d'Urartu:
* Menua I 805-785 (associat abans de 805)
* Menua II vers 600-585
# Metro de Sendai

El Metro de Sendai (仙台市地下鉄, Sendai-shi Chikatetsu) és un sistema de transport públic a la ciutat de Sendai al Japó. És el desè sistema de metro del Japó. Té dues línies gestionades pel Bureau municipal des transports de Sendai (仙台市交通局, Sendai-shi Kōtsūkyoku) ) .

## Història

Les primeres idees sobre la creació d’un metro es remunten al 1965, però la construcció no va començar fins al 1983. L'entrada en servei de la línia Namboku es va produir el 1987 i es va inaugurar una ampliació el 1992. La línia Tōzai, la construcció de la qual va començar el 2004, es va inaugurar el 6 de desembre de 2015.
El metro es va tancar després de ser afectat pel terratrèmol i tsunami del Japó de 2011. Es va reobrir el 29 d'abril de 2011.

## Línies
### Línia Namboku

La línia Namboku (literalment "sud nord") va de Tomizawa a Izumi-Chūō travessant el centre de la ciutat. La longitud total de la línia és de 15 km, 12 dels quals són subterranis. Dona servei a 17 estacions, 14 de les quals són subterrànies.
La longitud de les andanes és de 130 m i l'ample de via és de 1.067 mm. Els trens tenen 4 cotxes. L’alimentació la subministren les catenàries a una tensió de 1.500 volts en corrent continu. La xarxa funciona de 5:45 a 23:45 i la freqüència dels trens és de 4 a 6 minuts. Totes les estacions són accessibles amb ascensor per a cadires de rodes i la senyalització també és en braille. Les estacions s’integren harmoniosament al seu entorn i compten amb pintures murals. Als dos vagons finals hi ha cadires per a embarassades, discapacitats o persones grans.
Cada cotxe s’inspecciona cada 3 dies i es revisa cada 3 mesos mitjançant un banc de proves automàtic. Cada tren es revisa cada 3 anys. Sendai Metro és la primera aplicació pràctica de la lògica difusa.

### Línia Tōzai

La línia Tōzai (literalment "est oest") va des del parc zoològic Yagiyama fins a Arai. Té 13,9 km i 13 estacions. L'ample de via és de 1.435 mm. La tracció dels trens és proporcionada per motors lineals .

## Referències

* ↑ (anglès) Article du site Railway Gazette du 07/12/2015 Sendai ouvre une seconde ligne de métro Arxivat 2015-12-19 a Wayback Machine.
* ↑ Kyodo News, "El metro de Sendai reprendrà completament les seves operacions el 29 d'abril, abans del planejat." 6 d'abril del 2011.
# Messier 99

Messier 99 (M99 or NGC 4254) és una galàxia espiral barrada situada a la constel·lació de la Cabellera de Berenice. Va ser descoberta per Pierre Méchain el 15 de març del 1781. Charles Messier la va afegir al seu catàleg el 13 d'abril del mateix any.
M99 es troba a 60 milions d'anys llum del sistema solar, del qual s'allunya a una velocitat de 1.200 km/s. Forma part del cúmul de la Verge, i està classificada com de tipus Sc en la seqüència de Hubble.
Aquesta galàxia presenta la peculiaritat de tenir un braç asimètric, un braç més definit i allunyat i un altre de més feble. Està connectada per un pont d'hidrogen amb la galàxia fosca Virgoh121, la qual sembla la responsable de l'asimetria, així com del fet que sembla que aquesta galàxia estigui entrant en el cúmul de la Verge, movent-se a gran velocitat a través d'ell, i perdent hidrogen neutre pel fregament amb el gas intergalàctic calent.
S'han observat tres supernoves en M99, dues de tipus II 1967H de magnitud 14 i 1972Q de magnitud 15,6 i una de tipus I 1986I de magnitud 14.

## Referències

* ↑ «Messier 99». NASA/IPAC Extragalactic Database. [Consulta: 30 maig 2018].
* ↑ Chengze Liu «The GALEX Ultraviolet Virgo Cluster Survey (GUViCS) III. The ultraviolet source catalogs» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 01-09-2014, pàg. 124–124. DOI: 10.1051/0004-6361/201322511.
* 1 2 3 «Messier 99». [Consulta: 30 maig 2018].
* ↑ R. Brent Tully. «Cosmicflows-3». [Consulta: 30 maig 2018].
* 1 2 R. Brent Tully «Cosmicflows-3» (en anglès). Astronomical Journal, 2, 03-08-2016, pàg. 50. DOI: 10.3847/0004-6256/152/2/50.
* ↑ Barbara Catinella «The Arecibo Legacy Fast ALFA Survey. III. H i Source Catalog of the Northern Virgo Cluster Region» (en anglès). Astronomical Journal, 6, 20-04-2007, pàg. 2569–2583. DOI: 10.1086/516635.
* 1 2 Thomas H. Jarrett «The Two Micron All Sky Survey (2MASS)» (en anglès). Astronomical Journal, 2, 01-02-2006, pàg. 1163–1183. DOI: 10.1086/498708.

## Enllaços externs

* SEDS (anglès).
* Dades astronòmiques SIMBAD (anglès).
# Mathieu Cordang

Joannes Matheus "Mathieu" Cordang (Blerick, Venlo, Limburg, 6 de desembre de 1872 - Swalmen, Roermond, Limburg, 24 de març de 1942) fou un ciclista neerlandès que va córrer durant la darrera dècada del segle xix i que fou professional entre 1896 i 1900.
Va combinar el ciclisme en pista, on destacà en les curses de mig fons i llargues distàncies, amb la carretera, tot i que els seus principals èxits foren en pista. El 1895 es proclamà campió del món amateur de mig fons.
En carretera destaca la segona posició a la París-Roubaix de 1897 i la tercera al campionat nacional en ruta de 1894.

## Palmarès
### Palmarès en pista

* 1894
** Rècord del món del quilòmetre
* 1895
** Campió del món amateur de mig fons
* 1897
** Rècord del món de les 24 hores, amb 991,651 km
* 1898
** 1r al Gran Premi de Roubaix
** 1r al Gran Premi d'Amsterdam
** 1r al Gran Premi de Berlin
* 1899
** Rècord del món de les 24 hores, amb 1.000,110 km
** 1r al Gran Premi de La Haya
* 1900
** 1r al Bol d'Or

### Palmarès en carretera

* 1894
** 1r a l'Amsterdam-Arnhem-Amsterdam
** 1r a la Maastricht-Nimega-Maastricht
** 1r a la Rotterdam-Utrecht-Rotterdam
* 1895
** 1r a l'Amsterdam-Arnhem-Amsterdam
** 1r a la Leiden-Utrecht-Leiden
** 1r a la Maastricht-Roermond

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* (neerlandès) Sportgeschiedenis.nl: “Vergeten Sporthelden : Mathieu Cordang“ Arxivat 2010-07-21 a Wayback Machine.
* (neerlandès) Inghist.nl: „CORDANG, Joannes Matheus (1869-1942)”
# Mathiasita

La mathiasita és un mineral de la classe dels òxids, que pertany al grup de la crichtonita. Rep el seu nom de Frances Celia Morna Mathias (1913-), geoquímica sud-africana de la Universitat de Ciutat del Cap.

## Característiques

La mathiasita és un òxid de fórmula química (K,Ba,Sr)(Zr,Fe)(Mg,Fe)₂(Ti,Cr,Fe)$_{18}$O$_{38}$. Cristal·litza en el sistema trigonal. La seva duresa a l'escala de Mohs és 7,5. La mongshanita es considera un sinònim de la mathiasita, tot i que en un principi va ser descrita com una espècie diferent.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la pertany a «04.CC: Òxids amb relació Metall:Oxigen = 2:3, 3:5, i similars, amb cations de mida mitjana i gran» juntament amb els següents minerals: cromobismita, freudenbergita, grossita, clormayenita, yafsoanita, latrappita, lueshita, natroniobita, perovskita, barioperovskita, lakargiïta, megawita, loparita-(Ce), macedonita, tausonita, isolueshita, crichtonita, davidita-(Ce), davidita-(La), davidita-(Y), landauïta, lindsleyita, loveringita, senaïta, dessauïta-(Y), cleusonita, gramaccioliïta-(Y), diaoyudaoïta, hawthorneïta, hibonita, lindqvistita, magnetoplumbita, plumboferrita, yimengita, haggertyita, nežilovita, batiferrita, barioferrita, jeppeïta, zenzenita i mengxianminita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta l'any 1983 i descrita gràcies a exemplars de tres localitats sud-africanes diferents: la mina Jagersfontein, al districte de Xhariep (Estat Lliure), a la mina Bultfontein, a Kimberley, i a les prospeccions de kimberlita de Kolonkwanen, al districte postal de Mackenzie's, ambdues darreres localitats a Cap Septentrional. També ha estat descrita a Rússia i a la Xina.

## Referències

* ↑ «Mathiasite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 9 abril 2017].
* ↑ «Mathiasite Mineral Data» (en anglès). Webmineral. [Consulta: 9 abril 2017].
* ↑ «Mongshanite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 9 abril 2017].
# Michel Rodange

Michel Rodange (Waldbillig, 3 d'abril de 1827 - Clausen, Ciutat de Luxemburg, 27 d'agost de 1876) fou un escriptor i poeta luxemburguès, conegut sobretot per la seva epopeia nacional Renert (títol sencer en luxemburguès: Renert oder de Fuuß am Frack an a Ma'nsgrätt). L'obra, publicada el 1872, és una adaptació del Roman de Renart, però ambientada a Luxemburg i hi fa una anàlisi de les característiques dels luxemburguesos i destaca per l'ús de la seva llengua i dialectes. Fou també professor a Steinsel i a Larochette. Un institut d'educació secundària de Luxemburg porta el seu nom: Lycée Michel-Rodange.

## Enllaços externs

* www.archive.org
# Michel Rasquin

Michel Rasquin (Pétange, 19 de setembre de 1899 - Brussel·les, 28 d'abril de 1958) fou un periodista i polític socialista luxemburguès, militant del Partit Socialista dels Treballadors de Luxemburg.
Exercí de membre del Consell d'Estat de Luxemburg (1945-1948), d'alcalde d'Esch-sur-Alzette (1949-1951), de Ministre d'Economia i Reconstrucció de Luxemburg (1951-1958), i de Comissari Europeu de Transport durant la Comissió Hallstein I (1958), convertint-se així en el primer membre del seu país a la Comissió Europea.
Va néixer el 19 de setembre de 1899 a la població de Pétange, situada al cantó d'Esch-sur-Alzette. Morí el 28 d'abril de 1958 a la ciutat de Brussel·les.
Membre del recentment creat Partit Socialista dels Treballadors (LSAP), en finalitzar la Segona Guerra Mundial en fou el seu president. Fou membre del Consell d'Estat des del 14 de desembre de 1945 fins que dimití el 9 de juliol de 1948. El 6 de juny d'aquell any fou escollit diputat a la Cambra de Diputats. Entre 1949 i 1951 fou alcalde d'Esch-sur-Alzette. Després d'abandonar el càrrec esdevingué Ministre d'Economia i Reconstrucció de Luxemburg en els governs del gabinet Dupong-Schaus-Bodson (3 de juliol de 1951 - 29 de desembre de 1953) i del de Bech-Bodson (29 de desembre de 1953 - 20 de gener de 1958), data el que abandonà el càrrec per pròpia voluntat.
En la formació de la Comissió Hallstein I el gener de 1958, la primera Comissió Europea de la recentment creada Comunitat Econòmica Europea (CEE), fou escollit Comissari Europeu de Transport, càrrec que ocupà breument donada la seva mort prematura l'abril del mateix any.

## Referències

* 1 2 3 4 «Membres depuis 1857» (en francès). Conseil-Etat-Public.lu. [Consulta: 19 desembre 2017].
* ↑ «Michel Rasquin» (en francès). CVCE.eu. [Consulta: 19 desembre 2017].

## Enllaços externs

* CVCE.eu - Carta de Michel Rasquin a Joseph Bech (Luxemburg, 12 de novembre 1951) (anglès)
* CVCE.eu - Entrevista a Michel Rasquin al Tageblatt (17 de juliol 1948) (alemany)
# Microceratus

Microceratus (gr. "petita banya") és un gènere considerat com nomen nudum. L'espècie tipus (Microceratus gobiensis) fou descrita per Bohlin en 1953, però el nom genèric havia estat utilitzat ja en la designació d'un insecte. El nou nom donat fou el de Microceratus encara que molt del material fòssil ha estat estat reasignat al gènere Graciliceratops, per la qual cosa Microceratus es considera com nomen nudum. Una segona espècie, M, sulcidens (Bohlin, 1953), és conciderada sinònim de M. gobiensis.
# Grzegorz Gwiazdowski

Grzegorz Gwiazdowski (Lubawa, Warmia i Mazury, 3 de novembre de 1974) és un ciclista polonès, que fou professional entre 1998 i 2001.
En el seu palmarès destaca la inesperada victòria en una cursa de la Copa del Món de ciclisme, el Campionat de Zúric de 1999 després d'una escapada en solitari de gairebé 250 km. Problemes als genolls l'obligaren a retirar-se el 2001 amb tan sols 27 anys.

## Palmarès

* 1997
** 1r al Gran Premi Cristal Energie
* 1998
** Vencedor d'una etapa del Tour de l'Ain
* 1999
** 1r al Campionat de Zúric
** 1r al Tour de l'Ain

### Resultats al Tour de França

* 2000. 106è de la classificació general

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2000. 58è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1998. Abandona (11a etapa)
* 1999. Abandona (10a etapa)

## Referències

* ↑ «The Classics' most surprising winners» (en anglès). cyclingnews.com, 18-03-2010. [Consulta: 11 abril 2012].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
# Esgrima als Jocs Olímpics d'estiu de 1920 - sabre per equips masculí

La competició de sabre per equips masculí va ser una de les sis proves del programa d'esgrima que es van disputar als Jocs Olímpics d'Anvers de 1920. La prova es va disputar el 26 d'agost de 1920, amb la participació de 50 tiradors procedents de 8 nacions diferents.

## Medallistes

| Or | Plata | Bronze |
| ItàliaAldo Nadi Nedo Nadi Francesco Gargano Oreste Puliti Giorgio Santelli Dino Urbani Frederico Ceserano Baldo Baldi | FrançaJean Margraff Marc Marie Jean Perrodon Henri De Saint Germain Georges Trombert Jean Mondielli | Països BaixosJan Van Der Wiel Adrianus De Jong Jetze Doorman Willem Van Blijenburgh Louis Delaunoy Salomon Zeldenrust |

## Equips

| Bèlgica Robert Hennet Pierre Calle Léon Tom Alexis Simonson Robert Feyerick Charles Delporte Harry Dombeeck Txecoslovàquia Josef Javůrek Otakar Švorčík František Dvořák Antonín Mikala Josef Jungmann Dinamarca Ivan Osiier Poul Rasmussen Ejnar Levison Aage Berntsen Verner Bonde | França Georges Trombert Jean Margraff Marc Perrodon Henri de Saint Germain Regne Unit Alfred Ridley-Martin William Marsh William Hammond Cecil Kershaw Ronald Campbell Robin Dalglish Herbert Huntingdon Itàlia Nedo Nadi Aldo Nadi Oreste Puliti Baldo Baldi Francesco Gargano Giorgio Santelli Dino Urbani | Països Baixos Jan van der Wiel Arie de Jong Jetze Doorman Louis Delaunoij Willem Hubert van Blijenburgh Salomon Zeldenrust Henri Wijnoldy-Daniëls Estats Units Edwin Fullinwider Arthur Lyon John Dimond Frederick Cunningham Claiborne Walker Bradford Fraley Roscoe Bowman |

## Resultats

Final :
| Pos. | Equip | Victòries | Perduts |
| 1 | Itàlia | 7 | 0 |
| 2 | França | 6 | 1 |
| 3 | Països Baixos | 5 | 2 |
| 4 | Bèlgica | 4 | 3 |
| 5 | Estats Units | 3 | 4 |
| 6 | Dinamarca | 2 | 5 |
| 7 | Regne Unit | 1 | 6 |
| 8 | Txecoslovàquia | 0 | 7 |

## Referències

* ↑ «Fencing at the 1920 Antwerpen Summer Games: Men's Sabre, Team». sports-reference.com [Consulta: 2 setembre 2017]. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2011-08-08. [Consulta: 28 gener 2021].

## Enllaços externs

* (anglès) Esgrima - Anvers 1920 Arxivat 2012-11-04 a Wayback Machine.
* Belgium Olympic Committee. Olympic Games Antwerp 1920: Official Report (en francès), 1957.
* Wudarski, Pawel. «Wyniki Igrzysk Olimpijskich» (en polonès), 1999. Arxivat de l'original el 16 de febrer 2009. [Consulta: 28 agost 2007].
# Corneli Dolabel·la (cavaller romà)

Corneli Dolabel·la (llatí: Cnaeus (?) Cornelius Dolabella) va ser un cavaller romà.
L'any 70 l'emperador Otó el va enviar a la colònia d'Aquinum en una espècie de custòdia en semillibertat (libera custòdia) no per cap raó especial sinó per ser membre d'una família que estava emparentada amb Galba cosa que el feia sospitós al nou emperador.
A la mort d'Otó va tornar a Roma. Estava casat amb Petrònia, que abans havia estat la dona de Vitel·li, ara emperador. Per intrigues, va ser denunciat com a traïdor al prefecte de la ciutat per un amic seu de nom Planci Var. El prefecte, que era un home de temperament suau però feble, el volia deixar lliure, fins que la dona de Vitel·li, Triària, va imposar la seva condemna demanant-li de no sacrificar la seguretat del príncep al seu sentit de la clemència. Vitel·li també s'havia alarmat amb l'acusació de la seva dona, i com que Dolabel·la s'havia casat amb Petrònia, la seva antiga esposa, el va atraure a Interamnium, i allí va ordenar que fos condemnat a mort. Aquest va ser el primer acte de crueltat sense sentit en el regnat de Vitel·li.

## Referències

* ↑ Tàcit. Història I,88; II,63
* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Londres: Walton and Maberly, 1841, p. 1060.
# Wolfgang Paul

* Aquest article tracta sobre un físic alemany. Vegeu-ne altres significats a «Wolfgang Ernst Pauli».
Wolfgang Paul (Lorenzkirch, 10 d'agost de 1913 - Bonn, 7 de desembre de 1993) fou un físic i professor universitari alemany guardonat amb el Premi Nobel de Física l'any 1989.

## Biografia

Va néixer el 10 d'agost de 1913 a la ciutat alemanya de Lorenzkirch, situada a l'estat alemany de Saxònia. De ben petit es traslladà a Múnic, on el seu pare ensenyava química farmacèutica a la universitat d'aquesta ciutat. El 1932, inicià els seus estudis de física a l'Escola Tècnica Superior de Múnic, i es traslladà el 1934 a la seu de Berlín, on es doctorà el 1939.
El 1944, inicià la seva tasca docent a la Universitat de Göttingen, i el 1952 es va incorporar a la de Bonn com a director del seu Institut de Física Experimental, càrrec que desenvolupà fins a la seva mort.Wolfang Paul es morí el 7 de desembre de 1993 a la seva residència de Bonn.

## Recerca científica

Durant la Segona Guerra Mundial va investigar la separació d'isòtops, la qual cosa és necessària per a produir material propens a la fissió per al seu ús en armes nuclears. Inicià la seva recerca al voltant dels enllaços iònics, desenvolupant l'anomenada Trampa iònica. Aquesta era un enginy que, mitjançant camps magnètics multipolars, governa feixos iònics i separa les seves partícules segons la seva massa.
Per aquest descobriment, el 1989, fou guardonat amb la meitat del Premi Nobel de Física, que compartí amb Hans G. Dehmelt, recaient l'altra meitat del premi en el físic nord-americà Norman Foster Ramsey. Entre 1965 i 1967, fou nomenat director de la divisió de Física Nuclear del CERN.
Va desenvolupar tècniques per atrapar partícules carregades en espectrometria de masses mitjançant camps quadripols elèctrics als anys 50. La trampa d'ions quadripol s'utilitza àmpliament avui dia per contenir i estudiar ions. Va desenvolupar lents de feix molecular i va treballar en un sincrotró d'electrons de 500 MeV, seguit d'un a 2500 MeV el 1965. Més tard va treballar a contenir neutrons lents en anells d'emmagatzematge magnètic, mesurant la vida útil dels neutrons lliures.
Amb humor es va referir a Wolfgang Pauli com la seva part imaginària si els seus cognoms es consideraven com a nombres complexos.

## Referències

* ↑ «Wolfgang Paul» (en anglès). The Nobel Prize. The Nobel Foundation.
* ↑ Toschek, Peter E. «Obituary: Wolfgang Paul». Physics Today, vol. 47, 7, 01-07-1994, pàg. 76–77. Bibcode: 1994PhT....47g..76T. DOI: 10.1063/1.2808585.
* ↑ Paul, Wolfgang «Electromagnetic traps for charged and neutral particles». Reviews of Modern Physics, vol. 62, 3, 1990, pàg. 531–540. Bibcode: 1990RvMP...62..531P. DOI: 10.1103/RevModPhys.62.531. ISSN: 0034-6861.
* ↑ Gerald Edward Brown. Hans Bethe and His Physics. World Scientific, 2006, p. 47–. ISBN 978-981-256-609-6.