OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Belleray

Belleray és un municipi francès situat al departament del Mosa i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 421 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Belleray era de 421 persones. Hi havia 180 famílies, de les quals 36 eren unipersonals (20 homes vivint sols i 16 dones vivint soles), 80 parelles sense fills, 60 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 183 habitatges, 180 eren l'habitatge principal de la família, 1 era una segona residència i 2 estaven desocupats. 182 eren cases i 1 era un apartament. Dels 180 habitatges principals, 165 estaven ocupats pels seus propietaris, 12 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 3 estaven cedits a títol gratuït; 1 tenia dues cambres, 12 en tenien tres, 36 en tenien quatre i 131 en tenien cinc o més. 156 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 70 habitatges hi havia un automòbil i a 102 n'hi havia dos o més.

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 277 persones, 192 eren actives i 85 eren inactives. De les 192 persones actives 179 estaven ocupades (94 homes i 85 dones) i 13 estaven aturades (6 homes i 7 dones). De les 85 persones inactives 46 estaven jubilades, 14 estaven estudiant i 25 estaven classificades com a «altres inactius».

### Ingressos

El 2009 a Belleray hi havia 179 unitats fiscals que integraven 433 persones, la mediana anual d'ingressos fiscals per persona era de 20.184 €.

### Activitats econòmiques

Dels 8 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de fabricació d'altres productes industrials, 3 d'empreses de construcció, 2 d'empreses de comerç i reparació d'automòbils i 2 d'empreses de transport.
Dels 2 establiments de servei als particulars que hi havia el 2009, 1 era una fusteria i 1 empresa de construcció.
L'any 2000 a Belleray hi havia 8 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 880 hectàrees.

## Equipaments sanitaris i escolars

El 2009 hi havia una escola elemental integrada dins d'un grup escolar amb les comunes properes formant una escola dispersa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Revenus fiscaux des ménages en 2008
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Belleray a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Belleray a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Xemeneia de la Plemen

La Xemeneia de la Plemen és una obra de Riells i Viabrea (Selva) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Construcció de maó allargada i buida en l'interior, de secció transversal decreixent i d'estructura octogonal. La seva funció era evacuar els fums en la generació de vapor que alimentava la fàbrica de paper coneguda com a Complementos Industriales (la Plemen).

## Història

La xemeneia va ser dissenyada el 1957 per l'arquitecte Arnau Izard i es va construir un any més tard, el 1958.

## Referències

* 1 2 «Xemeneia de la Plemen». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 2 agost 2021].
# Novoiamàixevo

Novoiamàixevo (en rus: Новоямашево) és un poble de Baixkíria, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 71 habitants. Pertany al districte de Iermolàievo.

## Referències

* ↑ Закон Республики Башкортостан от 19.11.2008 № 49-з «Об изменениях в административно-территориальном устройстве Республики Башкортостан в связи с объединением отдельных сельсоветов и передачей населённых пунктов»
# Quincy (Massachusetts)

Quincy és una població dels Estats Units a l'estat de Massachusetts. Segons el cens del 2009 tenia 91.073 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Quincy tenia 88.025 habitants, 38.883 habitatges, i 20.530 famílies. La densitat de població era de 2.025,4 habitants/km².
Dels 38.883 habitatges en un 20,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 38,7% hi vivien parelles casades, en un 10,5% dones solteres, i en un 47,2% no eren unitats familiars. En el 37,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 13,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,22 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,03.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 17,5% tenia menys de 18 anys, un 8,1% entre 18 i 24, un 36,1% entre 25 i 44, un 22,1% de 45 a 60 i un 16,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 88,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 47.121 $ i la renda mediana per família de 59.735$. Els homes tenien una renda mediana de 40.720 $ mentre que les dones 34.238$. La renda per capita de la població era de 26.001$. Entorn del 5,2% de les famílies i el 7,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Quincy». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 3 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Quincy». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Luci Juli Jul (tribú consular 388 aC)

Luci Juli Jul (en llatí Lucius Julius Julus) va ser un magistrat romà del segle IV aC. Formava part de la gens Júlia i era de la família dels Julus.
Era tribú consular l'any 388 aC amb cinc col·legues. Va ser altre cop tribu consular el 379 aC, aquesta vegada amb set col·legues.

## Referències

* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita VI,4,30
# Kart

* Per a altres significats, vegeu «Dinastia Kart».
Els karts o carrets de motor són vehicles terrestres monoplaça sense sostre o cabine, sense suspensions i amb elements de carrosseria o sense, amb quatre rodes no alineades que estan en contacte amb el terra, les dues davanteres exercint el control de direcció i les dues darreres connectades per un eix d'una peça que transmet la potència d'un motor monocilíndric.
Les seves parts principals són: el xassís (compresa la carrosseria), els pneumàtics i el motor.
Donades les seves característiques, el kart sol ser el primer automòbil en el que debuten els aspirants a ser pilots de competició, a edats tan primerenques com els vuit anys.
El kàrting és la disciplina esportiva de l'automobilisme que es practica amb un kart sobre circuits d'entre 600 a 1.700 metres de longitud, i amb una amplada d'entre 8 i 15 metres.

## El kàrting a Catalunya

Al tombant de dècada de 1960, el kàrting entrà amb força a Catalunya. Els petits karts, amb xassissos de rodes minúscules i moguts per motors de talladores de gespa, esdevingueren una forma fàcil i assequible d'iniciar-se en la competició automobilística. Les curses de karts es consideraven una mena d'escola de pilots i aviat s'escamparen per tot Catalunya, amb curses a llocs com ara Granollers, Sitges, Vilanova i la Geltrú, Tarragona, Manresa, Sabadell i molts altres que eren seguides per un públic nombrós. A Barcelona s'hi va convocar la I Competició Internacional de Kàrting, celebrada en un improvisat circuit a l'Avinguda Diagonal, tot just una setmana abans que es fes a Marsella la primera prova francesa d'aquestes característiques. Un dels millors pilots catalans de karts era Jaume Samsó.

## Referències

* ↑ Del Arco, Javier; Arderiu, Miquel; Montero, Xavier; Camp, Jordi. «Neix el "karting"». A: Història de l'automobilisme a Catalunya. Barcelona: Planeta, 1990, p. 120-121. ISBN 84-320-6249-9.
Viccionari
# Olorotitan arharensis

Olorotitan arharensis és una espècie de dinosaure hadrosàurid lambeosaurí que va viure al Maastrichtià superior (Cretaci superior). Les seves restes fòssils foren trobades a la formació Tsagayan localitzada a Kundur, regió d'Amur, est llunyà de Rússia. Les restes, que consisteixen en un esquelet quasi complet, foren descrites per Pascal Godefroit et al. l'any 2003. Olorotitan és diferent als altres hadrosàurids crestats per la inusual cresta que sobresurt per darrere el crani i que adopta una forma similar a la d'un ventall o a la d'una destral.
# Àhmad ibn Màjid

Àhmad ibn Màjid ibn Muhàmmad (àrab: أحمد بن ماجد بن محمد, Aḥmad b. Mājid b. Muḥammad) fou un geògraf i navegant àrab nascut a Julfar, prop de la moderna Ras al-Khaymah, el 1421. De jove ja fou hàbil en la navegació i amb el temps se'l va anomenar el «primer mariner àrab». Va morir vers 1500. Els seus mapes van ajudar Vasco de Gama a trobar el camí d'Àfrica a l'Índia. Va escriure una quarantena d'obres de poesia i prosa.
La seva obra principal és Kitab al-fawàïd fi-ussul ilm al-bahr wa-l-qawàïd (‘Llibre d'informacions útils dels principis i normes de la ciència del mar’) escrit el 1490. A l'Enciclopèdia de l'Islam s'hi esmenten més de vint obres seves.

## Referències

* G. R. Tibbetts, Arab Navigation in the Indian Ocean Before the Coming of the Portuguese, traducció de Kitab al-fawàïd fi-ussul al-bahr wa-l-qawàïd d'Àhmad b. Màjid. Londres: The Royal Asiatic Society of Great Britain and Ireland,1971.

## Enllaços externs

* The Arabs - Ahmad ibn Majid Arxivat 2008-04-02 a Wayback Machine.
# Novoiassenovka

Novoiassenovka - Новоясеновка (rus) - és un poble de l'óblast de Bélgorod, a Rússia. El 2010 tenia 43 habitants. Pertany al districte (raion) de Rakítnoie.

## Referències

* ↑ «Схема территориального планирования муниципального района "Ракитянский район" Белгородской области». Федеральная государственная информационная система территориального планирования (ФГИС ТП). Arxivat de l'original el 2022-01-09. [Consulta: 9 gener 2022].
* ↑ «Aleksandrovka» (en anglès). GeoNames. Arxivat de l'original el 2022-01-09. [Consulta: 9 gener 2022].
* ↑ Koriakov, I. B. «База данных «Этно-языковой состав населённых пунктов России»». Arxivat de l'original el 2021-10-05. [Consulta: 9 gener 2022].
# Luci Juli Mocil·la

Luci Juli Mocil·la (en llatí Lucius Julius Mocilla) era un romà de rang pretorià, que va abraçar el partit republicà a la mort de Juli Cèsar l'any 44 aC i va lluitar a l'exèrcit de Cassi i Brut a la batalla de Filipos l'any 42 aC.
Després de la batalla va fugir a Samotràcia on junt amb el seu fill i altres republicans, amb l'ajut de Tit Pomponi Àtic, va poder passar a l'Epir, on Pomponi Àtic els va subministrar mitjans per viure.

## Referències

* ↑ Mocilla, L. Julius a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 1108
# Katie Mactier

Katie Mactier (Melbourne, 23 de març de 1975) és una ciclista australiana que ha destacat tant en la ruta com en la pista.
En el seu palmarès destaca la medalla de plata als Jocs Olímpics d'Atenes en la prova en persecució.
Està casada amb el també ciclista Greg Henderson.

## Palmarès en ruta

* 2000
** 1a al Tour de Bright i vencedora de 3 etapes
* 2001
** Campiona d'Austràlia en ruta
* 2003
** 1a al Nature Valley Grand Prix i vencedora d'una etapa
** 1a al Fitchburg Longsjo Classic
** Vencedora d'una etapa al The Bellarine Tour
* 2004
** Vencedora d'una etapa al Geelong Tour
* 2006
** 1a al Bay Classic i vencedora de 2 etapes
* 2007
** Campiona d'Austràlia en ruta
** Vencedora de 2 etapes del Mount Hood Cycling Classic
* 2008
** Vencedora d'una etapa al Tour de l'Aude

## Palmarès en pista

* 2003
** Campiona d'Oceania en Persecució
** Campiona d'Austràlia en persecució
* 2004
** Medalla d'or als Jocs Olímpics del 2004 en Persecució
** Campiona d'Oceania en Persecució
* 2005
** Campiona del món de persecució
* 2006
** Medalla d'or als Jocs de la Commonwealth en persecució
** Campiona d'Oceania en Persecució
** Campiona d'Austràlia en persecució
* 2007
** Campiona d'Austràlia en persecució

### Resultats a la Copa del Món

* 2004-2005
** 1a a Los Angeles, en Persecució
* 2006-2007
** 1a a Sydney, en Persecució
* 2007-2008
** 1a a Pequín i Sydney, en Persecució

## Enllaços externs

* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a sitiodeciclismo.net
# Omonga

Omonga és un cràter sobre la superfície del planeta nan Ceres, situat amb el sistema de coordenades planetocèntriques a 62.75 ° de latitud nord i 80.48 ° de longitud est. Fa un diàmetre de 77 km. El nom va ser fet oficial per la UAI el 21 de setembre del 2015 i fa referència a Omonga, esperit de l'arròs que resideix a la Lluna de la cultura dels Tomori.

## Referències

* ↑ "Omonga". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Leach, Marjorie. ABC-CLIO. Guide to the Gods, 1992.
# Zemiansky Vrbovok

Zemiansky Vrbovok és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Banská Bystrica. La primera menció escrita de la vila es remunta al 1285.

## Referències

* ↑ «Banskobystrický kraj (Slovakia): Towns and Municipalities in Districts - Population Statistics, Charts and Map». [Consulta: 28 gener 2024].
* ↑ «História» (en eslovac). [Consulta: 28 gener 2024].
# Nàpata

Nàpata (en grec antic: Νάπατα Nápata; en llatí: Napăta) fou la capital de Núbia o Kush, establerta més tard de l'any 1500 aC, després que abans ho fora Kerma. El regne de Nàpata es confon amb el regne de Núbia.
Fou fundada pels egipcis (Tutmosis III) com a centre administratiu el 1460 aC però mai va tenir aquestes funcions per als egipcis, i temps després va esdevenir capital dels nubians en afluixar Egipte el control del país (vers el 1100 aC). Durant la dinastia XXV Nàpata fou el lloc d'origen dels faraons i potser la capital d'Egipte i lloc d'entronització. Els faraons nubians d'Egipte van perdre aquest país davant els assiris, i van tornar a Nàpata; fou saquejada per Egipte (Psammètic II) el 590 aC i la capital es va traslladar a Mèroe i des de llavors es coneix com a Regne de Mèroe. El 24 aC fou saquejada pels romans sota el comandament de Publi Petroni (Petronius).
La seva necròpolis principal fou Al-Kurru (800-650 aC) que després fou substituïda per Nuri (700-300 aC) i per Sanam Abu Dom (700-425 aC). Al Gebel Barkal (Muntanya Pura) també hi ha piràmides i tombes, a més de tretze temples i tres palaus. El temple millor conservat és el d'Ammó-Ra (v. 1500 aC, ampliat més tard).
La regió ha estat excavada el 1916, 1918 i 1919.

## Referències

* ↑ «Napata - Ancient Greek (LSJ)». [Consulta: 9 maig 2024].
* ↑ «Harry Thurston Peck, Harpers Dictionary of Classical Antiquities (1898), N, N, Napăta». [Consulta: 9 maig 2024].
# Quint Cedici

Quint Cedici (en llatí: Quintus Caedicius Q. F. Q. N) va ser un magistrat romà del segle iii aC. Formava part de la gens Cedícia.
Va ser elegit cònsol de Roma l'any 256 aC juntament amb Luci Manli Vulsó Llong. Va morir durant l'exercici del càrrec i el va substituir Marc Atili Règul.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Londres: Walton and Maberly, 1841, p. 531.
# Manuel Insua Santos

Manuel Insua Santos (Viveiro, 10 de març de 1850 - la Corunya, 28 de novembre de 1940) va ser un militar de la guerra de Cuba.
El 1913 va fundar "Los Amantes del Campo", una associació que tenia per lema "salut, força i fraternitat". L'entitat coincidí amb un moment en què hi havia un interès creixent per la pagesia, l'arquitectura popular i l'arqueologia gallegues. Manuel Insua creà una autèntica xarxa de comitès locals a la regió, en una actuació que va durar 15 anys recorrent Galícia. A Barallobre s'hi va aixecar el monument al caminant desconegut i, el 1962, la ciutat de la Corunya li dedicar un monument a Insua al parc de Santa Margarida.

## Referències

* ↑ O coronel Insua, un precursor ecoloxista.
* ↑ «Manuel Insúa Santos, precursor do ecoloxismo». Arxivat de l'original el 2016-01-25. [Consulta: 26 maig 2016].
# José Luis Boado Martínez

José Luis Boado Martínez (València, 26 de setembre de 1939) és un empresari i polític valencià, diputat a les Corts Valencianes en la II Legislatura.
Empresari del sector immobiliari, era germà d'Alicia Boado Martínez, regidora del CDS a l'ajuntament de València. President provincial del Centro Democrático y Social a València i secretari a la Comunitat Valenciana, fou elegit diputat a les eleccions a les Corts Valencianes de 1987. De 1987 a 1991 fou president de la Comissió d'Investigació i seguiment del procés d'expropiació i relocalització del poble de Gavarda.
No es va presentar a les eleccions de 1991 i abandonà la política. Aleshores va comprar una llibreria de vell al carrer Mestre Gozalbo, 4 de València i s'ha fet llibreter. En 2012 era president del Gremi de Llibreters d'ocasió de la Comunitat Valenciana.

## Referències

* ↑ «Fitxa de les Corts Valencianes». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 1r juny 2015].
* ↑ "Un libro bueno es como el oro, un valor seguro, pero no sé si interesante: se va a revalorizar pero no sabes cuando ni cuánto" entrevista a Las Provincias, 22 d'abril de 2012
# Finyè

Finyè (comercialitzada en francès com Le Vent) és una pel·lícula dramàtica maliana rodada en bambara del 1982 dirigida per Souleymane Cissé. Es va projectar a la secció Un Certain Regard al 35è Festival Internacional de Cinema de Canes.

## Argument

Una gran ciutat africana contemporània; una trobada: la de dos adolescents revoltats. Bâ és nét d'un dels caps tradicionals de la regió. Batrou, és filla d'un dels representants del nou poder, el governador militar Sangaré, a qui s'enfrontaran...

## Repartiment

* Fousseyni Sissoko - Bah
* Goundo Guissé - Batrou
* Balla Moussa Keïta - El governador Sangaré
* Ismaila Sarr - L'avi de Bah
* Omou Diarra - El tercer cònjuge
* Ismaila Cissé - Seydou
* Massitan Ballo - mare de Bah
* Dioncounda Kone - L'àvia de Bah
* Yacouba Samabaly - El comissari de policia
* Dounamba Dany Coulibaly - La dona Peul
* Oumou Koné

## Premis

* Tanit d'or al Festival de Cinema de Cartago 1982
* Grand Prix, Étalon de Yennenga, Fespaco 1983

## Referències

* ↑ «Festival de Cannes: The Wind». festival-cannes.com. [Consulta: 13 juny 2009].
* ↑ Notes sur « Finyé-Le-Vent », film de Souleymane Cissé per Ange-Séverin MALANDA. A: Présence Africaine, Nouvelle série, No. 126 (2e TRIMESTRE 1983), pp. 135-139 (5 pages)

## Enllaços externs

* Finyè, 1a part de 10 a Dailymotion
# Otley

«Otley» té aquests significats:
* Otley (Iowa), Estats Units
* Otley (pel·lícula)
* Otley (Suffolk), Anglaterra
* Otley (West Yorkshire), Anglaterra
* Oteley, Shropshire, Anglaterra
# Zosterop de les Palau

El zosterop de les Palau (Megazosterops palauensis) és un ocell de la família dels zosteròpids (Zosteropidae) i única espècie del gènere Megazosterops Stresemann, 1930.

## Hàbitat i distribució

Habita boscos, zones arbustives i de matolls a les illes Babeldaob, Urukthapel i Peleliu, a l'arxipèlag de Palau.

## Referències

* ↑ «Zosterop de les Palau». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/12/2021(català)
# Natura morta d'atuells (Zurbarán)

Natura morta d'atuells és un quadre de Francisco de Zurbarán pintat entre 1635 i 1664 que actualment forma part de la col·lecció permanent del Museu Nacional d'Art de Catalunya. El quadre ingressà el 1951 amb el llegat de Francesc Cambó.

## Descripció

D'esquerra a dreta es disposen, a tall de fris en un ampit, una sèrie de recipients de diferents formes i mides: un plat d'estany que conté una tassa de metall daurat, una botija sevillana de les anomenades de closca d'ou, un búcar d'Índies i un altre plat de metall amb una altra botija plena d'aigua, tots de mida natural.

## Anàlisi

Un potent focus de llum modela des de l'esquerra els volums dels objectes i destaca els colors daurat, vermell i blanc de la foscor del fons. Es tracta d'una creació misteriosa, de característiques molt especials, que fan que s'assembli a una pintura d'avantguarda i que posseeix tota la saviesa compositiva, el rigor i la serena quietud de l'art de Zurbarán. Sense un indici de naturalesa viva i enmig d'un silenci intens, la disposició en filera dels atuells, gairebé ritual, podria evocar, segons l'esperit barroc, la mesa de l'altar. D'altra banda, no es tracta d'atuells senzills, sinó més aviat d'objectes que superen la condició popular, ja que tant la tassa daurada com el búcar d'Índies eren peces rares que no es feien servir cada dia i que solien servir d'ornament.
Francesc Cambó va posseir dos exemplars d'aquesta obra, ambdós iguals i autògrafs del mestre extremeny: aquest i un altre que es conserva al Museo del Prado. Pel que fa a la data d'execució, no hi ha unanimitat entre la crítica especialitzada, ja que mentre que alguns les situen entre el 1635 i el 1640, recentment s'han proposat els anys de la darrera etapa madrilenya del mestre, cap al 1650-1664.

## Referències

* 1 2 Fitxa de l'obra 064994-000 al web del Museu Nacional d'Art de Catalunya.
* 1 2 3 M.M.C.. «Renaixament i Barroc». A: MNAC. Guia del Museu Nacional d'Art de Catalunya. 2012. Barcelona: MNAC, p. 175. ISBN 978-84-8043-136-1.
# Rateri de Verona

Rateri de Verona (en llatí Ratherius Veronensis) (nascut vers 890 als afores de Lieja i mort el 974 a Namur era un monje de l'abadia de Lobbes. Va ser bisbe de Verona, de Lieja i abat de l'abadia d'Aulne. Va ser un escriptor i polemista en llatí reconegut. Una part de la seva obra va ser conservada fins avui.

## Obra

* Praeloquia
* Phrenesis
* Conclusio deliberativa
* Excerptum ex dialogo confessionali
* Qualitatis coniectura
* Vita S. Ursmari

## Referències

* Llista dels bisbes de Tongeren, Maastricht i Lieja