OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Sant Jaume de Camarles

Sant Jaume de Camarles és una església de Camarles (Baix Ebre) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Església de planta rectangular d'una sola nau amb teulada a dues vessants. Està construït en maó i es combina les parts arrebossades i pintades i les prats de maó vist com les cantoneres o els emmarcaments de les finestres. A la façana principal hi ha la porta allindada amb un frontó semicircular sense decoració a dalt; la porta està emmarcada per pilastres que aguanten un entaulament sense frontó i, per sobre, hi ha un rosetó. A un costat s'aixeca el campanar de planta quadrangular amb una obertura d'arc de mig punt i un rellotge a cada cara.

## Referències

* ↑ «Sant Jaume de Camarles». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 14 desembre 2018].

## Enllaços externs

* «Sant Jaume de Camarles». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Sarre (Vall d'Aosta)

Sarre (arpità Sarro) és un municipi italià, situat a la regió de Vall d'Aosta. L'any 2007 tenia 4.622 habitants. Limita amb els municipis d'Aosta, Aymavilles, Gignod, Gressan, Jovençan i Saint-Pierre.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2005- | Diego Empereur | Unió Valldostana |
# Sant Julià i Santa Basilissa

«Sant Julià i Santa Basilissa» té aquests significats:
* Sant Julià i Santa Basilissa o Julià i Basilissa (? - ~304), parella d'esposos, morts com a màrtirs
* Sant Julià i Santa Basilissa de Fortià, església parroquial del poble de Fortià (Alt Empordà)
* Sant Julià i Santa Basilissa de Jújols, església parroquial del poble de Jújols (Conflent)
* Sant Julià i Santa Basilissa o Sant Julià d'Ordis, església parroquial del poble d'Ordis (Alt Empordà)
* Sant Julià i Santa Basilissa de Terrats, església parroquial de la comuna de Terrats (Rosselló)
* Sant Julià i Santa Basilissa o Sant Julià de Verges, església parroquial al poble de Verges (Baix Empordà)
* Sant Julià i Santa Basilissa de Vilanova de Raò, església romànica desafectada de Vilanova de la Raó (Rosselló)
* Sant Julià i Santa Basilissa de Vulpellac, església del nucli de Vulpellac (municipi de Forallac, Baix Empordà)
# Seimas Popular

El Seimas Popular (lituà: Liaudies Seimas) fou un parlament titella establert per legitimar l'ocupació i annexió de Lituània per part de la Unió Soviètica (URSS). Després de l'últimatum soviètic del juny del 1940 es formà un nou «Govern Popular», que dissolgué el Quart Seimas i anuncià eleccions al Seimas Popular. El resultat d'aquestes eleccions falsejades fou un nou parlament que adoptà unànimement una resolució per transformar l'estat independent de Lituània en la República Socialista Soviètica de Lituània. La sol·licitud de Lituània d'entrar a formar part de la Unió Soviètica fou aprovada el 3 d'agost del 1940. El 25 d'agost, el Seimas Popular adoptà una nova constitució, copiada en gran part de la Constitució Soviètica del 1936, i es reformà a si mateix com a Soviet Suprem de l'RSS de Lituània.
Segons les fonts lituanes i occidentals, tots aquests actes no foren més que un intent de donar una semblança de legitimitat constitucional a l'ocupació soviètica. De fet, quan Lituània declarà la independència el 1990, argüí que les accions del Seimas Popular (i la resta del procés d'annexió) havien vulnerat tant el dret lituà com l'internacional, i que l'estat només tornava a exercir una independència que legalment mai no havia deixat d'existir. D'altra banda, les fonts soviètiques i russes diuen que els lituans, els estonians i els letons dugueren a terme una revolució socialista sense cap mena d'influència de Moscou i seguidament demanaren unir-se a l'URSS.

## Referències

* ↑ Associació Internacional de Ciència Política; Associació Parlamentària de la Commonwealth. World encyclopedia of parliaments and legislatures (en anglès). Congressional Quarterly, 1998, p. 409. ISBN 1-56802-365-0.
# Seine einzige Liebe

Seine einzige Liebe (lit. "Només és amor") és una pel·lícula musical austríaca de 1947, dirigida per Emmerich Hanus. Els protagonistes són Franz Böheim, Klaramaria Skala i Walter Gynt. La pel·lícula, històrica, retrata la vida del compositor Franz Schubert.

## Repartiment

* Franz Böheim com a Franz Schubert
* Klaramaria Skala com a Therese Grob
* Walter Gynt com a Vater Grob
* Heinz Conrads com a Schober
* Rudolf Kreitner com a Schwind
* Julius Brandt com a Diabelli
* Leopold Reiter com a Vogl
* Teddy Kern
* Charles Kalwoda
* Pepi Glöckner-Kramer
* Jenny Liese com a Murmura Grob
* Martha Lukas com a Kathi Fröhlich
* Erika Meisels
* Evi Servaes com a Annerl
* Helli Servi com a Maria

## Referències

* ↑ McFarland & Empresa, 2004. p.200.
# Seimeira de Vilagocende

La Seimeira de Vilagocende és una cascada situada en plena muntanya de la província de Lugo, concretament a Vilagocende, a la parròquia de San Martín de Suarna, al municipi d'A Fonsagrada. Seimeira és un terme local que serveix per designar les cascades en aquesta zona.
Es tracta d'una de les cascades de major caiguda de Galícia, uns 50 metres. Es troba al curs fel riu Porteliña, que desemboca al riu Lamas i aquest al Navia. Es troba en una petita vall d'important valor ecològic i paisatgístic.
El lloc està habilitat per a les visites, amb un petit pont que permet arribar a la base de la cascada. A més, a la part superior hi ha un mirador des del qual s'observa la caiguda d'aigua. Hi ha una ruta de senderisme que passa per la zona.

## Referències

* ↑ L'espectacle de la cascada de Vilagocende, a A Fonsagrada
# Sant Salvador (Rivert)

Sant Salvador, malgrat no portar el corònim coma, és una coma del terme municipal de Conca de Dalt, a l'antic terme de Toralla i Serradell, al Pallars Jussà, en territori del poble de Rivert.
Està situada a prop i a llevant de Rivert; és una petita coma que s'obre entre la Costa Pelada, a ponent, i el Serrat de les Forques. És a l'esquerra del barranc de Rivert i al nord de la Carretera de Rivert. És al nord-est de la partida de Roderetes.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya; cal fer dos passos d'aproximació
# Sensibilitat al xoc

La sensibilitat al xoc és una mesura comparativa de la sensibilitat a la compressió sobtada (per impacte o explosió) d'un compost químic explosiu. La determinació de la sensibilitat de xoc d'un material destinat per a l'ús pràctic és un aspecte important de les proves de seguretat dels explosius. S'utilitzen una varietat de proves i índexs, dels quals un dels més comuns és la prova d'impacte Rotter.
# Sensitometria

La sensitometria és l'estudi científic de materials sensibles a la llum, i en especial de pel·lícula fotogràfica.
El treball conjunt de Ferdinand Hurter i Vero Charles Driffield amb emulsions en blanc i negre circa 1876 es considera l'origen de l'estudi de la sensitometria. Hurter i Driffield van determinar com, en la emulsió, la densitat de plata produïda varia segons la quantitat de llum rebuda i el mètode de revelat.

## Lectura de les gràfiques

Las gràfiques de relació entre densitat resultant de l'emulsió (en relació amb el valor de la seva opacitat) per la intensitat de la llum donada, en front als temps d'exposició utilitzats, es denominen corbes de Hurter-Driffield (abreviat curves H-D o curves D-logE). Per cada intensitat de llum, s'obté una gràfica de la relació entre el logaritme del temps d'exposició i la densitat resultant de la pel·lícula. Cada pel·lícula té diferents corbes característiques, ja que per cada intensitat de llum s'obté una corba.
En intensitats lumíniques moderades la forma de la gràfica tendeix a ser similar a una lletra "S" inclinada; la regió central té forma de línia recta (denominada zona lineal de la gràfica) i el pendent de la zona s'anomena factor de correcció gamma. L'extrem inferior és el peu de la gràfica i la part superior la "espatlla". Donada una intensitat lumínica molt alta la densitat descendeix després d'ascendre, donant lloc a l'efecte de solarització.

### Factors gamma

El conjunt complert de corbes HD d'una pel·lícula fotogràfica mostra com varia el factor gamma segons el tipus de revelat i el temps d'exposició. El llindar de factors gamma mitjà del material de pel·lícula comercials oscil·la entre els 0.5 i 5. Al fer còpies d'un original, es necessària la correcció dels factors gamma, que vindria a ser la suma dels factors d'ambdues pel·lícules (la original i en la que es copia). En paper fotogràfic sol tenir un factor per sobre de 1, i les transparències per a projeccions 1.5.
# Sequània

Sequània (en llatí: Sequania) va ser una província romana formada cap a l'any 297 amb la reforma de l'Imperi duta a terme per Dioclecià, quan va dividir la Germània Superior. Hi va afegir la part sud-est de la Gàl·lia Belga i també es va anomenar Maxima Sequanorum.
Tenia per capital Vesontio (Besançon), la ciutat dels sèquans, el poble gal del que la regió en va prendre el nom. S'estenia per tota la serralada del Jura, l'altiplà suís, i la plana d'Alsàcia. Al segle v va ser atacada pels alamans al nord i pels burgundis al sud a l'època de les invasions bàrbares, i va desaparèixer a la fi de l'Imperi Romà d'Occident l'any 476.
A més de la ciutat de Vesontio hi havia els territoris i ciutats d'Aventicum, on vivien els helvecis, la colònia Iulia Equestris, Nyon, al país dels eqüestres i la colònia d'Augusta Raurica (Basilea). La província estava inclosa a la diòcesi de la Gàl·lia, que tenia per capital Augusta dels Trèvers.

## Referències

* ↑ Regula Frei-Stolba. «Maxima Sequanorum». Dictionnaire historique de la Suisse. [Consulta: 5 desembre 2023].
* ↑ Vogler, Bernard; Odile Kammerer. Nouvelle histoire de l'Alsace : une région au cœur de l'Europe. Tolosa de Llenguadoc: Privat, 2003, p. 83-84. ISBN 9782708947764.
# Seqüela (medicina)

Una seqüela és un trastorn patològic resultant d'una malaltia, tractament o traumatisme. Típicament, una seqüela és una malaltia crònica que és una complicació que segueix un trastorn més agut. És diferent del primer trastorn, però és una conseqüència d'aquest. En el temps, una seqüela contrasta amb un efecte tardà, on hi ha un període, de vegades fins a diverses dècades, entre la resolució del trastorn inicial i l'aparició de l'efecte tardà.

## Referències

* ↑ seqüela Oxford English Dictionary. Retrieved 2017-12-31.
# Scotoecus albigula

Scotoecus albigula és una espècie de ratpenat que viu a Angola, Kenya, Malawi, Moçambic, Somàlia, Uganda i Zàmbia.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Jacobs, D. & Cotterill, F.W. 2004. Scotoecus albigula. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. 30 d'abril del 2008.
Espècies vivents de vespertiliònids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera · Superfamília: Vespertilionoidea :
Subfamília Antrozoinae :
Subfamília Kerivoulinae :
Subfamília Murininae :
Subfamília Myotinae :
Subfamília Vespertilioninae :
# Sent Lari e Sola

Sent Lari e Sola (Saint-Lary-Soulan en francès) és un municipi de la regió d'Occitània, departament dels Alts Pirineus.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 594 | 687 | 710 | 921 | 1.108 | 1.025 | 1.078 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1971-1991 | Vicent Mir | Divers droite |
| 1991- | Jean-Henri Mir | Divers droite |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Senpere

Senpere (en francès i oficialment Saint-Pée-sur-Nivelle) és un municipi d'Iparralde al territori de Lapurdi, que pertany administrativament al departament dels Pirineus Atlàntics (regió de la Nova Aquitània).
Administrativament depèn del Districte de Baiona i del Cantó d'Ustaritz. Durant l'Edat Mitjana, la comuna era coneguda pel nom de St Pierre d'Ibarren o St Petrus divarren. Recorreguda pel riu Nivelle, alberga també el llac de Saint-Pée-sud-Nivelle destinat a usos turístics i d'oci. Limita al nord amb Ahetze i Arrangoitze, a l'oest amb Donibane Lohizune i Azkaine, al sud amb Sara i a l'est amb Uztaritze, Zuraide i Ainhoa. Tradicionalment tots els anys se celebra l'Herri Urrats, o festa de les ikastolak d'Iparralde.

## Demografia

Dades de població :
| 1896 | 1901 | 1936 | 1954 | 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 2380 | 2396 | 2358 | 2054 | 2239 | 2422 | 2567 | 3056 | 3463 | 4331 |
A Senpere descasan les restes mortals del poeta Tristan Derème (1889-1941).

## Llocs d'interès

* Castell, d'estil renaixentista
* Església de la localitat

## Enllaços externs

* web oficial
# Savognin

Savognin és un municipi del cantó dels Grisons (Suïssa), situat al districte d'Albula.

## Referències

* ↑ «Liste officielle des communes de la Suisse - 01.01.2021» (en francès). Oficina Federal d'Estadística. [Consulta: 8 gener 2021].
# Serralada d'Assam

Serralada d'Assam (Assam Range) és una serralada muntanyosa que discurreix d'est a oest entre les valls del Brahmaputra i el Surma. Està formada per diversos grups muntanyosos:
* Muntanyes Garo
* Muntanyes Khasi i Jaintia
* Muntanyes del Nord de Cachar del Nord
* Muntanyes Naga
A la part oriental s'uneix pel Patkai al sistema de l'Himàlaia i per les muntanyes de Manipur a la serralada de l'Arakan Yoma. La seva elevació normal és entre 1000 i 2000 metres, però a Japvo a les muntanyes Naga arriba fins a més de 3000. El pic de Shillong de 2001 metres és el més alt de les muntanyes Khasi.

## Referències

* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
# Serrat de la Casanova

El Serrat de la Casanova és una serra situada al municipi de Lladurs (Solsonès), amb una elevació màxima de 868,7 metres.

## Referències

* ↑ Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». www.gencat.cat. Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 01-01-2015.
* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Servi Corneli Sul·la (magistrat)

Servi Corneli Sul·la (en llatí Servius Cornelius Sul·la), va ser un magistrat i ambaixador romà. Era fill de Publi Corneli Rufí Sul·la (Publius Cornelius Rufinus Sulla), pretor l'any 212 aC. Formava part de la gens Cornèlia.
Va ser un dels deu comissionats enviats pel senat romà a Macedònia l'any 167 aC després de la victòria romana sobre el rei Perseu, per arranjar els afers de Grècia a l'acabament de la Tercera Guerra Macedònica, juntament amb Luci Emili Paul·le Macedònic.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Volum III. Londres: John Murray, 1876, p. 933.
# Servi Fabi Píctor

Servi Fabi Píctor (en llatí: Servius Fabius Q. f. Q. n. Pictor) va ser un magistrat romà. Era fill del pretor Quint Fabi Píctor, i formava part de la família dels Fabi Píctor, una branca de la gens Fàbia.
Era contemporani d'Aulus Postumi Albí (cònsol 151 aC). Ciceró diu que era expert en lleis, literatura i antiguitats
Probablement és el mateix personatge conegut com a Fabi Píctor citat per Noni Marcel, autor de l'obra De Jure Pontificio. També en parlen Aulus Gel·li i Macrobi. Probablement va escriure també annals, i podria ser el Píctor de què parla Ciceró, qui diu que va escriure uns annals en llatí, encara que sembla que el va confondre amb l'historiador Quint Fabi Píctor, per bé que aquest havia escrit en grec.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Volum III. Londres: John Murray, 1876, p. 365.
# Servi Corneli Maluginense

Servi Corneli Maluginense (Servius Cornelius Maluginensis) és el nom dels següents personatges:
* Servi Corneli Cos Maluginense, cònsol el 485 aC
* Servi Corneli Maluginense (tribú), tribú amb potestat consular set vegades al segle IV aC
* Servi Corneli Maluginense (magister equitum), magister equitum el 361 aC
* Servi Corneli Lèntul Maluginense, cònsol sufecte el 10
# Secretariat d'Escola Rural

Secretariat d'Escola Rural (SERC) fou fundat el 1970 com a resposta a la concentració escolar fomentada per la Llei General d'Educació de 1970. Vol crear un model nou d'escola, l'anomenada escola de les tres p: petita, de poble i pública, és una escola arrelada al territori, que dona vida al municipi, que a vegades n'és el pal de paller i/o dinamitzadora d'una part de la vida que el poble genera, que aglutina activitats, persones i que és motiu de trobada. Un poble sense escola és un poble solitari que desemboca, en la majoria de vegades, al seu abandonament per part dels seus habitants. Procura optimitzar els recursos humans i materials de les escoles rurals. El coordinador és Miquel Payaró. El 2008 va rebre la Creu de Sant Jordi.

## Enllaços externs

* Secretariat d'Escola Rural - Lloc web oficial
# Sergi de Ràdonej

Sergi de Ràdonej (Rostov, 3 de maig de 1314 - Sérguiev Possad, 25 de setembre de 1392), rus: Сергий Радонежский Sergui Rádoniejsky fou un monjo starets rus, considerat el pare del monaquisme rus. És venerat com a sant per diverses confessions cristianes. Juntament amb sant Serafí de Sarov és el sant rus més venerat.

## Biografia

Va néixer amb el nom de Varfolomei (en rus Варфоломей) en el si d'una família noble de la regió de Rostov. Els seus pares es deien Kiril (Кирилл) i Maria (Mapия), i tenia dos germans més: Stepan (Стефан) i Piotr (Пётр). En perdre les seves possessions, la família es veié obligada a emigrar cap a l'óblast de Moscou.
Després de la mort dels seus pares, Stepan i Varfolomei van prendre els hàbits i foren destinats a Khotkovo, prop de Moscou. Uns anys més tard, van decidir construir una església dedicada a la Santíssima Trinitat al puig de Makovets.
Poc després, Stepan va ingressar en un monestir de Moscou mentre Varfolomei es va retirar com a ermità tot sol en un bosc a tocar de l'església que havien fundat i va decidir prendre el nom de Sergi (en rus Сергий Sergui). De seguida, se li van afegir monjos que volien seguir els seus rituals i el seu modus vivendi, i el van nomenar Pare superior. Seguint el seu exemple, tots els monjos havien de sobreviure amb el seu propi esforç i havien de tallar llenya i construir-se la seva pròpia cabana on aixoplugar-se. Amb el temps, més monjos van adherir-se al grup, el poblat monacal va créixer i va agafar fama com el «Raval d'en Sergi» (Сергиев Посад, Sèrguiev Posad).
Posteriorment, deixebles seus van començar a viatjar i a escampar les seves ensenyances arreu de Rússia i van fundar prop de 400 nous monestirs (Borisoglebski, Ferapóntov, Kirillo-Belozerski, Visotski, Andrónikov, Símonov, etc.). El mateix Patriarca de Moscou Alexis li va demanar que el succeís a la seva mort, però Sergi refusà. El venerable Sergi morí el 25 de setembre de 1392.

## Veneració

El 1422 les seves restes mortals foren enterrades solemnement en un sepulcre de l'altar major del monestir de la Santissíma Trinitat, antic Raval d'en Sergi. Trenta anys més tard, el fundador fou canonitzat com a Sant Sergi de Ràdonej i el monestir passà a anomenar-se monestir de la Santíssima Trinitat i Sant Sergi (Троице-Сергиева Лавра, Troitse-Sèrguieva Lavra).
* Sergi de Ràdonets segons Víktor Vasnetsov, 1882
* Catedral de la Trinitat, on hi ha les restes del sant
* Sant Sergi beneint Dmitri Donskoi abans de la batalla de Kulikovo, quadre del segle xix
L'Església Ortodoxa Russa celebra el 25 de setembre (dia de la seva mort) i el 5 de juliol (dia que es van enterrar les seves restes al monestir).
# Serrat de Fulleracs

El Serrat de Fulleracs és una muntanya de 1664 metres que es troba entre els municipis de Castell de l'Areny i de la Nou de Berguedà, a la comarca catalana del Berguedà.
# Sooretamys angouya

Sooretamys angouya és una espècie de mamífer rosegador de la família dels cricètids. Viu a l'Argentina, el Brasil i el Paraguai. Els seus hàbitats naturals són els boscos secundaris i els boscos de galeria de cerrado. Es creu que no hi ha cap amenaça significativa per a la supervivència d'aquesta espècie, encara que algunes poblacions estan afectades per l'expansió de l'agricultura.

## Referències

* ↑ Percequillo, C. et al. Sooretamys angouya. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 16 desembre 2016.
Espècies d'orizominis :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia · Família: Cricetidae ·  Subfamília: Sigmodontinae :
# Sirin

Sirin és una criatura mitològica del folklore rus, amb el cap i el pit d'una bella dona i el cos d'un ocell (habitualment una òliba o mussol). Segons el mite, els sirins vivien prop del Jardí de l'Edèn o al voltant de l'Eufrates.
Aquestes criatures, mig dona mig ocell, es basen directament en els mites grecs de les sirenes. Habitualment eren representats amb una corona o una aurèola. Els sirins cantaven belles cançons als sants, predint les joies futures. Per als mortals, tanmateix, els ocells eren perillosos, ja que, en sentir-los, hom oblidava tot i els seguia fins que finalment moria. La gent intentava salvar-se dels sirins disparant canonades, fent sonar campanes o fent altres sorolls per foragitar l'ocell. Més tard (S. XVII-XVIII) la imatge dels sirins va canviar per simbolitzar l'harmonia del món, car vivien al paradís. En aquella època es creia que només els veritablement feliços podien sentir un sirin, i només uns pocs el podien veure, ja que és ràpid i difícil d'atrapar, igual que la felicitat humana. Simbolitza la joia eterna i la felicitat celestial.
La llegenda dels sirins podria haver estat introduïda a la Rus de Kíev per mercaders perses durant els segles vuitè i novè. A les ciutats de Quersonès i Kíev se'n troben sovint imatges en restes de ceràmica, penjolls i als marges d'Evangelis entre els segles x i xii. Els Pomors sovint dibuixaven sirins a les il·lustracions del Gènesi com aus seient als arbres del paradís.

## Vegeu també

* Alkonost

## Referències

* 1 2 «Сирин» (en rus). Bestiary. [Consulta: 16 abril 2009].
* 1 2 «Священные птицы» (en rus). New Acropol. [Consulta: 16 abril 2009].
* 1 2 Boguslawski, Alexander. «RELIGIOUS LUBOK», 1999. Arxivat de l'original el 2009-08-02. [Consulta: 16 abril 2009].
* ↑ «Персонажи славянской мифологии» (en rus). Arxivat de l'original el 2018-07-11. [Consulta: 16 abril 2009].
* 1 2 Hilton, Alison. Russian folk art (en anglès). Indiana University Press, 1995, p. 144. ISBN 0-253-32753-9.
* ↑ «Славянские суеверия» (en rus). [Consulta: 16 abril 2009].
# Sirinaga

«Sirinaga» té aquests significats:
* Sirinaga I, rei d'Anuradhapura del 196 al 215
* Sirinaga II, rei d'Anuradhapura del 245 al 247