OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Plat de ritme

El plat de ritme és un dels tipus de plat que conformen la bateria i, juntament amb el plat d'accents, un dels dos plats mínims obligats d'aquest instrument musical. Quan es colpeja, produeix un so sostingut i brillant, a diferència del so més curt del plat d'accents. La mida del plat de ritme varia entre les 18 i les 22 polzades angleses, és a dir com a mínim de 51 cm de diàmetre.
Aquest plat, caracteritzat com a versàtil i que té els seus orígens en l'any 1945, s'empra principalment amb funcions d'acompanyament en el patró rítmic de molta música moderna, a diferència del d'accents, que serveix per a remarcar cops concrets i definits («pings»).

## Referències

* 1 2 PBO «bateria». Gran Enciclopèdia de la Música. Grup Enciclopèdia, 1999 [Consulta: 23 agost 2022].
* ↑ Lorenzo, 2005, p. 208.
* ↑ Pinksterboer, 1993, p. 29.
* ↑ Pinksterboer, 1993, p. 24-25.

## Bibliografia

* Lorenzo, Thomas. El arreglo: un puzzle de expresión musical (en castellà). Barcelona: J.M. Bosch Editor, 2005. ISBN 84-7698-726-9.
* Hugo, Pinksterboer. The Cymbal Book (en anglès). Hal Leonard, 1993. ISBN 978-1-4768-6639-0.
# Pont d'Askøy

El pont d'Askøy (en noruec, Askøybrua) està catalogat com a pont penjant. Va ser construït entre el 1989 i el 1993 i es va obrir al trànsit el 12 de desembre de 1992) des de terra ferma prop la ciutat de Bergen, a l'illa d'Askøy localitzada a Hordaland, Noruega. El pont té l'obertura principal més llarga del país.
El pont fa 1.057 metres de longitud i la seva obertura principal és de 850 metres. Es troba suspès de dues torres de 152 m d'altura.
Té una calçada de 2 carrils i disposa de la senda protegida accessible per a vianants i bicicletes.

## Referències

* ↑ «ÅDT Nivå 1-punkt Hordaland» (en norwegian) p. 71. Norwegian Public Roads Administration. Arxivat de l'original el 2 d’octubre 2011. [Consulta: 2 octubre 2011].Arxivat 2 October 2011$^{[Datemismatch]}$ at WebCite

## Enllaços externs

* Pont d'Askøybrua per en.structurae.de
* Ponts de Noruega
# Pont d'Espia

El Pont d'Espia és un pont d'un sol ull sobre el Segre que salva el congost prop del punt on conflueixen els termes municipals d'Organyà (al nord-oest), Fígols i Alinyà (al nord-est) i Coll de Nargó (al sud), tots ells a la comarca de l'Alt Urgell. En ell s'inicia la carretera L-401 que mena fins a Coll de Jou, a l'entrada a la Vall de Lord. Sota seu, hi ha les restes de l'antic pont medieval, també d'un sol ull un pèl apuntat, del qual se'n conserven les dues parts laterals.
El 1839 hi fou mort el Comte d'Espanya, per bé que altres fonts desmenteixen les dades de Madoz i indiquen que el seu cos va ser trobat als Espluvins, uns set quilòmetres Segre avall.

## Referències

* ↑ Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». www.gencat.cat. Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 01-01-2015.
* ↑ Ford, Richard. Manual para viajeros por España y lectores en casa. Murcia, Valencia y Cataluña (en castellà). Turner, 2012, p. 203. ISBN 8415427123.
* ↑ , Àlbum meravella, vol. 2, p. 229.
# Pierre Le Bigaut

Pierre Le Bigaut (Guémené-sur-Scorff, 17 de setembre de 1959) va ser un ciclista francès, que fou professional entre 1981 i 1987. La seva principal victòria fou una etapa del Tour de França de 1983. És fill del també ciclista Émile Le Bigaut.

## Palmarès

* 1982
* 1r al Circuit de l'Indre
* 1983
** 1r a Joigny
** 1r a Brest
** Vencedor d'una etapa del Tour de França
* 1987
** Vencedor d'una etapa de la Milk Race
* 1988
** 1r al Tour de Finisterre
* 1989
** Vencedor d'una etapa del Tour Nivernais Morvan

### Resultats al Tour de França

* 1982. 59è de la classificació general
* 1983. 32è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 1984. 44è de la classificació general
* 1985. 92è de la classificació general

## Enllaços externs

* Fitxa de Pierre Le Bigaut a sitiodeciclismo.net
# Pierre Lemonnier

Pierre Lemonnier (Saint-Sever, 28 de juny de 1675 – Saint-Germain-en-Laye, 27 de novembre de 1757) va ser un astrònom francès professor de física i filosofia al Collège d'Harcourt (Universitat de París), i un membre de l'Acadèmia Francesa de Ciències.
Lemonnier publicà un llibre de text universitari en llatí de 6 volums Cursus philosophicus ad scholarum usum accommodatus (París, 1750/1754) que constava dels següents volums generalment d'acord amb el sistema Ratio Studiorum):
* Volum 1 - Logica
* Volum 2 - Metaphysica
* Volum 3 - Physica Generalis incloent mecànica i geometria
* Volum 4 - Physica Particularis (Part I) incloent astronomia (Ptolemaic, Copernicà, Tychònic), òptica, química, gravetat, i dinàmica Newtoniana versus la dinàmica Cartesiana
* Volum 5 - Physica Particularis (Part II) incloent mecànica de fluids, anatomia humana, magnetisme, i temes diversos (terratrèmols, electricitat, botànica, metal·lúrgia, etc. ...)
* Volum 6 - Moralis incloent apèndixs de trigonometria i rellotges de sol
Fou pare de Pierre Charles Le Monnier i de Louis Guillaume Le Monnier.

## Referències

* ↑ http://www.cosmovisions.com/Lemonnier.htm
* ↑ Thomas, Joseph. Universal Pronouncing Dictionary of Biography and Mythology. Lippincott, 1901.
* ↑ http://fr.wikisource.org/wiki/%C3%89loge_historique_de_Lemmonier
* ↑ http://books.google.cat/books?id=DkkgYUvY_XYC&pg=PT220&lpg=PT220&dq=lemonnier+cursus&source=bl&ots=94Y8663bWe&sig=e24Kw4jk_H6_MQKavGIVE8vtQFM&hl=ca&ei=I77tTK76I8H68AbVq8CnAw&sa=X&oi=book_result&ct=result&resnum=5&ved=0CCsQ6AEwBA#v=onepage&q&f=false
* ↑ http://books.google.cat/books?id=bdfkBk_hbl8C&pg=PA240&lpg=PA240&dq=lemonnier+moralis&source=bl&ots=iCmOzP9DdV&sig=E6kvKr3MIjvHPmWUbiG2V3HLLZc&hl=ca&ei=avHtTOn-MoT6sAPCkZGUCw&sa=X&oi=book_result&ct=result#v=onepage&q&f=false
* ↑ http://books.google.cat/books?id=0eUTAAAAQAAJ&printsec=frontcover&dq=lemonnier+cursus&source=bl&ots=uLh7qB19JP&sig=PF69gp2rK4KUdiRUoOykhXYf2d0&hl=ca&ei=I77tTK76I8H68AbVq8CnAw&sa=X&oi=book_result&ct=result&resnum=2&ved=0CBoQ6AEwAQ#v=onepage&q&f=false
* ↑ http://books.google.cat/books?id=cHMlxy7SWy4C&printsec=frontcover#v=onepage&q&f=false
* ↑ http://books.google.cat/books?id=nQsUBxscSl4C&printsec=frontcover#v=onepage&q&f=false
* ↑ http://books.google.cat/books?id=MeYTAAAAQAAJ&pg=PT22&dq=lemonnier+morali&hl=ca&ei=9vLtTJ2gKIqisQOlgMG-Cw&sa=X&oi=book_result&ct=result&resnum=2&sqi=2&ved=0CCgQ6AEwAQ#v=onepage&q&f=false
# Pierre Lelong (matemàtic)

Pierre Lelong (15è districte de París i París, 14 de març de 1912 - Ivry-sur-Seine, 12 d'octubre de 2011) va ser un matemàtic francès.

## Vida i Obra

Després de cursar els estudis secundaris al Lycée Buffon de París, en el qual va guanyar dues vegades consecutives el Concours général, va preparar l'ingrés a les grandes écoles al Liceu Louis-le-Grand on va coincidir amb Georges Pompidou amb qui va mantenir una amistat duradora. Va ingressar a l'École Normale Supérieure el 1931 i s'hi va graduar el 1934. El 1941 va defensar la seva tesi doctoral, dirigida per Paul Montel, a la universitat de París, sobre les singularitats de les funcions holomorfes de dues variables. Va ser professor de les universitats de Grenoble (1942-1946) i Lilla (1946-1954), abans de ser nomenat professor de la universitat Pierre i Marie Curie de París, en la qual va passar a emèrit l 1981.
Lelong és recordat pels seus treballs sobre funcions complexes de varies variables i, sobre tot, per haver introduït el concepte de funció pluri-subharmònica, i, associat a ella, el nombre de Lelong (o nombre-densitat). A partir de 1957 va dirigir un influent seminari d'anàlisi complexa a la universitat. Va publicar més d'un centenar d'articles científics.
A més dels seus treballs de recerca, va fer una gran tasca com organitzador de la política científica, sanitària i d'ensenyament públics de la Cinquena República Francesa, participant en diversos comitès assessors dels presidents De Gaulle i Pompidou.

## Referències

* ↑ Kiselman, 2012, p. 79-80.
* ↑ Skoda, Demailly i Siu, 2014, p. 586.
* ↑ Ramis et al., 2013, p. 68.
* ↑ Kiselman, 2012, p. 70.
* ↑ Dolbeault et al., 2000, p. 2 i ss.
* ↑ Kiselman, 2012, p. 71-72.
* ↑ Ramis et al., 2013, p. 76.
* ↑ Kiselman, 2012, p. 77-79.

## Bibliografia

* Dolbeault, P.; Iordan, A.; Henkin, G.; Skoda, H.; Trèpreau, J.M. Complex Analysis and Geometry: International Conference in Honor of Pierre Lelong (en anglès). Birkhäuser, 2000. ISBN 978-3-0348-9566-8.
* Kiselman, Christer O. «Pierre Lelong 1912—2011» (en anglès). Normat. Nordisk matematisk tidskrift, Vol. 60, Num. 2, 2012, pàg. 70-81. ISSN: 0029-1412.
* Ramis, J.P.; Demailly, J.P.; Dineen, S.; Dolbeault, P.; Noverraz, P.; Skoda, H. «Hommage â Pierre Lelong» (en francès). La Gazette des mathématiciens, Vol. 135, 2013, pàg. 57-78. ISSN: 0224-8999.
* Skoda, Henri; Demailly, Jean Pierre; Siu, Yum-Tong «In Memory of Pierre Lelong» (en anglès). Notices of the American Mathematical Society, Vol. 61, Num. 6, 2014, pàg. 586-595. ISSN: 0002-9920.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Pierre Lelong (matemàtic)» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland.
* Mehl, Serge. «LELONG Pierre, français, 1912-2011». ChronoMath. [Consulta: 3 juny 2022]. (anglès)
# Portada/article agost 9
## Immunologia

La immunologia és l'estudi de les bases biològiques i bioquímiques dels mecanismes de defensa del cos contra patògens, com ara bacteris, virus i fongs, o altres substàncies alienes, com ara toxines i verins. És una subdisciplina de les ciències de la salut. La immunologia també estudia els desajustaments i les disfuncions d'aquests mecanismes de defensa. L'objecte d'estudi de la immunologia és el sistema immunitari, un sistema de processos cel·lulars i moleculars que s'encarreguen de reconèixer i eliminar els patògens i les substàncies alienes. En conjunt, aquests processos formen la resposta immunitària. A causa del paper central que juga el sistema immunitari humà en una gran varietat de malalties, la immunologia té una gran importància en medicina a l'hora de comprendre, prevenir, diagnosticar i tractar les malalties.
# Portada/article agost 4
## Ernest Shackleton

Sir Ernest Henry Shackleton CVO, OBE, Kt (15 de febrer del 1874 – 5 de gener del 1922) fou un explorador angloirlandès, principalment recordat per la seva expedició per l'oceà Antàrtic, de 1914 a 1916, amb el vaixell Endurance. Va rebre l'Orde Reial de Victòria i l'Orde de l'Imperi Britànic per les seves contribucions.
Shackleton és especialment conegut per dirigir la infructuosa Expedició Imperial Transantàrtica, sovint coneguda com a Expedició Endurance, entre 1914 i 1916. Malgrat que Shackleton va fracassar en l'objectiu de creuar a peu el continent antàrtic, va demostrar les seves qualitats de lideratge —per les quals se'l recorda millor— quan el vaixell Endurance va quedar atrapat al gel i, posteriorment, es va trencar i enfonsar.
# Plougrescant

Plougrescant (en bretó Plougouskant) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament de Costes del Nord. L'any 2001 tenia 1.351 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 1.735 | 1.644 | 1.557 | 1.556 | 1.471 | 1.402 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Roger Kerambrun | |
# Plouguernével

Plouguernével (en bretó Plougernevel) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament de Costes del Nord. L'any 1999 tenia 2.222 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 2.426 | 2.888 | 3.342 | 3.585 | 3.255 | 2.222 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Pierre Le Gouez | |
| 2006- | Alain Guéguen | |
# Plouguiel

Plouguiel (en bretó Priel) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament de Costes del Nord. L'any 1999 tenia 1.858 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 1.928 | 2.017 | 2.058 | 2.022 | 2.056 | 1.858 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1995-2008 | Michel Bataille | |
| 2008- | Rolande Clochet | |

## Personatges il·Lustres

* Jarl Priel, escriptor en bretó
# Pont Marie

El pont Marie és un pont que travessa el Sena a París, a França. Connecta l'île Saint-Louis al quai de l'Hôtel-de-Ville, al 4t districte.

## Història

El pont Marie deu el seu nom a l'enginyer Christophe Marie. Aquesta construcció data del segle xvii, el que en fa un dels ponts més antics de París. Realitzat per seguir la urbanització de l'île Saint-Louis, la seva construcció es va allargar durant 20 anys, de 1614 fins a 1635. En aquesta data, és s'obrí a la circulació. El 1658, el Sena aleshores en crescuda s'endú els dos arcs amb les vint cases que el muntaven. El 1660, un pont de fusta restableix la circulació. La construcció en pedra no comença fins al 1677 després de la intervenció de Colbert. El 1769, totes les construccions de cases sobre els ponts es prohibeixen.

## Característiques

* Tipus de construcció: pont en arc
* Construcció: 1614 - 1635
* Inauguració: 1635
* Arquitectes: Rémy Collin, Jean Delgrange, Christophe Marie
* Material: pedra
* Longitud total: 92 m
* Amplada de la biga: 22 m
* Amplada útil: 22 m
Una de les seves particularitats és que els cinc arcs que el componen són diferents.
El point Marie constitueix també el punt quilomètric 0 per a la part del Sena que se situa més avall del pont (la part més amunt té el seu PQ 0 a Marcilly-sur-Seine).

## Galeria

* El pont Marie al crepuscle
* El Pont Marie el 1981
* El Pont Marie de nit

## Referències

* ↑ Histoire physique, civile et morale de Paris De Jacques-Antoine Dulaure - 1842 - p.20 Histoire du pont Marie
* ↑ « Avis à la batellerie », Service navigation de la Seine (SNS), Ministère de l'Écologie, de l'Énergie, du Développement durable et de l'Aménagement du territoire, 2007, 146 p., p. 35. Consultat el 16 d'octubre de 2008.

## Vegeu també

* Pont Royal
# Pont Mindaugas

El Pont Mindaugas (en lituà: Mindaugo tiltas) és una pont que creua el riu Neris i connecta Zirmunai elderate amb el nucli antic de Vílnius, la capital de Lituània. El pont porta el nom de Mindaugas, un rei de Lituània, i va ser inaugurat el 2003 durant les celebracions del 750 aniversari de la coronació de Mindaugas. El pont fa 101 metres (331 peus) de llarg i 19,7 metres (65 peus) d'ample.

## Referències

* ↑ «Mindaugas Bridge» (en anglès).
# Pont del Molí de Més a Prop

El Pont del Molí de Més a Prop és una obra de Taradell (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Construcció civil. Pont construït en pedra damunt el Gurri. Fa uns 5 m de llarg damunt el pont i el parament es de 2m. d'ample per 5 o 6m d'alçada.
Està construït amb pedra unida amb morter de calç i els marxapeus són grans lloses de pedra. Forma arcs de mig punt amb l'aparell disposat de cantó. La part superior no es veu perquè està recoberta de terra i de malesa.
L'estat de conservació és dolent.

## Història

Pont que es troba en el camí de l'església de Tarradell i prop de la font del Grau. La seva història deu ser tant remota com el pas per aquell indret damunt el riu, no disposem de cap dada que ens permeti ubicar-lo temporalment llevat la notícia de l'existència de "molí de mes a prop" documentat des del S.XVIII.

## Referències

* 1 2 3 4 «Pont del Molí de Més a Prop». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 8 octubre 2017].
# Pontinus hexanema

Pontinus hexanema és una espècie de peix pertanyent a la família dels escorpènids.

## Hàbitat

És un peix marí i d'aigües profundes que viu fins als 236 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic occidental central: Indonèsia.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Poey, F., 1858-1861. Memorias sobra la historia natural de la Isla de Cuba, acompañadas de sumarios Latinos y extractos en Francés. Vol. 2. L'Havana. Mem. Hist. Nat. Cuba v. 2. 1-96 (1858), 97-336 (1860), 337-442.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Günther, A., 1880. Report on the shore fishes procured during the voyage of H. M. S. Challenger in the years 1873-1876. V. 1 (pt 6): 1-82, Pls. 1-32.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Portada/efemèride setembre 9

Retrat de Rosa Schapire
« 8 de setembre · 9 de setembre · 10 de setembre »
# Porto (Zamora)

Porto és un municipi de la província de Zamora a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Es troba a la zona d'As Portelas, on es parla majoritàriament gallec. En 26 d'agost de 2018 va celebrar una consulta popular en la que va guanyar la separació de Castella i Lleó per incorporar-se a Galícia.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 437 | 363 | 302 | 299 |

## Referències

* ↑ Roma, Brais «Porto, el pueblo de Zamora que votó 'marcharse' de Castilla y León y quiere ser gallego» (en castellà). El Mundo, 28-08-2018.
Viccionari
# Premi LletrA de projectes digitals

El Premi LletrA de projectes digitals a Internet és un premi convocat per la Fundació Prudenci Bertrana i el projecte LletrA de la Universitat Oberta de Catalunya, amb la intenció de destacar la millor iniciativa digital realitzada amb l'objectiu de promoure el gust per la lectura en català i ampliar el coneixement dels autors i obres catalanes a la xarxa.

## Guanyadors

* 2001: Rialc, repertori informatitzat de l'antiga literatura catalana de la Universitat de Nàpols Frederic II
* 2002: El tacte que té, revista digital literària
* 2003: Narcís Oller, web sobre l'autor i la seva obra dedicat a l'ús didàctic
* 2004: Relats en català, espai per publicar i llegir relats
* 2005: El lliberer, blog literari
* 2006: ex aequo, Lletres de batalles, recull d'autors i textos sobre la guerra civil espanyola; i Francescseres.net, lloc web de l'escriptor Francesc Serés
* 2007: Blocs de lletres, recull de les informacions sobre literatura generades a la blogosfera
* 2008: El blog del Quadern Gris
* 2009: Una mà de contes, per promoure la lectura entre els futurs lectors
* 2010: ex aequo, Mapa Literari Català 2.0 i Endrets, aplicacions de les tecnologies de la georeferenciació a la difusió del patrimoni literari
* 2011: ex aequo, Càtedra Màrius Torres de la Universitat de Lleida; i les pàgines d'autors i obres catalanes de la Viquipèdia
* 2012: Núvol, el digital de cultura
* 2013: ex aequo, Fons Pere Calders de la Universitat Autònoma de Barcelona; i Nise de la Universitat de Girona
* 2014: Llegir en Català, grup d'editorials independents
* 2015: Catorze, magazín cultural
* 2016: Un món de poesia, aplicació per a mòbil.
* 2017: L'univers poètic de Miquel Martí i Pol, app mòbil.
* 2018: Desert
* 2019: Deep Blue Rhapsody i Booktrailers
* 2020: Lectures en ruta i el podcast de la revista literària La Lectora
* 2021: Canal Malaia

## Referències

* ↑ «David Cirici parteix del 'cas Millet' per bastir una novel·la crítica i irreverent». Vilaweb, 29-09-2011.
* ↑ Juanico, Núria. «‘La bíblia andorrana’ d'Albert Villaró guanya el Prudenci Bertrana». Núvol. [Consulta: 17 setembre 2015].
* ↑ «Donar veu a les altres dones». El Punt Avui, 18-09-2019 [Consulta: 27 setembre 2021].
* ↑ Surrell, Núria «Núria Esponellà guanya el 53è premi Prudenci Bertrana». núvol, 23-09-2020 [Consulta: 27 setembre 2021].
* ↑ «Tània Juste, premi Prudenci Bertrana 2021». El Temps, 21-09-2021 [Consulta: 27 setembre 2021].

## Enllaços externs

* Premis Literaris de Girona
# Plagiosaure

El plagiosaure (Plagiosaurus) és un gènere d'amfibi temnospòndil que va viure al període Triàsic.

## Referències

* ↑ Carroll, R. L.. Vertebrate Paleontology and Evolution. W.H. Freeman and Company, 1988. ISBN 0-632-05637-1.
# Plagioquilàcies

Les plagioquilàcies (Plagiochilaceae) són una família d'hepàtiques de l'ordre Jungermanniales. N'hi ha de 500 a 1.300 espècies, la majoria dels tròpics. També estan distribuïts en zones de clima temperat i àrtiques.

## Referències

* ↑ Jörgensen, E. Norges Levermoser. Bergens Mus. Skrifter, 1934.
* ↑ Müller, K. Die Lebermoose Europas. 3rd, 1951-1957.
# Portuguesa (Rio de Janeiro)

Portuguesa és un barri de la Zona Nord del municipi de Rio de Janeiro. És un dels catorze barris de l'Illa del Governador. Limita a l'oest amb Galeão; al sud amb Jardim Guanabara, a l'est amb Jardim Carioca i Moneró. Al nord té sortida per la badia de Guanabara.
El seu Índex de desenvolupament humà l'any 2000, era de 0,904; el 2n millor de l'illa i el 25è millor del municipi, entre 126 barris avaluats.

## Història

L'àrea situada entre les carreteres de Galeão i de Tubiacanga era ocupada per boscos veïns als terrenys de l'Aeronàutica. A prop hi havia un dipòsit particular de dinamita, que va explotar el 1933.
El 1961, la Companyia Immobiliària Santa Cruz (urbanitzadora del Jardí Guanabara) va crear en la regió el Jockey Club Guanabara. Amb les restriccions imposades a les carreres de cavalls pel govern Jânio Quadres, el seu desenvolupament va fracassar i les seves instal·lacions van ser adquirides per l'Associació Atlética Portuguesa, que va crear l'estadi de futbol Luso-Brasiler, inaugurat el 1965.
Per tant, l'origen del barri està associat a la A. A. Portuguesa, i la seva urbanització és recent: el 1965, va ser obert el carrer Haroldo Lobo, el 1966 el carrer Gustavo Augusto de Resende, i a partir de la dècada de 1970, la seva expansió va augmentar amb més força.

## Estructura

El barri de la Portuguesa és majoritàriament residencial. El seu centre comercial queda al llarg de la carretera de Galeão i carrer República Àrab de Síria, el més animat de l'Illa del Governador, només comparat al barri Jardim Guanabara.
En la riba de la badia, entre la carretera de Tubiacanga i el mar, quedava un tram de la platja dos Gaegos, recoberta per manglars, que va començar a ser ocupada el 1973, multiplicant-se en un període de 14 anys. Els habitants van aplanar l'àrea amb escombraries i runes. Els anys 1980, usaven material del terraplanat de la segona pista de l'Aeroport Internacional del Rio de Janeiro Tom Jobim per consolidar la favela del Parque Royal o "Platja del Maneiro". Va ser beneficiada pel projecte Favela-Bairro, amb la implantació de vivers, illes esportives i carrils bici, el 1994. Té una bona localització, no només pròxima a l'aeroport, sinó també a la sortida de l'Illa.

## Referències

* 1 2 «Portuguesa (bairro do Rio de Janeiro) : definição de Portuguesa (bairro do Rio de Janeiro) e sinónimos de Portuguesa (bairro do Rio de Janeiro) (português)» (en portuguès). [Consulta: 14 octubre 2020].
* ↑ «Bairros do Rio» (en portuguès). [Consulta: 3 octubre 2020].
* ↑ «Estabelece a denominação, a codificação e a delimitação dos bairros da Cidade do Rio de Janeiro» (en portuguès). Decreto nº 3.158, de 23 de julho de 1981: Prefeitura do Rio de Janeiro - Secretaria Municipal de Urbanismo. [Consulta: 3 octubre 2020].
* ↑ «IDH dos bairros da cidade do Rio de Janeiro - WikiRio» (en portuguès). www.wikirio.com.br. [Consulta: 28 octubre 2020].
* ↑ «IDS RIO BAIRROS 2000» (en portuguès). [Consulta: 28 octubre 2020].
* ↑ «Lloc oficial».

## Bibliografia

* Coarcy, Vivaldo. Itatiaia. Memória da Cidade do Rio de Janeiro (en portuguès), 1988, p. 401. ISBN 85-319-0221-5.