OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Louis Léopold Boilly

Louis Léopold Boilly (La Bassée, Nord – Pas de Calais, 5 de juliol de 1761 - París, 4 de gener de 1845) fou un pintor francès que destacà pel seu talent per a la interpretació de retrats pictòrics. També va realitzar diverses obres d'escena de gènere, les quals mostraven molt detalladament l'estil de vida de la classe social mitjana a França a finals del segle xviii ia principis del segle xix. A més, el seu estil es va veure influenciat per la pintura barroca dels Països Baixos del segle xvii, de pintors com Gabriel Metsu, Willem van Mieris i Gerard ter Borch.

## Referències

* ↑ «Louis Léopold Boilly». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Enllaços externs

* http://www.pba-lille.fr/IMG/pdf/Dossier_de_presse_Boilly.pdf Arxivat 2012-01-12 a Wayback Machine., Palais des Beaux Arts de Lilla
* «Louis-Léopold Boilly» (anglès) Fitxa biogràfica a Artcyclopedia
* http://www.louis-leopold-boilly.fr/BOILLY.CATALOGUE.FRANCAIS.html Arxivat 2011-07-21 a Wayback Machine., Web sobre el pintor amb moltes fotos de la seva obra
# Mammelomys rattoides

Mammelomys rattoides és una espècie de mamífer rosegador de la família dels múrids. Viu a altituds d'entre 320 i 1.400 msnm a Indonèsia i Papua Nova Guinea. El seu hàbitat natural són els boscos de plana. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència. El seu nom específic, rattoides, significa 'similar a una rata' en llatí.

## Referències

* ↑ Leary, T. et al. Mammelomys rattoides. UICN 2016. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2016, consultada el 18 febrer 2018.
* ↑ Entrada «Mammelomys» d'Animalia (en anglès).
# Mammola

Mammola és un municipi de la Ciutat metropolitana de Reggio de Calàbria, a la regió italiana de Calàbria, situat a uns 70 km al sud-oest de Catanzaro i a uns 60 km al nord-est de Reggio de Calàbria. L'1 de gener de 2019 tenia 2.689 habitants.
Mammola limita amb els municipis següents: Agnana Calabra, Canolo, Cinquefrondi, Galatro, Giffone, Grotteria, San Giorgio Morgeto i Siderno.

## Referències

* ↑ «Resident population on 1st january» (en anglès). ISTAT. [Consulta: 6 febrer 2020].
# Mount Vernon (Oregon)

Mount Vernon és una població dels Estats Units a l'estat d'Oregon. Segons el cens del 2000 tenia 595 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Mount Vernon tenia 595 habitants, 248 habitatges, i 162 famílies. La densitat de població era de 332,9 habitants per km².
Dels 248 habitatges en un 31% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 51,6% hi vivien parelles casades, en un 11,3% dones solteres, i en un 34,3% no eren unitats familiars. En el 29,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 12,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,4 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,97.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,2% tenia menys de 18 anys, un 6,7% entre 18 i 24, un 26,9% entre 25 i 44, un 24,5% de 45 a 60 i un 13,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 83,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 31.635$ i la renda mediana per família de 32.083$. Els homes tenien una renda mediana de 33.611$ mentre que les dones 17.292$. La renda per capita de la població era de 13.241$. Aproximadament el 13,7% de les famílies i el 13,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Mount Vernon». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Mount Vernon». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Llum zodiacal

La llum zodiacal (o també pols zodiacal) és una llum dèbil, de forma gairebé triangular, que es pot veure al cel nocturn, estenent-se al llarg del pla de l'eclíptica on hi ha les constel·lacions del zodíac. Cobreix el cel completament, encara que només és apreciable sobre el pla de l'eclíptica i és responsable del 60% de la llum natural en una nit sense lluna. És causada per la dispersió de la llum solar en partícules de pols interestel·lar presents per tot el sistema solar. Aquestes partícules mesuren entre 0,1 i 100 micròmetres. Aquest fenomen va ser investigat per primer cop per l'astrònom Giovanni Domenico Cassini el 1683 i explicat per primer cop per Nicolas Fatio de Duillier a l'any següent.
La llum zodiacal és molt dèbil i completament invisible si el cel és il·luminat per altres objectes brillants com la lluna o la contaminació lumínica. A l'hemisferi nord, el moment més favorable per a l'observació de la llum zodiacal és a la primavera després del crepuscle i a la tardor abans del trenc d'alba. Decreix en intensitat lumínica amb la distància respecte al sol. A les nits molt fosques es pot observar una banda contínua al llarg de tota l'eclíptica. En oposició a la llum zodiacal, és possible observar una lluentor ovalada molt dèbil coneguda com a Gegenschein.

## Vegeu també

* Núvol de pols interplanetària

## Enllaços externs

* Georgi Kokotanekov, Dimitar Velevski, Dimitar Indzhov i Joanna Kokotanekova. «Breu història de l'observació de la llum zodiacal» (en anglès). Astronomical Observatory d'Haskovo, Bulgària. Arxivat de l'original el 2004-07-19. [Consulta: 14 abril 2010].
* «Llum zodiacal». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Cantó de Rethel

El cantó de Rethel és un cantó francès del departament de les Ardenes, situat al districte de Rethel. Té 17 municipis i el cap és Rethel.

## Municipis

* Acy-Romance
* Amagne
* Ambly-Fleury
* Arnicourt
* Barby
* Bertoncourt
* Biermes
* Coucy
* Doux
* Mont-Laurent
* Nanteuil-sur-Aisne
* Novy-Chevrières
* Rethel
* Sault-lès-Rethel
* Seuil
* Sorbon
* Thugny-Trugny

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1967 | Camille Lassaux | SFIO |
| 1967-1992 | Pierre Siegel | CNIP |
| 1992-2004 | Michel Vuibert | UDF-CDS |
| 2004- | Joseph Afribo | Divers droite |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2010 |
| 12.562 | 13.546 | 14.165 | 14.394 | 14.076 | 14.092 | 13.857 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Testimoni

«Testimoni» té aquests significats:
* Testimoni (atletisme), tub llis, cilíndric i lleuger, fet d'un material rígid, d'una sola peça, emprat en les curses atlètiques de relleus
* Testimoni (dret processal), persona que ha estat present en un esdeveniment i que declara davant del tribunal sobre fets que són rellevants per a la resolució de l'assumpte sotmès a la seva decisió
* Testimoni de gel, mostra de l'acumulació de neu i gel al llarg de molts anys que s'ha recristal·litzat i ha atrapat
* Testimoni de Jehovà, membre d'una organització religiosa cristiana internacional mil·lenarista i fonamentalista fundada als Estats Units
* Testimonis del Llibre de Mormó, grup de contemporanis a Joseph Smith (fill), que van dir que van veure les planxes d'or des de les quals Smith diu que va traduir el Llibre de Mormó
* Provetes testimoni, mètode utilitzat en la detecció i control de la corrosió en una instal·lació
* Turó testimoni, elevació prominent i aïllada que sorgeix abruptament en una plana
# Llibre d'Armagh

El Llibre d'Armagh (a la Biblioteca del Trinity College de Dublín, MS 52) és un manuscrit irlandès del segle ix. També se'l coneix com a Cànon de Patrici o Líber Ar(d)machanus. Conté alguns dels més antics exemples de gaèlic escrit.

## Història

Es creu que el manuscrit pertangué a sant Patrici i que, almenys parcialment, era obra de la seva pròpia mà. Les recerques han determinat que una part, si no tot, del manuscrit fou obra d'un copista anomenat Ferdomnach d'Armagh (mort el 845 o el 846), que escriuria la primera part del llibre, el 807 o 808.
La gent de la Irlanda medieval donava un gran valor a aquest manuscrit. Era un dels símbols de l'arquebisbat d'Armagh. La custòdia del llibre era un càrrec important que va acabar heretant-se al si familiar MacMoyre. Va romandre a mans d'aquesta família fins a finals del segle xvii. El 1707 passà a la família Brownlow de Lurgan. Va romandre en aquesta família fins al 1853, quan el vengueren a un antiquari irlandès, el Dr. Reeves. En aquest mateix any, Reeves el va vendre al primacial anglicà d'Irlanda, que el presentà al Trinity College de Dublín.

## Descripció

Consta de 221 folis de pergamí. Fa 19,4 per 14,4 cm. El text està escrit a doble columna, amb una delicada escriptura insular. El manuscrit conté quatre miniatures, una amb els símbols dels quatre evangelistes. Algunes lletres es van acolorir en vermell, groc, verd o negre. El manuscrit és dins d'una funda de cuir, que es creu és de gran antiguitat.
El manuscrit conté importants texts primitius referits a sant Patrici. Entre aquests es troben dues Vides de sant Patrici, una redactada per Muirchu moccu Machtheni i una altra per Tirechan. Tots dos texts es van escriure al segle VII. El manuscrit conté també altres treballs diversos sobre sant Patrici, com el Liber Angueli (o Llibre de l'Àngel), en què un àngel atorga al sant els drets de primat d'Armagh. Alguns d'aquests texts estan escrits en gaèlic i són la més antiga mostra de narrativa en prosa en aquesta llengua. Els únics texts en irlandès antic més antics són alguns fragments de glosses trobats en manuscrits del continent europeu.
El manuscrit conté parts significatives del Nou Testament: les Epístoles de Pau de Tars, l'Epístola de Jaume, sant Pere, Joan i l'Epístola de Judes, el Llibre de l'Apocalipsi, i els evangelis de Mateu, Marc, Lluc i l'Evangeli segons Joan. També hi ha texts introductoris de les epístoles de Pau (la majoria escrites per Pelagi), les Taules Canòniques d'Eusebi de Cesarea, i la carta de Jeroni d'Estridó al papa Damas I. El manuscrit acaba amb la Vida de sant Martí de Tours, de Sulpici Sever. Els texts del Nou Testament estan basats en la Vulgata, encara que amb les variacions característiques dels texts insulars.

## Referències

* ↑ Atkinson, E.D., Royal Society of Antiquaries of Ireland|R.S.A.I. (1911). Dromore An Ulster Diocese, p.19.

## Enllaços externs

* The Book of Armagh (anglès).
# Cal Gener

* No s'ha de confondre amb Can Gener.
* Per a altres significats, vegeu «Cal Gener (Albinyana)».
Cal Gener, Cal Jané o Cal Gener dels Tòlics és una masia de la parròquia de Gargallà, el municipi de Montmajor, el Berguedà. Cal Gener del Tòlic és a 2,5 km de la carretera B-420 de Cardona a Montmajor, en un desviament a entre els km 6 i 7 a la dreta (sentit Cardona) a la banda contrària del poble de Gargallà.
És un edifici que és patrimoni immoble que té un ús residencial i és de titularitat privada. Està en bon estat de conservació i no està protegit. En els seus orígens, la casa rebia el nom de can Gener. Quan Joan Quer de Can Gener es va casar amb Margarida Fons del mas Tòlix de Sant Feliu de Lluelles el 1592, la casa va agafar el nom de les dues cases i es va passar a dir Gener de Tòlics. L'edifici està inventariat amb el número IPA-3508.

## Arquitectura

Cal Gener té la planta rectangular i la coberta a dues vessants. El seu carener és paral·lel a la façana de llevant, en la que hi ha la porta principal que té un arc de mig punt rebaixat. A la façana de migdia hi havia una eixida d'arc de mig punt que fou substituïda per finestres quadrades petites fa pocs anys. Té els murs arrebossats. La masia es va ampliar per la banda septentrional i pel migdia. El seu interior té una estructura clàssica basilical amb una gran sala al centre de 82 metres quadrats, en la que s'hi obren diverses dependències. Dins la sala hi ha una capella dedicada a la Verge dels Dolors i un rellotge encastat a la paret. L'escala interior és poc habitual, ja que conserva la pedra marcada a la part superior que correspon al sostre. Hi ha un pou d'aigua al costat de l'escala i la casa té el celler al primer pis.

## Història

Cal Gener, juntament amb les masies de Fígols, Calabuig i Torrebadella, formava part del terme parroquial de Sant Sadurní de Fígols. Al segle xvi es va construir la masia i es va ampliar al segle xviii. Igual que les cases de Gargallà, la casa pagava els delmes al monestir de Santa Maria de Ripoll.
Des del 1557 hi ha documentació directa que fa referència a Cal Gener, cosa que fa pensar que abans ja hi hagués una altra casa que podria haver estat edificada a finals de l'edat medieval, tot i que no se n'han trobat vestigis arqueològics. La vinya era la principal activitat econòmica fins que al segle xix hi hagués la plaga de la fil·loxera, que va provocar la destrucció de tota la vinya de Gargallà, que es va substituir pel conreu de cereals.
Els propietaris tenen un fons documental en pergamí i paper important.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 Cortés Elía, Mª del Agua. «Cal Planes d'Aguilar al mapa de patrimoni cultural del DIBA». Diputació de Barcelona. [Consulta: 24 setembre 2014].
# Cal General

«Cal General» té aquests significats:
* Cal General (Banyoles), edifici a Banyoles (Pla de l'Estany)
* Cal General (Clariana de Cardener), masia a Clariana de Cardener (Solsonès)
* Cal General (Vilagrasseta), edifici a Montoliu de Segarra (Segarra)
# Ca l'Oró (Torrebesses)

Ca l'Oró és una casa de Torrebesses (Segrià) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Casa de planta gairebé quadrangular. Mostra una façana senyorial de pedra picada de filada. El portal és amb dovelles en saltacavall d'arc pla. En l'interior es conserva la tipologia primitiva amb una entrada molt interessant per la funcionalitat de l'espai i els valors tradicionals. Hi ha també una escala de pedra sostinguda per un arc semblant al parabòlic.

## Història

Hi figura la data de 1628.

## Referències

* 1 2 «Ca l'Oró». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 2 octubre 2018].
# Ca l'Ovelleta (Avià)

Ca l'Ovelleta és una masia que hi ha al municipi d'Avià, al Baix Berguedà. Està situada a l'entorn del Molí del Castell, just al costat del Polígon de la Valldan, vora l'antiga fàbrica de la Bermaq. Ca l'Ovelleta està catalogada com a patrimoni arquitectònic al patmapa de la Generalitat de Catalunya amb el número 3024 i al mapa de patrimoni de la Diputació de Barcelona amb el número d'element 08011/95. És una masia del segle xix que està en bon estat de conservació i no té cap estatus de protecció.

## Situació geogràfica

Ca l'Ovelleta està situada a peu de la carretera de Cal Rosal a Olvan, molt a prop del polígon industrial de La Valldan, a l'entorn del Molí del Castell. La masia que té més a prop és Cal Pere Vell.

## Descripció i característiques

L'Ovelleta és una masia de dues crugies estructurada en planta baixa i dos pisos superiors que està coberta a dues aigües amb teula àrab. Al costat dret té una construcció annexa de planta baixa i pis feta de maó deixat a la vista amb la coberta plana, que molt possiblement és una obra posterior. El parament del cos principal està fet a base de pedra irregular unida amb morteri maó als llocs destacats com cantonades, marcs d'obertures, etc. La majoria de les obertures són de petites dimensions i gairebé totes són allindanades a excepció de la porta que té un arc escarserf. El fet que totes les obertures estan alineades dona simetria a l'edifici.
És una masia modeta que té tres pisos. La simetria de què gaudia la casa fou trencada quan es van engrandir una finestra a cadascun dels pisos. Els murs estan fets amb pedra i les cantoneres i les finestres amb maó. Recentment s'hi va afegir un cos de maó nou a l'est de la casa. La rehabilitació que ha patit l'edifici fa que s'hagi modificat el seu aspecte exterior de manera important.

## Història

La masia surt referenciada per primera vegada en el Registro de casas de campo de 1856, quan el seu propietari era Domingo Torrabadella de Casserres.

## Referències

* ↑ «Cal Ovelleta». patmapa.gencat. [Consulta: 3 setembre 2015].
* 1 2 3 4 Cortés Elía, María del Agua. «Ca l'Ovelleta». Mapa de patrimoni. Diputació de Barcelona. [Consulta: 3 setembre 2015].

## Bibliografia i documents

* 1856: Registro de casas de campo. Conservat a l'Arxiu Comarcal de Berga.

## Vegeu també

* Llista de monuments d'Avià
# Cabezas de Alambre

Cabezas de Alambre és un municipi de la província d'Àvila, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 259 | 257 | 213 | 199 |

## Referències

* ↑ «Provincia de Ávila (España): Municipios & Localidades» (en castellà), 22-01-2021. [Consulta: 13 agost 2021].
# Calicasas

Calicasas és un municipi situat en el límit centre-nord de la Vega de Granada (província de Granada), a uns 14 km de la capital. Aquesta localitat limita amb els municipis de Cogollos Vega, Güevéjar, Peligros i Albolote.
# Campus Geesseknäppchen

El Campus Geesseknäppchen es troba a la ciutat de Luxemburg, al sud de Luxemburg, i és compartit per diverses institucions acadèmiques.
El campus està situat al sud-oest de la ciutat, just al nord de la terminal de l'autopista A4. Es troba principalment al barri d'Hollerich, encara que la part occidental -incloent el Conservatori- es radica en Merl. Té forma més o menys com un triangle rectangle, mesura 800 metres d'est a oest al llarg de la hipotenusa, i 520 metres de nord a sud en la seva part màxima.
Geesseknäppchen és el lloc de:
* Ateneu de Luxemburg
* Conservatori de Luxemburg
* Escola Internacional de Luxemburg
* Liceu Aline Mayrisch
* Liceu Michel Rodange
* Liceu Tècnic Escola de Comerç i Gestió
El campus comparteix instal·lacions esportives, incloent una pista d'atletisme, cinc sales d'esports, una piscina olímpica i un camp de futbol.
L'Escola Complementària japonesa a Luxemburgo (ルクセンブルグ補習授業校Rukusenburugu Hoshu Jugyo Ko), va començar les seves operacions allà el 1991 i va dirigida a estudiants entre 6-15 anys.

## Referències

* ↑ «Stadtentwicklungsplan Hollerich» (en alemany). Ville de Luxembourg. [Consulta: 31 març 2008].
* ↑ "How expatriate children stay in touch with their cultural roots - supplementary schools in Luxembourg Arxivat 2015-02-15 a Wayback Machine.". Luxemburger Wort. Monday 10 March 2014
# Mammilloydia

Mammilloydia és un gènere de cactàcies que contenen l'espècie única Mammilloydia candida.

## Descripció

Mammilloydia candida és de color verd, globós, però amb l'edat es torna gairebé cilíndric. Es pot arribar a un diàmetre d'uns 15 centímetres i una altura d'uns 30 centímetres. Com és habitual en el gènere Mammillaria, aquesta planta no té costelles. Les flors són de color rosa o blanc. La planta està coberta per pèls fins blanc. Les espines són curtes, molt nombroses, generalment de color blanc neu o marró.

## Distribució i hàbitat

Aquesta espècie creix a Mèxic (Coahuila, Nuevo León, San Luis Potosí i Tamaulipas).
L'hàbitat natural de Mammilloydia candida és el desert. Creix en els matolls d'arbustos xeròfils en sòls calcaris, a una altitud de 500–2,500 metres per sobre el nivell del mar.

## Taxonomia

Mammilloydia candida va ser descrita per (Michael Joseph François Scheidweiler) Franz Buxbaum i publicat a Oesterreichische Botanische Zeitschrift 98: 65, a l'any 1951.

### Etimologia

Mammilloydia: nom genèric que deriva de la combinació de Mammillaria i Neolloydia que són similars.
candida: epítet llatí que significa "blanc brillant, enlluernador, blanc, clar, brillant".

## Referències

* ↑ Anderson, Edward F. The Cactus Family. Pentland, Oregon: Timber Press, 2001. ISBN 978-0-88192-498-5. , p. 450
* ↑ «Mammilloydia candida» (en anglès). Tropicos. [Consulta: 8 maig 2024].
* ↑ «Notes for the Genus: Mammilloydia» (en anglès). CactiGuide.com. [Consulta: 8 maig 2024].
* ↑ «Dictionary of Botanical Epithets |camelinus - canus» (en anglès). [Consulta: 8 maig 2024].

## Enllaços externs

* Guia de cactus
* Desertar Tropical
* EoL
* Genus Mammilloydia a USDA Arxivat 2015-07-09 a Wayback Machine.
# Lovaart

El Lovaart és un canal de Bèlgica d'una llargada de 14,329 km. Enllaça el canal Nieuwpoort-Duinkerke a la ciutat de Veurne amb el riu IJzer a Pollinkhove, un nucli de la ciutat Lo-Reninge.
El canal va excavar-se al segle xii. Des de l'inici, tenia dues funcions: el desguàs dels pòlders i el transport de mercaderies a una època o les carreteres eren poques i llur qualitat dolent. El 1622 el canal va apregonar-se. Avui el canal ha perdut la seva importància per a la navegació de mercaderies.

## Rescloses

Rescloses :
| Localitat | llargada | amplada | profunditat | alçària llibre |
| Fintelesluis | 47,40 m | 5,20 m | — m | — m |
| Slopgatsluis | 24,50 m | 3,30 m | — m | 2,50 m |
| Steengrachtsluis | 24,00 m | 3,25 m | — m | 2,50 m |

## Referències

* ↑ Servei de promoció de la navegació interior a Flandes
# Cantó de Villé

El cantó de Villé (alsacià Kanton Willer) és una antiga divisió administrativa francesa que estava situada al departament del Baix Rin i a la regió del Gran Est.
Al 2015 va desaparèixer i el seu territori va passar a formar part del cantó de Mutzig.

## Composició

El cantó de Villé aplegava 18 comunes :
| Nom alsacià | Nom francès | Nom alemany |
| (*) | Bassemberg | Bassemberg |
| Braitnöi | Breitenau | Breitenau |
| Braitebàch | Breitenbach | Breitenbach |
| Dawiller | Thanvillé | Thannweiler |
| Diefebach | Dieffenbach-au-Val | Dieffenbach |
| Erlebàch | Albé | Erlenbach |
| Grit | Neubois | Gereuth |
| Grüeb | Fouchy | Grube |
| Lààch | Lalaye | Laach |
| Maisegott | Maisonsgoutte | Meisengott |
| Neikírich | Neuve-Église | Neukirch |
| Peeterschulz | Saint-Pierre-Bois | Sankt Petersholz |
| Salmàrter | Saint-Martin | Sankt Martin |
| (*) | Saint-Maurice | Sankt Moritz |
| Stai | Steige | Steige |
| Triembàch | Triembach-au-Val | Triembach |
| Urwais | Urbeis | Urbeis |
| Willer | Villé | Weiler |

## Història

Llista dels consellers generals :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1973-1992 | Jean-Marie Caro | UDF-CDS |
| 1992-1998 | René Haag | DVD |
| 1998 | René Haag | DVD i UMP |