OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Castell de Padèrn

El castell de Padèrn és un castell en ruïnes de la comuna de Padèrn, al departament d'Aude, a França. És un dels anomenats castells càtars.

## Posició

El castell es va construir amb vistes al poble de Padern sobre un cim de pedra calcària que domina el riu Verdouble que passa pel poble. Els camins per arribar-hi són molt costeruts, fet que el feia pràcticament inexpugnable.

## Història

El castell és poc conegut a la zona, perquè no va tenir un paper gaire important durant la croada contra els albigesos, a diferència dels castells veïns de Termes, Queribus o Peyrepertuse.
L'any exacte de construcció no es coneix, però el poble de Padern consta l'any 899, quan Carles III, conegut com a Carles el Simple, va cedir el territori a l'abadia de Lagrasse, mentre que aquesta darrera encara pertanyia als comtes de Tolosa, i no a la corona de França.
La fortificació s'esmenta per primera vegada l'any 1026, i una fortificació secundària (forcia) a finals del segle XII, posada sota el control de l'Abadia de Lagrasse.
Durant la croada albigesa, Chabert de Barbeira, company d'armes d'Olivier de Termes, protector dels càtars i senyor de Quéribus, s'apodera del lloc. Després de la captura de Quéribus, va negociar la seva llibertat a canvi de l'abandó de les ciutadelles al rei Lluís IX.
L'Abadia de Lagrasse va recuperar així el castell, i el 1283, en va esdevenir el propietari oficial mitjançant una transacció amb Felip III de França (Felip l'Atrevit). L'abadia va romandre com a propietària fins al 1579.
A finals del segle XVI, després de les guerres de religió, Pere de Vic, originària de Girona (Catalunya), va adquirir el castell i hi va fer alguns afegitons, tot i conservant-ne l'aspecte feudal. L'any 1706, els seus descendents van revendre tota la propietat a l'Abadia de Lagrasse, que la va abandonar a finals del segle XVIII.

## Avui

El castell no és més que ruïnes. No està classificat com a monument històric, el lloc està completament abandonat i el seu estat empitjora dia a dia.

## Enllaços externs

* Fotos del Ministeri de Cultura

## Bibliografia

* Jacques-Alphonse Mahul : Cartulaire et Archives des communes de l'ancien diocèse et de l'arrondissement administratif de Carcassonne
* Agnès i Robert Vinas : La conquête de Majorque
# Reading Classic

El Reading Classic va ser una competició ciclista d'un dia que es disputava primer a Trenton (Nova Jersey) i finalment a Reading a l'estat de Pennsilvània, als Estats Units. Al llarg de la seva història va tenir diferents noms, i va formar part de la Commerce Bank Triple Crown of Cycling juntament amb la Lancaster Classic i la Philadelphia Cycling Classic.
També estava inclosa en el calendari de l'UCI Amèrica Tour i de l'USA Cycling Professional Tour.
Des del 2006 també es va disputar una prova en categoria femenina.

## Palmarès masculí

| Any | Vencedor | Segon | Tercer |
| New Jersey National Bank Classic |
| 1989 | Michel Zanoli | Graeme Miller | Roberto Pelliconi |
| 1990 | David Farmer | Ad Wijnands | Kenny Adams |
| 1991 | Adrie van der Poel | Angelo Canzonieri | Nathan Dahlberg |
| 1992 | Urs Freuler | Michel Zanoli | Dario Bottaro |
| 1993 | Roberto Gaggioli | Angelo Canzonieri | Phil Anderson |
| CoreStates Classic |
| 1994 | Ron Kiefel | Phil Anderson | Rossano Brasi |
| 1995 | Matt Kochara | Fred Rodriguez | George Hincapie |
| 1996 | Johan Capiot | Malcolm Elliott | Graeme Miller |
| 1997 | Jay Sweet | Jacek Mickiewicz | Julian Dean |
| First Union Classic |
| 1998 | Ján Svorada | George Hincapie | Michael McCarthy |
| 1999 | George Hincapie | Eddy Gragus | Julian Dean |
| 2000 | Fred Rodriguez | Gordon Fraser | George Hincapie |
| 2001 | Julian Dean | Arvis Piziks | Jans Koerts |
| 2002 | Gordon Fraser | Oleg Grishkine | Wesley Van Speybroeck |
| Wachovia Classic |
| 2003 | Julian Dean | Oleg Grishkine | Viktor Rapinski |
| 2004 | Fred Rodriguez | Gordon Fraser | Lars Michaelsen |
| 2005 | Gordon Fraser | Fred Rodriguez | Lars Michaelsen |
| Reading Classic |
| 2006 | Gregory Henderson | Serguei Lagutin | Danny Pate |
| 2007 | Bernhard Eisel | Alejandro Borrajo | Oleg Grishkine |
| 2008 | Óscar Sevilla | Edvald Boasson Hagen | Bernhard Eisel |

## Palmarès femení

| Any | Vencedor | Segon | Tercer |
| 2006 | Ina-Yoko Teutenberg | Katherine Carroll | Rochelle Gilmore |
| 2007 | Ina-Yoko Teutenberg | Theresa Cliff Ryan | Laura Van Gilder |
| 2008 | Ina-Yoko Teutenberg | Joanne Kiesanowski | Laura Van Gilder |

## Referències

* Palmarès 1 a sitiodeciclismo.net
* Palmarès 2 a sitiodeciclismo.net
* Palmarès 3 a sitiodeciclismo.net
* Palmarès 4 a sitiodeciclismo.net
* Palmarès 5 a sitiodeciclismo.net
* Palmarès femení a cqranking.com
* Palmarès a cyclebase.nl
# Mont Takawangha

El mont Takawangha és un estratovolcà que es troba a l'illa de Tanaga, a les illes Aleutianes, a l'estat d'Alaska, Estats Units. Es troba molt a prop d'un altre de l'illa, el mont Tanaga. A l'est del Takawangha hi ha d'altres volcans més antics i erosionats. El cim s'alça fins als 1.449 msnm, cosa que el converteix en el segon cim més alt de l'illa. La seva darrera erupció va tenir lloc vers el 1550, tot i que hi ha la possibilitat que recents erupcions atribuïdes al mont Tanaga fossin al Takawangha. A l'interior del seu cràter i als seus flancs hi ha cons de tefra. El cim està cobert principalment de gel, amb l'excepció dels quatre cràters més joves.

## Referències

* 1 2 «Global Volcanism Program | Takawangha» (en anglès). [Consulta: 3 novembre 2022].
* ↑ «Tanaga - Introduction». [Consulta: 3 novembre 2022].
# Sis dies de Brisbane

Els Sis dies de Brisbane era una cursa de ciclisme en pista, de la modalitat de sis dies, que es corria a Brisbane (Austràlia). Només es disputà l'edició de 1932.

## Palmarès

| Any | Primers | Segons | Tercers |
| 1932 | Richard Lamb Jack Standen | Archie McLennan Frank Thomas | Jack Fitzgerald Hubert Opperman |

## Referències

* ↑ «6 jours de Brisbane (Australie)». [Consulta: 20 desembre 2022].
# Puig de les Ànimes

Jaciment arqueològic localitzat a Caldes de Malavella i descobert l'any 1876 durant l'excavació d'unes rases per a l'aprofitament de l'aigua termal. Es trobaren diverses eines de sílex (ganivets, puntes de fletxa…) una banya de ren treballada i algunes dents d'animal (cavall, ase, bou salvatge, cérvol, porc senglar). Es tracta segurament de les restes d'ocupacions temporals, potser de caçadors, efectuades al llarg del Paleolític superior (fa entre 30.000 i 10.000 anys).
Posteriorment, l'any 1880 es va descobrir una piscina pertanyent a un conjunt termal d'època romana. Tenia forma rectangular (9 x 6 metres) amb una fondària d'un metre i escala de tres graons a tot volt. Es conservava, també, part de les canalitzacions i desguassos.

## Referències

* ↑ Joan Llinàs i Jordi Merion. El patrimoni de la Selva. Fitxer 1. Consell Comarcal de la Selva, 13/12/2014. ISBN GI-206-98.
# Larraine

Larraine (en francès i oficialment Larrau) és un municipi d'Iparralde al territori de Zuberoa, que pertany administrativament al departament dels Pirineus Atlàntics (regió de la Nova Aquitània). Limita amb les comunes d'Altzai-Altzabeheti-Zunharreta i Lakarri-Arhane-Sarrikotagaine al nord, Etxebarre i Ligi-Atherei al nord-est, Mendibe al nord-oest, Urdatx-Santa-Grazi a l'est, Lekunberri a l'oest i Otsagabia (Navarra) al sud.
La comuna és travessada pel riu Gave de Larrau, afluent del Saison. Geogràficament, a Larraine té lloc la intersecció entre el paral·lel nord 43 i el meridià 1 a l'oest de Greenwich, segons el Degree Confluence Project. El sud de la comuna té frontera amb Espanya. És la localitat natal de Clémence Richard, (1830-1915), segona esposa del príncep Louis Lucien Bonaparte, filòleg i polític francès del segle xix que va estudiar els diferents dialectes del basc.

## Demografia

Evolució de la població :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 848 | 813 | 751 | 948 | 1 004 | 1 157 | 1 188 | 1 235 | 1 170 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 1 307 | 1 190 | 1 167 | 1 048 | 948 | 886 | 919 | 857 | 861 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 846 | 840 | 790 | 897 | 698 | 615 | 600 | 544 | 458 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 450 | 405 | 345 | 298 | 241 | 214 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Enllaços externs

* El punt 43N1W a Larraine, segons el Degree Confluence Project
# Serra del Pago

La Serra del Pago és una serra situada a cavall dels termes municipals d'Alt Àneu (antic terme de Son i d'Espot, a la comarca del Pallars Sobirà, amb una elevació màxima de 2.255 metres.
# Rafael Musterós i Bori

Rafael Musterós i Bori (Barcelona, 10 de juny de 1906 - Barcelona, 6 de març de 1978) fou un futbolista català de la dècada de 1920.

## Trajectòria

Va jugar dues temporades al FC Barcelona, disputant 5 partits oficials a la Copa d'Espanya i al Campionat de Catalunya la temporada 1925-26. Posteriorment jugà al CE Europa la temporada 1926-27 i al FC Badalona la temporada següent.

## Referències

* 1 2 3 Toni Closa; Josep Pablo, José Alberto Salas i Jordi Mas. Gran diccionari de jugadors del Barça. Editorial Base, 2015. ISBN 978-84-16166-62-6.
# Morris W. Travers

Morris W. Travers (Londres, 24 de gener de 1872 - Stroud, 25 d'agost de 1961) fou un químic anglès que va treballar amb Sir William Ramsay en el descobriment del xenó, neó i criptó. El seu treball en diversos gasos rars li va valer el nom de Rare gas Travers en cercles científics. Va ser el director fundador de l'Indian Institute of Science.

## Referències

* ↑ Gratzer, Walter. «Culture Clash». A: Eurekas and Euphorbias: The Oxford Book of Scientific Anecdotes. OUP, 2002, p. 12. ISBN 0-19-860940-X.
* ↑ Bawn, C. E. H. «Morris William Travers 1872-1961». Biographical Memoirs of Fellows of the Royal Society, 9, 1963, pàg. 300. DOI: 10.1098/rsbm.1963.0016.
# Sendred de Gurb

Sendred de Gurb (fl. 975 -1015) va ser membre de la Cúria Comtal de Ramon Borrell, personatge rellevant en el repoblament cristià de Catalunya, fill d'Ansulf de Gurb i Riquilda.
La documentació patrimonial sobre Sendred, extensa, permet conèixer l'abast ampli de les seves possessions. L'única que li prové per via paterna és el castell de Gurb, el 975 ven una peça de terra que hi és annexa.
Altres compravendes de Sendred són la compra al marquès Borrell d'un alou en el castell de Font-rubí (983), que posteriorment cedeix a l'església de Vic (984); la compra al comte Ramon Borrell d'un alou amb l'església de Sant Boi de Lluçanès (992), que permuta amb l'església de Vic pels castells de Les Espases i Esparraguera (993); la venda d'una peça de terra a Santa Eulàlia de Riuprimer (1002); o la compra de terres de vinya en el terme de Sarrià (1014).
Albert Benet i Clara també documenta la donació de Sendred a l'església de la Santa Creu i Santa Eulàlia d'unes terres amb la casa de Sant Pau, a Barcelona (986), així com la donació de terres situades en els castells de Montagut, Querol i Pinyana al monestir de Sant Cugat.
Sendred va mantenir una relació pròxima i propera al comte Ramon Borrell, no debades formava part de la seva Cúria Comtal almenys entre 1011 i 1013.

## El castell de Queralt i la mort de Sendred

El 1002, la Cúria Comtal dona la raó a Sendred en la disputa que mantenia contra el bisbe Sala de La Seu d'Urgell per la possessió del castell de Queralt. Tot i que no s’ha trobat la sentència sobre aquest plet, sí que es té constància que Bernat Sendred de Gurb, fill de Sendred, n’era el castlà. D’altra banda, el 3 de març de 1018, Hug de Cervelló, germà de Sendred, cedeix la meitat del castell de Santa Coloma de Queralt -depenent de Queralt- al seu fill Alemany. Un indici que en aquesta data Sendred ja hauria mort. La darrera referència fefaent sobre ell és de finals del 1015.

## Referències

* ↑ Benet i Clarà, Albert ««Sendred de Gurb»». Ausa, 1978, pàg. 239.
* ↑ Benet i Clarà, 1978, p. 240.
* ↑ Benet i Clarà, 1978, p. 241.
* ↑ Benet i Clarà, 1978, p. 241 i 242.
* ↑ Benet i Clarà, 1978, p. 248.
* ↑ Benet i Clarà, 1978, p. 245.
* ↑ Benet i Clarà, 1978, p. 249 i 250.
* ↑ Benet i Clarà, 1978, p. 242-245.
* ↑ Diplomatari del monestir de Santa Maria de Santes Creus (975-1225), v.I (en català i llatí). Joan Papel i Tardiu (ed.). Lleida: Fundació Noguera, 2005, p. 66-68.
* ↑ Benet i Clarà, 1978, p. 251.
# Larran

Larran (francès Larra) és un municipi del departament francès de l'Alta Garona, a la regió d'Occitània.

## Monuments

* Castell.
* Església.

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Castell d'Edo

El castell d'Edo (japonès: 江戸 城, Edo jō), també conegut com a castell de Chiyoda (japonès: 千代田 城, Chiyoda jō) és un castell japonès construït en 1457 per Ōta Dōkan al territori que actualment és Tòquio, conegut en aquells temps com a Edo. Tokugawa Ieyasu es va mudar de Mikawa a un Kantō recentment arrabassat al clan Hōjō tardà (acceptant l'oferta que li havia fet Toyotomi Hideyoshi) el 1590, durant el període Azuchi-Momoyama, establint la seva base a Edo. En 1603, en esdevenir shogun, Edo es va convertir en la capital del Japó, iniciant-se així el període Edo de la història del Japó. Durant la restauració Meiji, després de ser deposat l'últim shogun Tokugawa Yoshinobu, el castell va esdevenir la residència imperial.
El castell, un enorme complex militar, estava regit per dos magistrats, cadascun dels quals responia d'una meitat. En absència del shogun la disciplina marcial era imposada pels defensors, anomenats rusui.

## Arquitectura

El castell, centre administratiu de la ciutat, era una gran fortalesa l'espai central ocupava prop de 73 hectàrees, suficient per a albergar a 260 dàimios i al voltant de 50.000 soldats. La seva torre, destruïda per un incendi en 1657, era la més alta de Kantō amb 58,4 metres i 5 plantes d'alçada. Posseïa un fossat excavat en espiral que bevia de les aigües del riu Sumida. Les fosses interiors envoltaven les mansions dels principals oficials de l'exèrcit fidels al shogun, mentre que la resta d'oficials ocupaven posicions perifèriques dins del complex fortificat, encara que estaven protegits per les fosses exteriors.

## Galeria

* Fossat i muralla
* Mojonera en Matsu no Ōrōka, el Corredor dels Pins, on van començar els esdeveniments dels 47 ronin
* Porta Sakurada, on Ii Naosuke va ser assassinat el 1860
* Plànol general de 1849.

## Referències

* 1 2 «Mapa del distrito de Bushū Toshima, Edo». World Digital Library. [Consulta: 6 maig 2013].
* ↑ Whitney Hall, John; El imperio japonés, p. 160. Ed. Siglo XXI de España Editores (1984). ISBN 978-84-32301728
* ↑ Guth, Christine; Arte en el Japón Edo, pp 91-92. Ed. AKAL (2009). ISBN 978-84-46024736
* ↑ Ratti, Óscar / Westbrook, Adele; Secretos de los samurái: estudio de las artes marciales del Japón feudal, p. 83. Ed. Paidotribo (2000). ISBN 978-84-80194921
# Morris Possoni

Morris Possoni (Ponte San Pietro, 1 de juliol del 1984) és un exciclista italià que fou professional del 2006 al 2012.

## Palmarès

* 2005
** 1r al Giro delle Valli Cuneesi nelle Alpi di Mare i vencedor d'una etapa
** 1r al Giro della Valle d'Aosta i vencedor d'una etapa

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2007. 88è de la classificació general
* 2011. 80è de la classificació general
* 2012. No surt (13a etapa)

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2008. 44è de la classificació general
* 2009. 83è de la classificació general
* 2010. Abandona (13a etapa)
* 2011. 79è de la classificació general

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
# La fiel infantería

La fiel infantería és una pel·lícula bèl·lica espanyola ambientada en la guerra civil espanyola, dirigida el 1960 per Pedro Lazaga, sobre un guió de José Luis Dibildos basat en la novel·la homònima de Rafael García Serrano.

## Argument

Després d'alguns mesos a primera línia del front, arriba l'ordre de relleu per al batalló Barleta. Els soldats es retroben amb les seves famílies, i les seves núvies. El comandant Félix Goñi aprofita el permís per casar-se. Però la tranquil·litat dura poc, perquè aviat els arriba l'ordre de reincorporar-se al front. Allí se'ls confiarà una missió perillosa i gairebé suïcida: la presa de Cerro Quemado, que acabaran ocupant després una gran carnisseria que provocara la mort de bona part del batalló.

## Repartiment

* Analía Gadé... Elisa
* Tony Leblanc... Poli
* Arturo Fernández ... Comandant Félix Goñi
* Laura Valenzuela... Julia
* Ismael Merlo... Andrés
* Julio Riscal... Miguel
* Jesús Puente... Caporal Silvestre
* Enrique Ávila... José
* María Fernanda Ladrón de Guevara ... Doña Julia
* María Mahor... Nicky
* Mabel Karr... Paloma
* Juan Antonio Riquelme... Ramiro
* Paloma Valdés ... Lucía
* Santiago Ríos ... Capità Lerma
* Juan Calvo... Don Blas

## Premis

Manuel Berenguer va rebre el premi a la millor fotografia en la 5a edició dels Premis Sant Jordi de Cinematografia.

## Referències

* ↑ La fiel infantería a la Biblioteca de Navarra
* ↑ la fiel infantería a decine21.com
* ↑ Los Premios de Cinematografía San Jorge, La Vanguardia, 26 d'abril de 1961
# Bec d'alena australià

El bec d'alena australià (Recurvirostra novaehollandiae) és una espècie d'ocell de la família dels recurviròstrids (Recurvirostridae) que habita pantans, llacs i estuaris d'Austràlia.

## Referències

* ↑ Bec d'alena australià a CERCATERM Rev. 19/02/2012
# Catedral de Sant Pere i Sant Pau (Ulaanbaatar)

La Catedral de Sant Pere i Sant Pau, o Catedral d'Ulan Bator, és un temple catòlic situat a la ciutat d'Ulan Bator (Mongòlia). És la seu de la prefectura apostòlica d'Ulan Bator, i la seu de l'actual bisbe, el sacerdot italià Giorgio Marengo.
La catedral fou acabada el 2002 i consagrada el 2003 pel cardenal Crescenzio Sepe. L'edifici té forma de fortalesa, i fou dissenyat per l'arquitecte serbi Predak Stupar amb un disseny que s'assembla a una iurta.
Compta amb 36 finestres semicirculars i una finestra a la claraboia. Es van afegir l'any 2005, i eren part d'un projecte del germà Mark, un membre de la comunitat de Taizé. Els vitralls de les finestres representen els quatre evangelistes en la seva forma simbòlica, una àguila, un àngel, un iac i una pantera de les neus (els dos últims són una reinterpretació local de la iconografia cristiana tradicional, i substitueixen el bou i el lleó alats tradicionals).

## Referències

* ↑ La prima cattedrale assume il carattere del popolo
* ↑ Un fratello di Taize utilizza simboli locali per abbellire la cattedrale di Ulaanbaatar
* ↑ La storia del cattolicesimo in Mongolia
# Cantó de Saint-Julien

El cantó de Saint-Julien és un cantó francès del departament del Jura, situat al districte de Lons-le-Saunier. Té 16 municipis i el cap és Saint-Julien.

## Municipis

* Andelot-Morval
* La Balme-d'Épy
* Bourcia
* Broissia
* Dessia
* Florentia
* Gigny
* Lains
* Louvenne
* Monnetay
* Montagna-le-Templier
* Montfleur
* Montrevel
* Saint-Julien
* Villechantria
* Villeneuve-lès-Charnod

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1958 | M. Rosposte | RGR |
| 1958-1964 | Georges Callebat | Divers droite |
| 1964-1970 | M. Dagod | radical |
| 1970-1982 | M. Brun | RI, després UDF-PR |
| 1982-1988 | Floz Lazzarotto | app. UDF |
| 1988-2008 | Fernand Janet | Divers droite |
| 2008- | Hélène Pélissard | UMP |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||
# Morgan (Minnesota)

Morgan és una població dels Estats Units a l'estat de Minnesota. Segons el cens del 2000 tenia 903 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Morgan tenia 903 habitants, 377 habitatges, i 243 famílies. La densitat de població era de 633,9 habitants per km².
Dels 377 habitatges en un 27,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 56,2% hi vivien parelles casades, en un 6,9% dones solteres, i en un 35,3% no eren unitats familiars. En el 32,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 20,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,29 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,9.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,4% tenia menys de 18 anys, un 6,3% entre 18 i 24, un 21,3% entre 25 i 44, un 17,9% de 45 a 60 i un 30,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 43 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 81,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 30.673 $ i la renda mediana per família de 40.096 $. Els homes tenien una renda mediana de 27.031 $ mentre que les dones 21.250 $. La renda per capita de la població era de 16.454 $. Entorn del 4,2% de les famílies i el 5,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Morgan». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Morgan». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 7 agost 2010].
# Riu Negre

«Riu Negre» té aquests significats:
* Riu Negre (Solsonès), riu del Solsonès, afluent per la dreta del Cardener
* Riu Negre (Uruguai), curs fluvial més important de l'interior de l'Uruguai
* Riu Negre (Vietnam), riu asiàtic, principal afluent del riu Roig al qual accedeix pel marge dret.
* Riu Nere, afluent del Garona pel marge esquerre a la Vall d'Aran.

## Vegeu també

* Río Negro i Rionegro
# Puma del Vell Món

El puma del Vell Món (Puma pardoides) és una espècie extinta de mamífer carnívor de la família dels fèlids que visqué a Euràsia (incloent-hi allò que avui en dia és Catalunya) des del Pliocè superior fins al Plistocè inferior. Entre altres llocs, se n'han trobat fòssils al jaciment de Vallparadís Estació (Terrassa). Feia aproximadament 2 m de llargada i 80 cm d'alçada a la creu i es calcula que pesava entre 70 i 90 kg. Anteriorment relacionat amb el guepard pels científics, avui en dia es creu que era un parent proper del puma.

## Referències

* 1 2 «Puma pardoides». Bestiari Fòssil de Catalunya. Institut Català de Paleontologia Miquel Crusafont. [Consulta: 14 març 2023].
* ↑ «The Old World puma Puma pardoides (Owen, 1846) (Carnivora: Felidae) in the Lower Villafranchian (Upper Pliocene) of Kvabebi (East Georgia, Transcaucasia) and its evolutionary and biogeographical significance» (en anglès). Neues Jahrbuch für Geologie und Paläontologie, Abhandlungen, 233, 2004, pàg. 197-233. DOI: 10.1127/njgpa/233/2004/197.
# Batalla de les Termòpiles

Batalla de les Termòpiles té aquests significats:
* Batalla de les Termòpiles (480 aC), batalla que lliurà l'agost del 480 aC el rei Leònides I d'Esparta contra l'exèrcit de Xerxes I de Pèrsia
* Batalla de les Termòpiles (353 aC), intercepció del pas, per part dels focis, l'exèrcit de Filip II, rei de Macedònia en el curs de la Tercera Guerra Sagrada
* Batalla de les Termòpiles (279 aC), batalla que lliurà el 279 aC un exèrcit aliat grec per oposar-se al pas dels gàlates de Brennus
* Batalla de les Termòpiles (207 aC), batalla que es lliurà el 207 aC en la Primera Guerra Macedònica
* Batalla de les Termòpiles (191 aC), batalla de la Guerra Romano-Síria
* Batalla de les Termòpiles (1821), durant la Guerra d'independència de Grècia.
* Batalla de les Termòpiles (1941), que va tenir lloc a la Segona Guerra Mundial entre els alemanys i la força expedicionària britànica en retirada durant la invasió alemanya de Grècia.

## Vegeu també

* Les Termòpiles, pas estratègic al centre de Grècia, escenari de les batalles homònimes.