OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Rathangan (Kildare)

Rathangan (en gaèlic irlandès Ráth Iomgháin que vol dir "fort de Iomgháin") és una vila d'Irlanda, al comtat de Kildare, a la província de Leinster. Es troba a 65 kilòmetres de Dublín i a 14 kilòmetres de Kildare, a la intersecció de les carreteres regionals R401, R414 i R419. El riu Slate i el Gran Canal travessa la ciutat.
Rathangan es troba al costat del Bog d'Allen, i es troba molt aviat a les terres baixes del Curragh. Darrerament la vila ha crescut significativament fins a convertir-se en una ciutat dormitori de Dublín.

## Història

El rath o fortificació de Iomghain, pel que la vila rep el seu hom, data del 600 o del 700 i està sitat al nord-oest de l'actual vila a la carretera cap a Clonbulloge. L'extensió del Gran Canal a Monasterevin i Athy a finals del segle xviii va portar a la creació de la vila, a causa de la construcció d'habitatges per als enginyers del canal, que es complementa amb cases més magnífiques per la noblesa local.
El Bord na Móna incrementà la seva activitat a la zona el 1940, cosa que va fer augmentar la seva població i el nombre de treballadors transitoris, però el tancament dels sistemes de canals i la disminució dels interessos basats en el pantà per l'empresa va donar lloc al declivi de la ciutat. Al seu torn va provocar l'augment de l'emigració del jovent.
El repunt de l'economia d'Irlanda en la dècada de 1990 va tornar a augmentare la prosperitat, i l'ampliació de l'autopista M7 a través de les properes ciutats de Kildare i Monasterevin ha fer més accessible Dublín i hi ha augmentat la venda d'habitatges.

## Cultura

El festival Lughnasa de Rathangan se celebra durant les vacances de finals d'agost, per celebrar-hi arts i artesanies, música, literatura, història, i esports de la vila. Damien Dempsey, Jerry Fish and the Mudbug Club, The Blizzards, The Walls, Jack L, i John Spillane hi han actuat com a part del Lughnasa des de 2004. En el Lughnasa de 2009 hi va tenir lloc el major concert mai organitzat a Rathangan amb The Waterboys encapçalant el cartell amb Mundy.

## Personatges

* Brian Dowling; guanyador del Big Brother en 2002 i Ultimate Big Brother en 2010, ex-presentador de SMTV, i The Mint.
* Jedward, duo de bessons guanyadors de The X Factor.
* El militar George Pomeroy Colley, governador de Sud-àfrica.
* El poeta William A. Byrne (William Dara).
* Sean J Conlon propietari i fundador de Conlon & Co A Real Estate Merchant Bank a Chicago.

## Referències

* ↑ Mapa de google mostrant Rathangan
* ↑ Arxivat 2011-10-03 a Wayback Machine. A Ramble In Rathangan, Seamus Kelly, 2005
* ↑ Kildare.ie history of Rathangan
* ↑ «Rathangan Lughnasa Summer Festival 2006». Arxivat de l'original el 2006-12-31. [Consulta: 24 agost 2013].
* ↑ «Brian Dowling Biography». Arxivat de l'original el 2013-08-19. [Consulta: 24 agost 2013].
* ↑ http://www.leinsterleader.ie/news/Rathangans-X-Factor-twins-John.5731999.jp Arxivat 2012-09-04 at Archive.is

## Enllaços externs

* Rathangan community website Arxivat 2013-07-21 a Wayback Machine.
* Kildare County Council website for Rathangan
# 1191
## Esdeveniments

* Ricard I d'Anglaterra es casa amb Berenguera de Navarra.
* El duc Bertold V de Zähringen funda la ciutat de Berna.
* Robert de Sablé (l'onzè líder de l'Orde del Temple) mor a les planes d'Arsuf el 7 de setembre de 1191.

## Necrològiques

* Marràqueix, 1191: ar-Rakuniyya, poeta andalusina.
# Mali Urala

Mali Urala (en rus: Малый Урала) és un poble del Daguestan, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 55 habitants. Pertany al districte rural de Gunib.

## Referències

* ↑ Закон Республики Дагестан от 13 января 2005 года № 6 «О статусе и границах муниципальных образований Республики Дагестан»
# Kléber Laube Pinheiro

Kléber Laube Pinheiro (2 de maig de 1990) és un futbolista brasiler.

## Selecció del Brasil

Va debutar amb la selecció del Brasil el 2011. Va disputar 2 partits amb la selecció del Brasil.

## Estadístiques

Selecció del Brasil :
| Anys | Partits | Gols |
| 2011 | 2 | 0 |
| Total | 2 | 0 |

## Referències

* ↑ Kléber Laube Pinheiro a National-Football-Teams.com (anglès)
# Font del Ruc (Vilamolat de Mur)

La Font del Ruc és una font del terme municipal de Castell de Mur, en territori del poble de Vilamolat de Mur, de l'antic municipi de Mur.
Està situada a 550 m d'altitud, a la dreta del barranc del Ruc, al qual dona nom, a la Plana del Roquero, situat a les Costes del Barranc del Ruc. És en un contrafort nord-oriental del Tossal Gros, al nord-est del poble de Vilamolat de Mur.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Berdeniella tuberosa

Berdeniella tuberosa és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids present als territoris de l'antiga República Federal Socialista de Iugoslàvia.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Fauna Europaea Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ PESI (anglès)

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
# Élise-Daucourt

Élise-Daucourt és un municipi francès, situat al departament del Marne i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 105 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet d'Élise-Daucourt era de 105 persones. Hi havia 44 famílies, de les quals 16 eren unipersonals (12 homes vivint sols i 4 dones vivint soles), 12 parelles sense fills, 12 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 49 habitatges, 42 eren l'habitatge principal de la família, 1 era una segona residència i 5 estaven desocupats. Tots els 49 habitatges eren cases. Dels 42 habitatges principals, 35 estaven ocupats pels seus propietaris, 6 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 4 tenien tres cambres, 11 en tenien quatre i 27 en tenien cinc o més. 34 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 13 habitatges hi havia un automòbil i a 26 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Élise-Daucourt el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 4 |
| 0 | 80 a 84 | 4 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 4 | 65 a 69 | 0 |
| 4 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 4 |
| 0 | 50 a 54 | 4 |
| 8 | 45 a 49 | 4 |
| 4 | 40 a 44 | 0 |
| 0 | 35 a 39 | 4 |
| 8 | 30 a 34 | 0 |
| 4 | 25 a 29 | 4 |
| 4 | 20 a 24 | 8 |
| 4 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 8 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 74 persones, 50 eren actives i 24 eren inactives. De les 50 persones actives 42 estaven ocupades (27 homes i 15 dones) i 8 estaven aturades (6 homes i 2 dones). De les 24 persones inactives 8 estaven jubilades, 8 estaven estudiant i 8 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'únic establiment que hi havia el 2007 era d'una empresa de comerç i reparació d'automòbils.
L'any 2000 a Élise-Daucourt hi havia 6 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 1.338 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques d'Élise-Daucourt a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades d'Élise-Daucourt a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Nancy Baym

Nancy Baym és una Professora Associada d'Estudis de Comunicació a la Universitat de Kansas, als Estats Units. És cofundadora i antiga presidenta de l'Association of Internet Researchers, i roman en nombroses revistes acadèmiques cobrint els nous mitjans de comunicació. Ha publicat investigacions i articles sobre la comunicació social, els nous mitjans, fandom, així com diversos aspectes de la cultura d'Internet, incloent Second Life, cites en línia i comunitats virtuals.
El seu article més destacat és una contribució a l'estudi de la comunitat en línia', titulat "The Emergence of On-line Community". També és l'autora de “Tune In, Log On: Soaps, Fandom, and Online Community” (2000), un llibre en el qual detalla una anàlisi etnogràfica dels seguidors del soap opera, concretament en la seua activitat en un fòrum d'Internet. Aquest treball entronca amb estudis de mitjans, específicament en teoria d'audiències i cibercultures. En el seu treball, Baym argumenta que els seguidors dels soap operas formen una "dinàmica comunitat de persones amb expressions pròpies, tradicions distintives i relacions que es gaudeixen". Compta amb un weblog dedicat a cobrir les novetats i les perspectives de la comunicació.

## Obres

* Baym, Nancy K. Tune In, Log On: Soaps, Fandom, and Online Community. Sage, 2000. ISBN 0761916490.
* Baym, Nancy K. «From Practice to Culture on Usenet». A: Handbook of New Media: Student Edition, 2006, p. 29–32. ISBN 1412918731.
* Baym, Nancy K. «The Emergence of On-line Community». A: S. Jones (Ed.) Cybersociety: communication and community. Newbury Park, CA: Sage., 2006, p. 35–68. ISBN 0-7619-1462-5.

## Referències

* ↑ http://www2.ku.edu/~coms/faculty/baym.shtml Arxivat 2009-04-26 a Wayback Machine.
* ↑ http://people.ku.edu/~nbaym/ Arxivat 2010-05-28 a Wayback Machine.
* ↑ http://www.sagepub.com/editorDetails.nav?contribId=530998
* ↑ http://reviews.media-culture.org.au/words/rats-c.html

## Enllaços externs

* Lloc web personal (anglès)
* "Online Fandom" (blog) (anglès)
* Entrevista a Nancy Baym sobre Online Fandom (Part 1) (anglès)
# 1193

El 1193 (MCXCIII) fou un any comú començat en divendres del calendari julià.

## Necrològiques

* 4 de març: Saladí.

## Referències

* ↑ Gibb, Hamilton Alexander Rosskeen. The Life of Saladin: Based on the Works of Baha' Ad-Din Ibn Shaddad and 'Imad Ad-Din Al-Isfahani (en anglès). Saqi Essentials, 2006. ISBN 978-0-86356-928-9.
# Quentin Kirrin

Quentin Kirrin (més conegut com a Oncle Quintí) és un caràcter de ficció creat per Enid Blyton que apareix a moltes de les novel·les infantils Els Cinc. Ell és el pare de Georgina i el tiet de Julià, Ana, i Dick Kirrin. L'Oncle Quintí és un famós inventor i sempre apareix embolicat amb els seus experiments científics.
L'oncle Quintí viu al mas Kirrin. És un geni que passa el seu temps amb els estudis i que no li agrada que ningú el molesti mentre està treballant. tot i que té un temperament fort i que no és gaire tolerant, l'Oncle Quintí té un bon cor. Com la seva filla, Georgina, ell tendeix a tenir el cap en un altre lloc i oblida fins al dia en què està i el nom dels seus nebots.

## Referències

* ↑ Lähteenmäki, M.; Snellman, H. Passages Westward. Suomen Kirjallisuuden Seura, 2018, p. 182. ISBN 978-951-858-065-5 [Consulta: 26 setembre 2021].
* ↑ Gillett, P. Reading Enid Blyton. Cambridge Scholars Publishing, 2020, p. 37. ISBN 978-1-5275-6108-3 [Consulta: 26 setembre 2021].
* ↑ The Mystery of Uncle Quentin, by Chris.
# Manlio Brosio

Manlio Giovanni Brosio (Torí, 10 de juliol de 1897 – 14 de març de 1980) va ser un advocat, diplomàtic i polític italià. Va ser el 4t Secretari General de l'OTAN.
Nascut a Torí, Brosio va estudiar a la universitat local. Durant la Primera Guerra Mundial va servir al regiment alpí com a oficial d'artilleria. Després de la guerra, es va graduar i, el 1920, va començar la seva carrera política. Poc després va quedar marginat per la seva oposició al feixisme.
En el transcurs de la Segona Guerra Mundial, abans de la invasió aliada d'Itàlia el 1943, va passar un temps a la clandestinitat, convertint-se finalment en membre del Comitè d'Alliberament Nacional. Després de la guerra va tornar a entrar en política, convertint-se en Ministre de Defensa el 1945.
El gener de 1947, Brosio va ser nomenat ambaixador italià a la Unió Soviètica, implicant-se en les negociacions entre els dos països per assolir un tractat de pau. El 1952 va passar a ser ambaixador al Regne Unit, el 1955 als Estats Units i entre 1961 i 1964 a França.
El 12 de maig de 1964, l'OTAN va nomenar Brosio per succeir Dirk Stikker com a secretaru general de l'organització. Va dimitir el 3 de setembre de 1971. El 29 de setembre següent, el President dels Estats Units Richard Nixon el va guardonar amb la Medalla Presidencial de la Llibertat.
Brosio va morir a Torí. Era oncle de la cantant i presentadora de televisió Vanna Brosio.

## Referències

* ↑ «Manlio Brosio» (en anglès). NATO. [Consulta: 7 octubre 2014].
* ↑ Fonte: Sapere.it, riferimenti in Collegamenti esterni.
* ↑ Sergio Miravalle. "Intervista Giorgio e Paolo astigiani celebri". La Stampa. 27 July 1996. p.3.
# Kléber Piot

Kléber Piot (Saint-Denis, 20 d'octubre de 1920 - Enghien-les-Bains, 5 de gener de 1990) va ser un ciclista francès que fou professional entre 1943 i 1952. En el seu palmarès destaca el Critèrium Internacional de 1946.

## Palmarès

* 1944
** 1r del Tour de París
* 1946
** 1r del Critèrium Internacional
* 1947
** 1r del Premi de Guidon Agenais amb Louis Caput
* 1951
** Vencedor d'una etapa de la Volta al Marroc

### Resultats al Tour de França

* 1947. 25è de la classificació general
* 1948. 13è de la classificació general
* 1950. 6è de la classificació general

## Enllaços externs

* Fitxa a www.sitiodeciclismo.net
# Font del Ruïnal

La Font del Ruïnal, en alguns mapes grafiada Roïnal, és una font de l'antic terme d'Aransís, actualment pertanyent al municipi de Gavet de la Conca. És dins del territori del poble d'Aransís.
Està situada a 822 m d'altitud, uns 900 metres a ponent d'Aransís, a prop del límit amb Llimiana. És a la dreta del barranc de Xércoles, a l'extrem sud-est de la partida de lo Ruïnal, que acull els camps de correu del sector de ponent del poble d'Aransís.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Bernard Poignant

Bernard Poignant (Gwened, Morbihan, 1945) és un polític bretó. El 1970 va obtenir una titulació en història i es va afiliar al Partit Socialista, del que el 1975 en fou nomenat secretari de la secció de Quimper i el 1978 primer secretari de la secció de Finisterre. Fou elegit diputat a l'Assemblea Nacional Francesa a les eleccions legislatives franceses de 1981, 1986 i 1988. Després fou elegit eurodiputat a les eleccions europees de 1999 i 2004, i ha treballat al Parlament europeu sobre seguretat marítima i política pesquera. El 1995 fou membre de la direcció de la campanya presidencial de Lionel Jospin.
Ha estat membre del Consell Regional de Bretanya (1986-1988), del Consell General de Finisterre (1988-1989) i alcalde de Quimper el 1989-2001 i des de 2008 amb una llista col·lectiva (PS, PCF, UDB, PRE). Ha rebut crítiques dins el seu partit per haver estat ardent defensor de la directiva europea sobre les llengües minoritàries i per haver donat suport Dominique Strauss-Kahn com a candidat socialista a les eleccions presidencials franceses de 2007.

## Bibliografia

* Ma part d'Europe (2004)
* Langues de France : osez l'Europe ! (2000)
* Langues et cultures régionales : rapport au Premier ministre (1998)

## Enllaços externs

* Blog de Bernard Poignant Arxivat 2021-03-05 a Wayback Machine.
* Web de Bernard Poignant Arxivat 2008-08-20 a Wayback Machine.
* Web de la campanya municipal 2008 de Bernard Poignant Arxivat 2017-05-16 a Wayback Machine.
* Fitxa al Parlament europeu
| Precedit per: Marc Bécam | Alcalde de Quimper 1989 - 2001 | Succeït per: Alain Gérard |
| Precedit per: Alain Gérard | Alcalde de Quimper 2008 - | Succeït per: en càrrec |
# O Testamento do Senhor Napumoceno da Silva Araújo

O Testamento do Senhor Napumoceno da Silva Araújo (en català El Testament del Senyor Napumoceno da Silva Araújo, en crioll capverdià U Testamentu du Sinhor Napumosenu da Silva Araúju) és una novel·la capverdiana publicada en portuguès l'any 1989 per Germano Almeida. Barreja l'humor amb el realisme cruel, de vegades patètic, en un registre modern, i amb predomini de l'estil indirecte. La novel·la es va adaptar al cinema amb el nom de Testamento do Senhor Napumoceno l'any 1997, pel·lícula dirigida per Francisco Manso i protagonitzada per Ana Firmino.
El llibre va ser publicat per Ilhéu Editora. La seva primera traducció fou en francès (Le Testament de Monsieur Napumoceno da Silva Araújo), realitzada per Édouard Bailby i editada per Éditions Sépia l'any 1995. Posteriorment es va traduir a l'anglès l'any 2004, amb edició de New Directions Publishing sota el nom de The Last Will and Testament of Senhor da Silva Araújo.

## Argument

Després de la mort del Senhor Napumoceno da Silva Araújo, un il·lustre mercader de Mindelo, la lectura del seu testament provoca una allau de sorpreses. Més que un testament, es tracta d'un llibre de memòries de 387 pàgines, que desvetllen la cara oculta del difunt: les vicissituds de la seva vida dissoluta, l'existència de la seva filla secreta i el seu odi vers el seu nebot Carlos, a qui priva de l'herència esperada.

## Publicacions

* Ilhéu Editora, São Vicente, Cap Verd, 1989, ISBN 972-21-0575-2
* Traducció (francès): Édouard Bailby, Éditions Sépia, Saint-Maur-des-Fossés, 1995
* Traducció (anglès): New Directions, 2004

## Referències

* ↑ Waberi, Abdourahman A. «Le Cap-Vert de Germano Almeida. Fantasmes et tabous». Le Monde diplomatique, juny 1996.

## Enllaços externs

* Text a sapo.pt Arxivat 2008-10-21 a Wayback Machine. (portuguès)
* Napomuceno's Will a Internet Movie Database (anglès)
# Ramon Fuster i Rabés

Ramon Fuster i Rabés (Bell-lloc d'Urgell, Pla d'Urgell, 17 de març del 1916 - Barcelona 26 d'agost del 1976) fou un intel·lectual català. Estudià el batxillerat a Balaguer i magisteri a Barcelona el 1936. Llicenciat en filosofia i lletres, durant la postguerra fou professor a l'Escola Virtèlia, successora de la Mútua Escolar Blanquerna. També col·laborà a les revistes cristianes Forja, Qüestions de Vida Cristiana i fou un dels fundadors de Quaderns d'Orientació Familiar, que publicava l'Institut Catòlic d'Estudis Socials de Barcelona. El 1956 va fundar a Bellaterra amb Maria Rosa Fàbregas l'Escola Tagore, d'inspiració cristiana però no confessional, que actualment duu el seu nom (Escola Ramon Fuster) i està dins la Fundació Collserola. Més tard es vinculà al CC i participà en l'afer Galinsoga. Fou també un entusiasta defensor del Concili del Vaticà II.
El 1961 fundà la revista infantil Cavall Fort i participà en el moviment de renovació pedagògica vinculat a l'Associació de mestres Rosa Sensat. De 1967 a 1971 presidí el Centre d'Estudis Francesc Eiximenis. El 1971 participà en la primera reunió de l'Assemblea de Catalunya, fou degà del Col·legi Oficial de Doctors i Llicenciats en Filosofia i Lletres i en Ciències de Catalunya (1969-1977) i amb Jaume Vilalta i Gonzàlez participà en la fundació del diari Avui.
Amb motiu del centenari del seu naixement, el Col·legi Oficial de Doctors i Llicenciats en Filosofia i Lletres i en Ciències de Catalunya va organitzar una sèrie d'actes commemoratius amb la participació de l'Ajuntament de Bell-Lloc, la revista Cavall Fort i la Fundació Collserola.
En memòria de Ramon Fuster el Col·legi Oficial de Doctors i Llicenciats en Filosofia i Lletres i en Ciències de Catalunya atorga des de 1981 el premi Ramon Fuster.

## Obres

* De l'Equador a Groenlàndia (1964)
* Sangota, el gos llop (1965)
* L'educació, problema social (1965)

## Referències

* ↑ Martí Estruch Axmacher. «Ramon Fuster o com fer país sense matar formigues». Vilaweb. [Consulta: 28 octubre 2020].
* ↑ «Sentit homenatge a Ramon Fuster Rabés en el centenari del seu naixement». Col·legi de Llicenciats de Catalunya, 01-03-2016. Arxivat de l'original el 2019-07-01 [Consulta: 7 abril 2016].
* ↑ «El poeta Carles Duarte guanya el premi Ramon Fuster». Ara. EFE, 14-03-2014 [Consulta: 14 març 2014].

## Enllaços externs

* Biografia
# Quentin Lowry

Quentin Ivory Lowry (Cleveland, Ohio, 11 de novembre de 1955) és un exjugador de futbol americà estatunidenc, que jugà en la posició de rerelínia. Jugà a la Lliga Nacional de Futbol (dels Estats Units) amb els Washington Redskins (1981-83) i el Tampa Bay Buccaneers (1983).

## Referències

* ↑ «Transactions» (en anglès). NY Times, 08-09-1982. [Consulta: 15 juliol 2013].
# Manli Acidí

Principals gens romanes :
* Gens Emília
* Gens Clàudia
* Gens Cornèlia
* Gens Fàbia
* Gens Júlia
* Gens Mànlia
* Gens Postúmia
* Gens Servília
* Gens Sulpícia
* Gens Valèria
Els Manli Acidí (llatí: Manlii Acidini) foren una branca de la gens Mànlia que portà el nom familiar Acidí. Ciceró diu dels Acidins que eren persones de temps passats.
Els més destacats van ser:
* Luci Manli Acidí, pretor el 210 aC i procònsol.
* Luci Manli Acidí Fulvià, governador de la Hispània Citerior i cònsol el 179 aC.
* Luci Manli Acidí, ser qüestor el 168 aC. Era probablement fill de l'anterior.
* Un altre Acidí va ser un jove romà que va estudiar a Atenes juntament amb Ciceró l'any 45 aC, sense relació coneguda amb els altres.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Londres: Walton and Maberly, 1841, p. 12.
* ↑ Ciceró. Episulae ad Atticum XII,32
Viccionari
# L'echo

L'echo és un diari de Bèlgica fundat el 22 de maig del 1881 que pertany al grup de comunicació Mediafin. Aquest grup també edita el diari flamenc De Tijd. Ambdós diaris ofereixen notícies de caràcter econòmic i financer, tot seguint l'exemple de Financial Times, Het Financieele Dagblad, FT Deutschland i molts d'altres. L'echo es distribueix majoritàriament a Valònia i Brussel·les amb una tiratge de 260.000 còpies el 1995 i disposa d'una pàgina internet des del 1996. L'any 2017, la línia editorial i el públic es van resumir amb el lema "una informació independent de qualitat i dirigida a emprenedors".

## Referències

* ↑ «L'Echo» (en anglès). https://trustmedia.be,+30-11-2019.+[Consulta: https://trustmedia.be/en/brands/brand3].
* ↑ «L'Echo» (en francès). https://www.eurotopics.net,+30-11-2019.+[Consulta: 30 novembre 2019].
# Bernard Pyne Grenfell

Bernard Pyne Grenfell (1869-1926), fou un científic i egiptòleg anglès, membre del Queen's College (Oxford).
Junt el seu amic i col·lega, Arthur Surridge Hunt, van descobrir l'any 1897 els manuscrits d'Oxirrinc, considerats part dels més antic documents del Nou Testament.
L'any 1908, esdevingué professor en papirologia a Oxford i participà en l'edició dels Papirs d'Oxirrinc i altres treballs similars.

## Vegeu

* Papir Oxirrinc 1
* Papir Oxirrinc 654 (1904)
* Papir Oxirrinc 840
* Papir Oxirrinc 1224

## Bibliografia

* Bell HI. 'Bernard Pyne Grenfell'. Arxivat 2010-02-26 a Wayback Machine. In JRH Weaver (ed.). Dictionary of National Biography 1922 - 1930. Oxford University Press.