OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Addis Abebe

Addis Abebe (Tigre, 5 de setembre de 1970) és un ex atleta etíop especialista en fons. El seu major èxit fou la medalla de bronze obtinguda a la prova dels 10.000 metres als Jocs Olímpics de Barcelona 1992.
El gener de 1993, Abebe va ser notícia quan va guanyar una cursa de 10 km a Jakarta, establint un rècord mundial de 27:40 en aquesta distància. D'un sol cop, va guanyar 500.000 dòlars en premis, una quantitat exorbitant en córrer en aquell moment.

## Resultats

| Any | Competició | Seu | Resultat | Extra |
| 1988 | Campionat del Món Júnior | Sudbury, Canadà | 3r | 5.000 metres |
| 1988 | Campionat del Món Júnior | Sudbury, Canadà | 1r | 10.000 metres |
| 1989 | Campionat d'Àfrica | Lagos, Nigèria | 2n | 5.000 metres |
| 1989 | Campionat d'Àfrica | Lagos, Nigèria | 1r | 10.000 metres |
| 1990 | Campionat d'Àfrica | El Caire, Egipte | 3r | 10.000 metres |
| 1991 | Campionat del Món | Tòquio, Japó | 13è | 10.000 metres |
| 1992 | Jocs Olímpics | Barcelona, Catalunya | 3r | 10.000 metres |
| 1992 | Copa del Món de la IAAF | L'Havana, Cuba | 1r | 10.000 metres |

## Millors marques

Millors marques.
* 5000 metres - 13:58.08 (1988)
* 10000 metres - 27:17.82 (1989)
* Mitja marató - 1:02:40 (1998)

## Referències

* 1 2 3 «Addis Abebe». [Consulta: 7 diciembre 2017].
* ↑ The Independent: Athletics: Abebe takes rapid road to riches. 23. Januar 1993
* ↑ (anglès) www.sports-reference.com - Addis Abebe Arxivat 2011-07-14 a Wayback Machine.
# Amor libre

Amor libre és una pel·lícula mexicana de 1979 dirigida per Jaime Humberto Hermosillo, protagonitzada per Alma Muriel, Julia de Llano i Manuel Ojeda.

## Trama

El film relata les experiències de dues amigues de classe mitjana; July (Julissa) que es caracteritza per ser extravertida i Julia (Alma Muriel) una noia tímida i discreta, que passen per l'etapa de tornar-se econòmicament independents en ser empleades d'una botiga i a la fi poder viure sense repressió familiar. Comparteixen un peculiar departament, que simula estar en el terrat d'algun edifici, juntament amb l'amant de July (Ernesto) que constantment es trobava present; conforme avança la trama les personalitats de les dues amigues es van transformant a tal punt d'intercanviar els papers de la seva personalitat.
Al final de la història l'amistat no pot suportar els enganys i Julia se'ns va del departament amb l'examant de July, qur per cert era un home casat amb una altra dona pel que la relació era d'adulteri; això no provoca tristesa en July, el que realment l'entristeix és l'absència de la seva amiga. Al final, ella es queda amb Pachuli, un enamorat de Julia. Aquesta pel·lícula es caracteritza per posar l'accent a l'actitud de dues dones davant diferents situacions de la vida, l'amor i el sexe.

## Repartiment

* Alma Muriel com July.
* Julissa com Julia.
* Manuel Ojeda com Ernesto.
* Jorge Balzaretii com Octavio "El Pachuli".
* José Alonso com Mario
* Roberto Cobo com Cantant del camió.
* Ana Ofelia Murguía com esposa d'Ernesto.
* Magnolia Rivas com Promesa de Mario.
* Armando Martínez "El pecas" com nen de la crossa
* Emma Roldán com anciana pidolaire
* Farnesio de Bernal com el borratxo.
* Virginia López en actuació especial.

## Premis i reconeixements

Va obtenir una Diosa de plata a la millor pel·lícula, al millor director, a la coactuación masculina de José Alonso.

## Referències

* ↑ «Ficha de Filmes Nacionales». Centro de documentación información, Exp. A - 01269 [Consulta: 9 juliol 2016].
* ↑ «Ficha de filmes nacionales, Amor libre». Centro de documentación e información, Exp. A - 01269 [Consulta: 9 juliol 2016].
* ↑ «Ficha de filmes nacionales». Centro de Documentación e Información, Exp A - 01269 [Consulta: 9 juliol 2016].

## Enllaços externs

* Amor libre a YouTube
# Davide Cassani

Davide Cassani (Faenza, Emília-Romanya, 1 de gener de 1961) és un ciclista italià, ja retirat, que fou professional entre 1982 i 1996. En el seu palmarès destaquen una vintena de victòries, entre elles dues etapes del Giro d'Itàlia i nombroses clàssiques italianes, coma ara la Milà-Torí de 1991.
Una vegada retirat passà a exercir de comentarista a la Rai Sport. De gener de 2014 a setembre de 2021 fou el seleccionador de l'equip italià de ciclisme en ruta masculí.

## Palmarès

* 1989
** Vencedor d'una etapa del Gran Premi Tell
* 1990
** 1r al Giro de l'Emília
** 1r a la Coppa Bernocchi
* 1991
** 1r al Giro de l'Emília
** 1r a la Coppa Agostoni
** 1r a la Milà-Torí
** 1r al Trofeo dello Scalatore i vencedor de dos proves
** Vencedor d'una etapa del Giro d'Itàlia
* 1992
** 1r al Giro de la Província de Reggio de Calàbria
** 1r al Giro de Campània
** 1r al Gran Premi de la vila de Camaiore
** Vencedor d'una etapa de la Tirrena-Adriàtica
* 1993
** 1r a la Coppa Agostoni
** Vencedor d'una etapa del Giro d'Itàlia
* 1994
** 1r al Tour del Mediterrani i vencedor de 2 etapes
** Vencedor d'una etapa de la Volta al País Basc
* 1995
** 1r al Giro de l'Emília
** 1r al Giro de Romanya
** 1r a la Coppa Sabatini

### Resultats al Tour de França

* 1985. Abandona (16a etapa)
* 1986. Abandona (20a etapa)
* 1987. 111è de la classificació general
* 1990. 80è de la classificació general
* 1991. 112è de la classificació general
* 1992. Abandona (16a etapa)
* 1993. 105è de la classificació general
* 1994. 108è de la classificació general
* 1995. 112è de la classificació general

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1982. 40è de la classificació general
* 1983. 37è de la classificació general
* 1984. Abandona (6a etapa)
* 1985. 54è de la classificació general
* 1986. 35è de la classificació general
* 1987. 43è de la classificació general
* 1988. Abandona (7a etapa)
* 1989. Abandona (20a etapa)
* 1991. Abandona (21a etapa). Vencedor d'una etapa
* 1992. 105è de la classificació general
* 1993. 66è de la classificació general. Vencedor d'una etapa

## Referències

* ↑ «CASSANI Davide». [Consulta: 18 desembre 2023].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Davide CASSANI» (en italià). [Consulta: 18 desembre 2023].
* ↑ « Décès de Pantani - Messe à Cesenatico », L'Équipe/Agence France-Presse, 13 février 2005.
* ↑ CONSIGLIO FEDERALE: Le decisioni prese nella prima riunione del 2014
* ↑ «L'actualité du cyclisme, résultats, classements, vidéos en direct live - Cyclism'Actu». [Consulta: 18 desembre 2023].
* ↑ «Davide Cassani, un progetto “su strada” nel mirino?» (en italià), 11-10-2021. [Consulta: 18 desembre 2023].

## Enllaços externs

* Fitxa de Davide Cassani a sitiodeciclismo.net
# Comunitat de comunes de l'Alsace Bossue

La Comunitat de comunes de l'Alsace Bossue (oficialment: Communauté de communes de l'Alsace Bossue) és una Comunitat de comunes del departament del Baix Rin, a la regió del Gran Est.
Creada al 2017, està formada 45 municipis i la seu es troba a Sarre-Union.

## Municipis

* Adamswiller
* Altwiller
* Asswiller
* Baerendorf
* Berg
* Bettwiller
* Bissert
* Burbach
* Bust
* Butten
* Dehlingen
* Diedendorf
* Diemeringen
* Domfessel
* Drulingen
* Durstel
* Eschwiller
* Eywiller
* Gœrlingen
* Gungwiller
* Harskirchen
* Herbitzheim
* Hinsingen
* Hirschland
* Keskastel
* Kirrberg
* Lorentzen
* Mackwiller
* Oermingen
* Ottwiller
* Ratzwiller
* Rauwiller
* Rexingen
* Rimsdorf
* Sarre-Union
* Sarrewerden
* Schopperten
* Siewiller
* Thal-Drulingen
* Vœllerdingen
* Volksberg
* Waldhambach
* Weislingen
* Weyer
* Wolfskirchen

## Referències

* ↑ CC de l'Alsace Bossue

## Enllaços externs

* Pàgina oficial
# Cal Massot (el Palau d'Anglesola)

Cal Massot és una obra amb elements barrocs del Palau d'Anglesola (Pla d'Urgell) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Habitatge entre mitgeres que forma racó. Té dues plantes, amb una façana de pulcritud i valor artístic singulars, que ha conservat tanmateix les portes i porticons primitius.
En una composició que veu limitada la seva simetria per l'angle en que es troba la casa, destaquen com a elements els capitells amb figuració humana, la imposta arran de la golfa i la fotja del balcó.

## Història

Segons la bibliografia aquesta casa i cal Liseta, són edificis de l'antic castell o Palau de la vila, refets al segle xviii.

## Referències

* 1 2 3 «Cal Massot». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 13 març 2019].
# Chlorurus capistratoides

Chlorurus capistratoides és una espècie de peix de la família dels escàrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a les Maldives i a Indonèsia.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
# José Manuel López (desambiguació)

«José Manuel López» té aquests significats:
* José Manuel López Rodríguez (Villablino, 1940) és un ciclista castellanolleonès.
* José Manuel López Prieto (Llangréu, 1946) és un futbolista asturià.
* José Manuel López (Lleó, 1971) és un fotoperiodista castellanolleonès.
* Josep Manuel López Martínez (Barcelona, 1980) és un jugador d'escacs català.
# Valaská Belá

Valaská Belá és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Trenčín. La primera menció escrita de la vila es remunta al 1324.

## Referències

* ↑ «Trenčiansky kraj (Slovakia): Districts, Towns and Municipalities - Population Statistics, Charts and Map». [Consulta: 21 desembre 2021].
* ↑ «História obce» (en eslovac). [Consulta: 24 desembre 2021].
# Amanece, que no es poco

Amanece, que no es poco és una pel·lícula espanyola dirigida i escrita per José Luis Cuerda, estrenada el gener de 1989.

## Argument

Es tracta d'una pel·lícula coral d'humor absurd, amb un guió surrealista replet de situacions d'humor delirant en un poble de la serra d'Albacete.
Un jove enginyer espanyol que treballa a la Universitat d'Oklahoma torna a Espanya per gaudir d'un any sabàtic. Al costat del seu pare, arriba a un remot poble de la muntanya que sembla desert, encara que en realitat tots els veïns són a missa, com cada dia de l'any.

## Rellevància i rodatge

La seua especial realització l'ha convertit en pel·lícula de culte tant en alguns cercles de cinèfils com entre fans.
Va ser gravada en les localitats albacetenyes de Molinicos, Aýna i Liétor, en la idiosincràsia popular de les quals es basa la seua línia argumental. Diversos dels seus habitants van tenir l'oportunitat d'aparèixer en la pel·lícula com a extres.

## Repartiment

* José "Saza" Sazatornil: cap Gutiérrez.
* Carmen de Lirio: Doña Rocío
* Francisco Martínez: Sixto
* Ovidi Montllor: Pascual
* Carmen Rodríguez: esposa de Pascual
* Rafael Díaz: policia Fermín
* Estimada Tercer: esposa de Fermín
* Cassen: rector
* Manuel Alexandre: Paquito, el pare del capellà i levitador
* María Ángeles Ariza: Merceditas, la seua cosina
* Rafael Alonso: alcalde
* Fedra Lorente: Susan, la seua amiga
* Chris Hortes: Tirso, el mesoner
* Elisa Belmonte: soprano
* María I. González: pianista
* Francisco Paco Hernánde: Don Roberto

## Premis i nominacions

IV edició dels Premis Goya
| Categoria | Persona | Resultat |
| Millor guió original | José Luis Cuerda | Candidat |
| Millor so | Carlos Faruolo Enrique Molinero | Candidats |
| Millors efectes especials | Reyes Abades | Candidat |

## La ruta de «Amanece, que no es poco»

Amb motiu del XX aniversari de l'estrena de Amanece, que no es poco, la Junta de Comunitats de Castella-La Manxa va engegar una nova ruta que tracta de donar a conèixer els escenaris i localitzacions reals en la Serra del Segura (Albacete), on va ser rodada aquesta pel·lícula de culte, que encara meravella a joves generacions d'afeccionats al cinema que encara no eren espectadors quan es va estrenar. Va ser l'any 1988 quan va aparèixer el treball que va consagrar a José Luis Cuerda com a realitzador, a més de ser un èxit de taquilla.
Amanece, que no es poco va suposar el primer llargmetratge que Cuerda va rodar a la seua terra. Aýna, Liétor i Molinicos van acollir el rodatge, i formen part de l'itinerari que els seus carrerons van quedar per sempre retratats en el guió. Ja no solament el fet que el rodatge es fes en aquestes localitats, sinó la participació de centenars de veïns d'aquestes poblacions com a extres de la mateixa és un fet que remarca la caracterització del llenguatge i formes de vida d'aquestes gents en la pel·lícula.

## Referències

* ↑ «Amanece que no es poco». Allocine.
* ↑ «Amanece que no es poco». HuffingtonPost.
* ↑ «Ruta de "Amanece, que no es poco"» Arxivat 2010-03-06 a Wayback Machine., artículo en el sitio web de la Junta de Comunidades de Castilla (La Mancha).
# Davide Cova

Davide Cova (Càller, 27 de juny de 1891 - Oristany, 9 de maig de 1947) fou un periodista, polític i enginyer sard. Estudià matemàtiques a la Universitat de Càller i es graduà en enginyeria industrial a Milà el 1914, alhora que aconseguia un diploma d'arquitectura i participava en els moviments de defensa dels drets humans. Aleshores s'interessà pel moviment regionalista sard i fundà a Càller la revista Sardegna amb Attilio Deffenu i il·lustracions del pintor Mario Delitala, que reclama l'alliberament de Sardenya del proteccionisme que afavoria les fàbriques del Nord i impedia qualsevol iniciativa empresarial sarda, promoure l'art i l'expressió en les seves diverses formes, com a mitjà important per a comunicar, educar, produir i desenvolupar una major consciència política entre els sards.
Quan esclatà la Primera Guerra Mundial s'allistà a la Brigada Sàsser, i quan acabà la guerra fundà a Càller els diaris Il Popolo Sardo i Il Solco. Va obrir un estudi d'enginyers a la Piazza Martiri, i juntament amb Emilio Lussu, Camillo Bellieni i altres amics va fundar el Partit Sard d'Acció, que es constituí oficialment el 1921. Va assolir un gran èxit de convocatòria, cosa que provocà l'antagonisme dels grups feixistes, que els acusaven de subversius i separatistes que volien destruir la unitat nacional. Després de la marxa sobre Roma i la proclamació de la dictadura de Benito Mussolini foren arrestats els dirigents del partit. Cova va fugir a Tunis i després a Milà. El 1923 va tornar i treballà a Oristany com a enginyer municipal, tot participant en diverses obres públiques com l'aqüeducte, l'edifici de l'escola primària, jardins públics, obres de recuperació i altres. També va donar classes a l'Escola d'Arts Aplicades d'Oristany, inaugurada el 1925, i hi va idear un model de planificació urbana de l'illa, però el 1929 fou destituït per negar-se a ingressar al Partit Nacional Feixista. Es va dedicar a l'enginyeria però sovint fou detingut per les autoritats.
Durant la Segona Guerra Mundial la seva casa fou bombardejada, i el 1943 fou escollit alcalde d'Oristany pel Comitè d'Alliberament Nacional. Des del seu càrrec va ordenar la ciutat devastada pels esdeveniments, va respondre a les necessitats directes de la població, va comprar vacunes contra l'epidèmia de tifus, i reordenà la ciutat. Alhora, va dirigir el reconstituït Partit Sard d'Acció i participà amb Piero Sotgiu i Gonario Pinna en la redacció de l'Estatut d'autonomia per a Sardenya, però va morir abans de veure'l aprovat.

## Bibliografia

* "Giuseppe Pau" ORISTANO VIAGGIO FOTOGRAFICO DAL MILLEOTTOCENTO...AD OGGI"S'Alvure Oristano"
* "B. Meloni"Oristano Memoria e cronaca - "Editrice S'Alvure Oristano
* "Maria Grazia Scano Naitza" Felice Melis Marini "ILLISSO"
* Sardegna Archeologica - R. Zucca "ANTIQUARIUM ARBORENSE"

## Enllaços externs

* Biografia (italià)
# Comesposades

Comesposades o Comaposada és un territori del terme municipal de Montmajor que forma un enclavament entre els termes municipals de Capolat, l'Espunyola i Navès.
Té una extensió 8,01 km², i està sota els cingles de Capolat. S'hi pot trobar el Serrat Blanc i el Serrat de la Pineda. Conté les esglésies de Sant Miquel de Comesposades, que depenia de Correà, i Sant Jaume de la Boixadera dels Bancs. Prop de l'església de Sant Jaume hi ha l'anomenada Bòfia de Sant Jaume o Bòfia de la Boixedera, una gran cova càrstica on s'han trobat restes de cranis humans i de cànids, i ceràmica neolítica.

## Vegeu també

* Valielles
* Catllarí
* Llista d'enclavaments a Catalunya

## Referències

* ↑ Situació de Comesposades a Institut Cartogràfic de Catalunya
* ↑ Comesposades a la GEC
* ↑ «Comesposades a la pàgina de Montmajor». Arxivat de l'original el 2016-07-01. [Consulta: 12 abril 2015].

## Enllaços externs

* Pàgina del municipi de Montmajor
# Campionat d'Europa de scratch femení

El Campionat d'Europa de scratch femení és el campionat d'Europa de Scratch, en categoria femenina, organitzat anualment per la UEC. Es porten disputant des del 2014 dins els Campionats d'Europa de ciclisme en pista.

## Pòdiums dels Guanyadors

| Proves | Or | Plata | Bronze |
| 2014 | Ievguénia Romaniuta (RUS) | Laurie Berthon (FRA) | Elena Cecchini (ITA) |
| 2015 | Laura Trott (GBR) | Kirsten Wild (NED) | Roxane Fournier (FRA) |
| 2016 | Ausrine Trebaite (LTU) | Elinor Barker (GBR) | Kirsten Wild (NED) |
| 2017 | Trine Schmidt (DEN) | Tetyana Klimchenko (UKR) | Evgueniya Augustinas (RUS) |

## Vegeu també

* Campionat del món de scratch femení

## Enllaços externs

* Web de l'UEC Arxivat 2016-10-24 a Wayback Machine.
* Palmarès a cyclebase.nl
# Centre Cultural Gómez-Tortosa

El centre Cultural Gómez-Tortosa està situat al carrer Major número 6 de Novelda (Vinalopó Mitjà), País Valencià. És un edifici residencial d'estil modernista valencià construït l'any 1902, que va ser projectat per l'arquitecte Pedro Cerdán.
Va ser construït a instàncies d'Antonia Navarro Mira en 1902, com a habitatge per a la seua filla i el marit d'ella, el comte Antonio Gómez-Tortosa. És obra de l'arquitecte murcià Pedro Cerdán, la qual va finalitzar l'any 1902.
Consta de planta baixa i dues altures. L'edifici posseeix diverses façanes que recauen al carrer Major i al carrer Sirera i Dara. L'edificació segueix l'estructura d'un xicotet palau. Destaquen en el seu interior el rebedor i el pati interior amb columnes de pedra de Novelda, els esgrafiats en els sostres i els sòls originals de rajola hidràulica. Igualment destacable és el menjador amb pintures murals amb diferents escenes i la capella que conserva les vidrieres originals.
En 1995, l'edifici va passar a ser de titularitat municipal i actualment en ell es troba el Centre Cultural Gómez-Tortosa, l'oficina de turisme de Novelda, la biblioteca municipal i l'arxiu històric de Novelda.

## Referències

* ↑ URL de la referència: https://ceice.gva.es/va/web/patrimonio-cultural-y-museos/inventario-general. Data de consulta: 31 març 2023.
* 1 2 «"Itinerario urbano por la Novelda Modernista" por Concepción Navarro Poveda y Daniel Andrés Díaz. Museo Arqueológico de Novelda.». Arxivat de l'original el 13 de juliol de 2013. [Consulta: 20 març 2018].
* ↑ Jaén i Urban, Gaspar. Instituto de Cultura Juan Gil-Albert, Colegio Territorial de Arquitectos de Alicante. Guía de arquitectura de la provincia de Alicante (en castellano), 1999, p. 216. ISBN 84-7784-353-8.

## Bibliografia

* Doménech Romá, Jorge. Del Modernismo al Funcionalismo, características y evolución del movimiento modernista, el modernismo en Alcoy y Novelda (casos concretos) (en castellano). Publicaciones de la Universidad de Alicante, 2013, p. 224. ISBN 978-84-9717-267-7.
* Jaén i Urban, Gaspar. Instituto de Cultura Juan Gil-Albert, Colegio Territorial de Arquitectos de Alicante. Guía de arquitectura de la provincia de Alicante (en castellano), 1999, p. 216. ISBN 84-7784-353-8.
# Joseph Erlanger

Joseph Erlanger (San Francisco, EUA 1874 - Saint Louis 1965) fou un metge, bioquímic i professor universitari nord-americà guardonat amb el Premi Nobel de Medicina o Fisiologia l'any 1944.

## Biografia

Va néixer el 5 de gener de 1874 a la ciutat de San Francisco, situada a l'estat nord-americà de Califòrnia. Va estudiar química a la Universitat de Califòrnia i medicina a la Universitat Johns Hopkins, on es graduà el 1899. Posteriorment es dedicà a la docència a les universitats Johns Hopkins, Wisconsin i Washington.
Va morir el 5 de desembre de 1965 a la ciutat de Saint Louis, situada a l'estat de Missouri.

## Recerca científica

Al costat de Herbert Spencer Gasser va realitzar, en el camp de l'electrofisiologia, un ampli estudi sobre l'oscil·loscopi de raigs catòdics aplicats als impulsos realitzat pels nervis al sistema nerviós.
L'any 1944 ambdós científics foren guardonats amb el Premi Nobel de Medicina o Fisiologia pels seus treballs en el camp dels impulsos elèctrics del sistema nerviós.

## Enllaços externs

* «Joseph Erlanger» (en anglès). The Nobel Prize. The Nobel Foundation.
# Valeska Grisebach

Valeska Grisebach (Bremen, 4 de gener de 1968) és una directora de cinema alemanya.

## Filmografia

* Be My Star (2001)
* Longing (2006)
* Western (2017)

## Notes

* ↑ «Regisseurin Valeska Grisebach: Deutschland hat starkes Selbstbild» (en alemany). Frankenpost, 17-08-2017.
# An Sae-Bom

An Sae-Bom (Hangul: 안새봄; 13 de febrer de 1990), és una esportista sud-coreana que competeix en taekwondo, guanyadora d'una medalla de plata en el Campionat Mundial de Taekwondo de 2011 en la categoria de +73 kg.

## Palmarès internacional

Campionat Mundial :
| Any | Lloc | Medalla | Categoria |
| 2011 | Gyeongju ( Corea del Sud) | 2 | +73 kg |

## Referències

* ↑ An Sae-Bom en Taekwondo Data (anglès)
# Dipturus innominatus

Dipturus innominatus és una espècie de peix de la família dels raids i de l'ordre dels raïformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 240 cm de longitud total.

## Reproducció

És ovípar i els ous tenen com unes banyes a la closca.

## Hàbitat

És un peix marí, d'aigües profundes i demersal que viu entre 15-1.310 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'oceà Pacífic sud-occidental: és un endemisme de Nova Zelanda.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Cox, G. i M. Francis, 1997. Sharks and rays of New Zealand. Canterbury Univ. Press, Univ. of Canterbury. 68 p.
* ↑ Dulvy, N.K. i J.D. Reynolds, 1997. Evolutionary transitions among egg-laying, live-bearing and maternal inputs in sharks and rays. Proc. R. Soc. Lond., Ser. B: Biol. Sci. 264:1309-1315.
* ↑ Breder, C. M.; Rosen, D. E. Modes of Reproduction in Fishes (en anglès). Museu Americà d'Història Natural, 1966.
* ↑ Armitage, R.O., D.A. Payne, G.J. Lockley, H.M. Currie, R.L. Colban, B.G. Lamb i L.J. Paul (eds.), 1994. Guide book to New Zealand commercial fish species. Edició revisada. New Zealand Fishing Industry Board, Wellington, Nova Zelanda, 216 p.
* ↑ Beentjes, P., B. Bull, R.J. Hurst i N.W. Bagley, 2002. Demersal fish assemblages along the continental shelf and upper slope of the east coast of the South Island, New Zealand. N.Z. J. Mar. Freshwat. Res. 36:197-223.
* ↑ Francis, M.P., C. Ó Maolagáin i D. Stevens, 2001. Age, growth, and sexual maturity of two New Zealand endemic skates, Dipturus nasutus and Dipturus innominatus. New Zealand J. Mar. Freshwat. Res. 35(4): 831-842.
* ↑ Paulin, C., A. Stewart, C. Roberts i P. McMillan, 1989. New Zealand fish: a complete guide. National Museum of New Zealand Miscellaneous Series Núm. 19. xiv+279 p.
* ↑ Roberts, C.D., 1991. Fishes of the Chatham Islands, New Zealand: a trawl survey and summary of the ichthyofauna. N.Z. J. Mar. Freshwat. Res. 25(1):1-19.

## Bibliografia

* Compagno, L.J.V., 1999. Checklist of living elasmobranchs. p. 471-498. A W.C. Hamlett (ed.) Sharks, skates, and rays: the biology of elasmobranch fishes. Johns Hopkins University Press, Maryland, Estats Units.
* Fritzsch, B. i P. Moller, 1995. A history of electroreception. p. 39-55. A: P. Moller (ed.) Electric fishes: history and behavior. Fish and Fisheries Series 17. Chapman & Hall, Londres.
* McEachran, J.D. i K.A. Dunn, 1998. Phylogenetic analysis of skates, a morphologically conservative clade of elasmobranchs (Chondrichthyes: Rajidae). Copeia (2):271-290.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.
# Clitòmac de Tebes

Clitòmac (Cleitomachus, Kleitomakhos, Κλειτόμαχος) fou un atleta tebà les victòries del qual són recordades per Pausànies. Va guanyar un triomf a l'olimpíada del 216 aC al pancration. El metge Claudi Elià esmenta la cura que tenia en el seu entrenament.

## Referències

* ↑ Elder, Edward. «Cleito'machus». A: William Smith (ed.). A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology (en anglès). Londres: John Murray, 1870.