OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Triplophysa stoliczkai

Triplophysa stoliczkai és una espècie de peix de la família dels balitòrids i de l'ordre dels cipriniformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 15 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Índia, la Xina, l'Afganistan, l'Iran, el Pakistan i l'Uzbekistan.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Berg, L.S. 1964. Freshwater fishes of the U.S.S.R. and adjacent countries. volum 2, quarta edició. Israel Program for Scientific Translations Ltd, Jerusalem, Israel.
* ↑ Kamilov, G. i Z.U. Urchinov 1995. Fish and fisheries in Uzbekistan under the impact of irrigated agriculture. P. 10-41 a T. Petr (ed.) Inland fisheries under the impact of irrigated agriculture: Central Asia. FAO Fisheries Circular Núm. 894.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Steindachner, F. 1866. Ichthyologische Mittheilungen. (IX.) [With subtitles I-VI.]. Verh. K.-K. Zool.-Bot. Ges. Wien v. 16: 761-796, Pls. 13-18.
* Talwar, P.K. i A.G. Jhingran 1991. Inland fishes of India and adjacent countries. vol 1. A.A. Balkema, Rotterdam. 541 p.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Tossal de la Carbonella

El Tossal de la Carbonella és una muntanya de 468 metres que es troba entre els municipis de Llardecans i Torrebesses, a la comarca catalana del Segrià.
Al cim podem trobar-hi un vèrtex geodèsic (referència 252126001).

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Tres forasters de Madrid

Tres forasters de Madrid (subtítol: Comedia bilingüe en dos actos, original y en verso) és un sainet valencià bilingüe obra d'Eduard Escalante i Mateu i representat per primer cop el 27 de gener de 1876 al Teatre Princesa de València. La primera edició de l'obra va ser també el 1876 a cura de l'editor Juan de Mariana i Sanz.
L'obra és un bon exemple de l'evolució que experimenta el sainet valencià cap a la comèdia de costums, tot i que per extensió (dos actes i uns 1600 versos) no arribe a ser-ho. El conflicte neix de l'enfrontament entre els desigs de prosperar socialment (la qual cosa comporta el canvi de llengua) i la conformitat amb la condició social que s'ha assolit. Escalante critica també el complex d'inferioritat dels valencians devers els forasters, especialment si són madrilenys i castellanoparlants. El conflicte entre les diferents expectatives dels personatges dona peu a jocs lingüístics magistrals.

## Argument

Jasinto és un humil rellotger que ha aconseguit fer uns pocs estalvis. Casat amb Baltasara, desitja que el fill de tots dos, Carmelet, es case amb Sunsión, la filla del so Donís, un drapaire veí, de posició una mica més benestant. Baltasara, però, aspira a més: en un viatge a Madrid va conéixer Doña Prisca i Don Torcuato, persones molt ben relacionades amb el poder, i enveja la vida que porten a la capital. A més, Carmel, que va acompanyar sa mare a Madrid, hi va conéixer Corina, la filla dels madrilenys, i se'n va enamorar perdudament.
Un dia, els madrilenys arriben de Madrid per a tornar-los la visita. Ja a casa dels valencians, no paren de vanar-se de la seua categoria social i dels seus béns. Baltasara, entusiasmada, somia que Carmel es casa amb Corina i per a fer-ho possible espremerà els estalvis familiars per conrear així els madrilenys, els quals, com que han vingut sense diners en monedes, mai no desembossen res. Simultàniament, rebutgen els drapaires, als quals ja no consideren dignes.
El segon acte s'inicia uns dies després. Els forasters continuen fent despeses i mai no troben el moment de canviar els seus bitllets. En realitat, estan esperant l'arribada d'un terratinent, la Pomera, amb qui tracten de casar Corina. Quan Carmel se n'assabenta intenta suïcidar-se; llavors, valencians i madrilenys s'enfronten, fins que Sunsión els informa que ha descobert que la Pomera és tan farsant com els madrilenys. Jasinto s'ha quedat sense estalvis; Baltasara, sense possibilitats de fer vida social a Madrid, i Carmel, sense somnis poètics i sense Corina. Per sort per a ells, els drapaires, representants del seny de la petita burgesia valenciana, continuen al seu costat i gràcies a ells poden fer front al desengany sofert.

## Referències

* 1 2 3 4 5 Sirera, Josep Lluís. «Tres forasters de Madrid». Enciclopèdia de les Arts Escèniques Catalanes. Institut del Teatre (reconeixement). [Consulta: juny 2022].
# Tres forns de calç al racó del Cintet (la Granja d'Escarp)

Tres forns de calç al racó del Cintet és una obra de la Granja d'Escarp (Segrià) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta de tres forns de calç en estat mitjà de conservació, col·locats un al costat de l'altre. No es conserven els capells de cap dels tres.
El parament és de pedra irregular disposada de forma desendreçada. Les boques són d'arc de mig punt adovellat tot i que de forma una mica tosca. Alguns d'aquests forns presenten un arc esbiaixat, previ a la boca, però de factura més nova. La boca està tapiada amb maons i la vegetació és abundant.

## Referències

* 1 2 «Tres forns de calç al racó del Cintet». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 12 juliol 2021].
# Tour del Vietnam

El Tour del Vietnam» és una cursa ciclista per etapes vietnamita. Creada el 2012, ja va entrar a formar part de l'UCI Àsia Tour.

## Palmarès

| Any | Vencedor | Segon | Tercer |
| 2012 | En Huang | Nguyen Hung Mai | Mohammad Rajablou |

## Enllaços externs

* Palmarès a cqranking.com
* Palmarès a sitiodeciclismo.net
* Palmarès a cyclebase.nl
# Les Mémoires de mon ami

Les Mémoires de mon ami és una novel·la de l'escriptor anarquista francès Octave Mirbeau (1899).

## Argument

El narrador, Charles L., és un anti-heroi que porta una existència larvària, al costat d'una dona seca i horrible. No obstant això és un home contemplatiu, estranger als seus contemporanis, estúpids i lletjos, i capaç de recloure's en si mateix per venjar-se escrivint les seves memòries. És una faula d'humor negre i políticament incorrecta. S'hi barregen el crim, els desitjos carnals insatisfets i les preguntes metafísiques sobre la condició humana.

## Enllaços externs

* Arnaud Vareille, pròleg de Les Mémoires de mon ami (francès).
* Joan Pubill Brugués, « Mirbeau i la bellesa », La Revista, juny 2009.
# Bendis

Bendis era una deessa d'origen traci a qui es dedicaven les festes rituals dels Bendídia a Atenes, cada mes de Calendari àtic (maig/juny). La descripció de la festa ens és donada a l'obertura de la República de Plató (327a) de la veu de Sòcrates.
Bendis està parcialment associada a Àrtemis pels seus atributs com mostra el relleu que hi ha al costat, descobert al Pireu, el port d'Atenes, al sector on es trobava el Bendideion, el seu temple, prop del turó de Munichie. Les seves habilitats són, però, poc conegudes, per manca de fonts.
Va ser introduïda al Panteó atenès a finals del segle V aC. - la data és incerta, probablement entre el 431 i el 419.
El seu culte va continuar al segle iv aC. després almenys fins al segle II aC. segons un decret descobert a les excavacions americanes de l'Àgora d'Atenes.

## Referències

* ↑ S. Wijma «Religion and Integration. Thracian Bendis and her Worshippers in Classical Athens» (en anglès). Archäologie Online, 2007. Arxivat de l'original el 2016-02-03 [Consulta: 1r abril 2022].
* ↑ Brigitte Le Guen. «Les Grecs et leurs voisins: contacts, échanges et représentations». A: Naissance de la Grèce (en francès). Belin, 24/4/2019, p. 447 (Mondes anciens). ISBN 978-2-7011-6492-2. .
* ↑ Xénophon. Helléniques.
* ↑ «IGI3 136 Decree about the cult of Bendis» (en anglès). www.atticinscriptions.com. [Consulta: 21 juny 2020].
* ↑ «Décret des orgéons de Bendis (Ag I 4143)» (en anglès). [Consulta: 29 gener 2015].
# Les Ventalles

Les Ventalles, és una població del municipi d'Ulldecona, situada al sud de Catalunya a la comarca del Montsià. És un dels anomenats "barris" d'Ulldecona, que es troben a una certa distància d'aquesta població.
Aquest nucli es troba al peu de la serreta de les Cantarelles, dominant la carretera que va d'Ulldecona a Tortosa, a pocs quilòmetres de Freginals.

## Història

Les Ventalles és el nucli de població més antic del municipi d'Ulldecona, amb referències documentals del segle xiii. Urbanísticament és molt diferent dels altres nuclis de població d'Ulldecona, car les cases es troben apinyades damunt un turó amb carrers molt estrets a l'estil medieval. L'església de Sant Joan es troba fora del nucli.
L'antic camí Reial de Barcelona a València passava a la vora del poble.
Les Ventalles té una població de 39 habitants, essent un poble que ha conegut poc creixement al llarg de la seva història.

## Bassa de les Ventalles

Hi han unes cases que es troben separades del nucli a la vora de la carretera, a on també hi ha la bassa de les Ventalles, una bassa natural.

## Lligallo de les Ventalles

Cal mencionar també el Lligallo de les Ventalles, que ve de la Serra de Godall, passant per les Ventalles, puja pel coll que hi ha entre el barranc de la Carbonera i el de l'Astor fins al Coll de la Foradada. A continuació baixa per la lloma de Burgar, on passa a denominar-se Lligallo del Pas.
| Secció central de la serra de Godall. Les Ventalles és el petit nucli de cases blanques al peu de la serra | Detall d'un dels carrers de Les Ventalles. | Església de Sant Joan Baptista, a Les Ventalles. |

## Referències

* ↑ Ulldecona, Història i Territori, bib. Cruïlla, eds. Onada
* ↑ Montsià, font de cultura

## Enllaços externs

* Ulldecona - Altres indrets del terme
# Les Vespres Sicilianes (pintura)

Les Vespres Sicilianes és el títol de tres obres de l'artista italià Francesco Hayez que representen l'esclat de les Vespres Sicilianes. La primera versió fa 150 × 200 cm, fou encarregada per la marquesa Visconti d'Aragona i fou pintada per Hayez a l'estudi de Brera (Milà) el 1822. La segona versió fa 91 × 114 cm i fou encarregada el 1826–1827 pel comte Arese, que tot just havia sortit de presó. Aquestes dues versions formen part de col·leccions privades, mentre que la tercera, que fa 225 × 300 cm i fou pintada el 1846, es conserva a la Galeria Nacional d'Art Modern i Contemporani de Roma. Aquesta última fou pintada per a Vincenzo Ruffo, príncep de Sant'Antimo i principal mecenes de Hayez.

## Referències

* 1 2 3 I Vespri siciliani a frammentiarte.it (en italià).
* ↑ Gli artisti e le opere - I Vespri Siciliani Arxivat 2016-09-19 a Wayback Machine. — Galeria Nacional d'Art Modern i Contemporani, Roma (en italià).
# Lirbe

Lirbe (en llatí: Lyrbe, en grec antic: Λύρβη) va ser una ciutat de Psídia esmentada pel poeta Dionisi el Periegeta, Claudi Ptolemeu i el geògraf Hièrocles.
Existeixen monedes de la ciutat del temps d'Alexandre Sever. Més tard va ser la seu d'un bisbat, i és esmentat com un dels bisbats de Pamfília, segons diu la Notitiae Episcopatuum. Probablement correspon a la ciutat que Claudi Ptolemeu anomena Lyrope (Λυρόπη), que la situa a la Cilícia Tràquea.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Lyrbe». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 4 desembre 2023].
# Lirabotys

Lirabotys és un gènere d'arnes de la família Crambidae.

## Taxonomia

* Lirabotys liralis (Legrand, 1966)
* Lirabotys prolausalis (Walker, 1859)
* Lirabotys rufitincta (Hampson, 1913)

## Referències

* ↑ «GlobIZ search». [Consulta: 25 desembre 2018].
# Livingston (Montana)

Livingston és una població dels Estats Units a l'estat de Montana. Segons el cens del 2000 tenia 6.851 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Livingston tenia 6.851 habitants, 3.084 habitatges, i 1.751 famílies. La densitat de població era de 1.005,8 habitants per km².
Dels 3.084 habitatges en un 26,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 43,8% hi vivien parelles casades, en un 9,1% dones solteres, i en un 43,2% no eren unitats familiars. En el 37,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 15,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,16 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,86.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,7% tenia menys de 18 anys, un 7,5% entre 18 i 24, un 27,5% entre 25 i 44, un 23,6% de 45 a 60 i un 18,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 90,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 28.980 $ i la renda mediana per família de 40.505 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.619 $ mentre que les dones 18.684 $. La renda per capita de la població era de 16.636 $. Aproximadament el 5,6% de les famílies i el 12,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Livingston». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Livingston». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Vorontsovo

«Vorontsovo» té aquests significats:
* Vorontsovo (Krasnoiarsk), localitat del krai de Krasnoiarsk, a Rússia
* Vorontsovo (Nijni Nóvgorod), localitat de l'óblast de Nijni Nóvgorod, a Rússia
# Tour del Nord

El Tour del Nord (en francès: Tour du Nord) va ser una cursa ciclista per etapes que es disputà al departament francès de Nord-Pas-de-Calais. Creada el 1933, se celebrà fins al 1973, tot i que amb algunes interrupcions.

## Palmarès

| Any | Vencedor | Segon | Tercer |
| 1933 | Henri Flament | Albert Vandaele | François Blin |
| 1934 | Achiel Dermaux | Noël Declercq | Raymond De Poorter |
| 1935 | Georges Christiaens | Jules Pyncket | Arthur Debruyckere |
| 1936 | Albertin Disseaux | René Walschot | Edgard De Caluwe |
| 1937 | Michel Hermie | Edgard De Caluwé | Noël Declercq |
| 1938 | Julien Legrand | Omer Thys | Jerome Dufromont |
| 1939 | Jerome Dufromont | Michel Hermie | Omer Thys |
| 1952 | Emmanuel Thoma | Jules Renard | André Rosseel |
| 1953 | Albert Platel | Michel Vuylsteke | Edgard Sorgeloos |
| 1954 | Andre Rosseel | Florent Rondele | Antoine Frankowski |
| 1958 | Willy Truye | Daniel Denys | Claude Senicourt Gustaaf Van Vaerenbergh |
| 1960 | Willy Truye | Dick Enthoven | Daniel Doom |
| 1961 | Martin van de Borgh | Clément Roman | Louis Troonbeeck |
| 1962 | André Messelis | Benoni Beheyt | Frans Melckenbeeck |
| 1963 | Jan Nolmans | Georges Vandenberghe | Jozef Huysmans |
| 1964 | Jos Huysmans | Guido Reybrouck | Herman Van Springel |
| 1965 | Willy van den Eynde | Pierre Beuffeuil | Jean-Claude Lefebvre |
| 1966 | Roger Milliot | André Messelis | Jaak de Boever Hans Junkermann |
| 1968 | Harry Steevens | Leopold van den Neste | Jozef Huysmans |
| 1969 | René Pijnen | Georges Pintens | Jozef Huysmans |
| 1970 | Raf Hooyberghs | José Catieau | Jean-Marie Leblanc |
| 1972 | Sylvain Vasseur | Raymond Riotte | Louis Verreydt |
| 1973 | Michel Roques | Robert Mintkiewicz | Guy Sibille |

## Enllaços externs

* Fitxa a memoire-du-cyclisme.eu
# Aira

«Aira» té aquests significats:
* Aira (ciutat), ciutat de la prefectura de Kagoshima, al Japó
* Aira (gènere), gènere de plantes de la família de les poàcies
* Aira (Landes), municipi al departament de les Landes (Nova Aquitània, França)
* Cantó d'Aira, cantó al districte de Mont de Marsan (departament de les Landes, França)
* César Aira (Coronel Pringles, 1949), escriptor i traductor argentí
* José Maria Aira Lindoso (Ponferrada, 1976), futbolista lleonès que ocupà la posició de defensa, i posteriorment feu d'entrenador
* Toni Aira i Foix (Barcelona, 1977), periodista català, doctor en comunicació
# Acròtat d'Esparta

Acròtat (en llatí Acrotatus en grec antic Ἀκρότατος "Akrótatos") fou rei d'Esparta, fill del rei d'Esparta Areos I, i net d'Acròtat fill de Cleòmenes II d'Esparta.
El príncep va tenir relacions il·lícites amb Quelidonis, la jove esposa de Cleònim, oncle del seu pare Areos. A causa d'aquest incident i al seu desencís per no haver obtingut el tron, Cleònim va convidar a Pirros a Esparta l'any 272 aC, mentre Areos era absent a Creta. El jove Acròtat va exercir com a regent i va aconseguir mantenir la seguretat d'Esparta. El 265 aC va succeir al seu pare com a rei, però va morir el mateix any en una batalla contra Aristodem, tirà de Megalòpolis. L'historiador Filarc el va acusar (així com al seu pare) de corrompre els austers costums espartans.

## Referències

* ↑ 2.Acrotatus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 16
# Torban

El torban o teorban és un instrument musical ucraïnès que combina les característiques del llaüt barroc amb les del salteri. Va ser inventat a partir de 1700, probablement sota la influència de la tiorba centreeuropea i de l'angèlica, van ser retrobats pels mercenaris cosacs a la Guerra dels Trenta Anys; però, hi ha una altra versió que diu que va ser un monjo paulita, Tuliblovski, el seu inventor. El torban va ser fabricat i utilitzat principalment a Ucraïna, però de vegades es podia trobar a les veïnes Polònia i Rússia. Hi ha aproximadament dues dotzenes de torbans en els museus al voltant del món, amb el major grup d'instruments, 14, a Sant Petersburg.
En la classificació Hornbostel-Sachs té el número 321321-5.
El nombre de partitures musicals que es conserven per al torban és molt limitat, malgrat l'àmplia difusió en l'ús d'aquest instrument a Europa de l'Est. Va ser part integral de la cultura urbana oral d'Ucraïna, així com a Rússia i Polònia (després Imperi Austrohongarès), que controlaven part del país després de la seva partició. El terme torban s'aplica amb freqüència incorrectament en la Ucraïna occidental als instruments del tipus de llaüt barroc.
La gran quantitat de cordes, l'elevat preu de la seva manufactura, i les dificultats tècniques que comporten el torban van fer-ne un instrument de la pagesia ucraïnesa, tot i que els seus intèrprets van ser jueus o ucraïnesos pobres, amb unes poques excepcions aristocràtiques, com Mazepa, Razumovsky, Padura, Rzewucki, entre d'altres. Això va segellar el destí de l'instrument després de la Revolució russa: va ser considerat poc proletari i desaconsellat. Un predecessor del torban, l'anomenada kobza (algunes vegades anomenada bandura), era l'instrument més estès en el poble pla. La diferència del torban és l'absència de cordes greus, i està relacionat amb la mandola centreeuropea i la pandora.
Avançat el segle xx, es van fabricar bandures imitant l'aspecte del torban, fet que va contribuir que es confonguessin.

## Bibliografia

* Cherkasky, L. - Ukrainski Narodni muzychni instrumenty //Tekhnikós, Kíev, Ucraïna, 2003 - 262 pages. ISBN 966-575-111-5.

## Enllaços externs

* TORB (en anglès), 2006.04.02 [Consulta: 5 agost 2008]. Arxivat 2008-07-06 a Wayback Machine.
# El pollo, el pez y el cangrejo real

El pollo, el pez y el cangrejo real és una pel·lícula espanyola de documental dirigida el 2008 per José Luis López-Linares del Campo, sobre la base d'un guió escrit per ell mateix i per Antonio Saura Medrano. Fou presentada a Nova York per Turismo Madrid.

## Sinopsi

Documenta les peripècies del jove cuiner espanyol Jesús Almagro, guanyador del Campionat Regional de Cuina de la Comunitat de Madrid de 2006 i considerat com un dels millors xefs emergents dels darrers anys, quan es prepara per participar en el concurs culinari més important del món, el Bocuse d'Or, celebrat a França cada dos anys. Darrere el títol, que sembla evocar un conte infantil, s'amaga una aventura tensa sobre l'art de cuinar des d'una perspectiva desconeguda pels que no dominen el tema i en la que hi apareixen com a assessors coneguts xefs com Juan Mari Arzak o Pedro Larumbe.

## Repartiment

* Jesús Almagro ... Ell mateix
* Juan María Arzak ... Ell mateix
* Alberto Chicote... Ell mateix
* Félix Guerrero ... Ell mateix
* Pedro Larumbe... Ell mateix
* Serge Vieira ... Ell mateix

## Premis i nominacions

| Any | Esdeveniment | Categoria | Resultat |
| 2009 | XXIII Premis Goya | Pel·lícula documental | Nominada |
| 2009 | Medalles del CEC de 2008 | Millor documental | Nominada |
| 2009 | Premis Cinematogràfics José María Forqué | Millor documental | Guanyador |

## Referències

* ↑ El pollo, el pez y el cangrejo real: un thriller gastronómico a directoalpaladar.com
* ↑ El pollo, el pez y el cangrejo real a elcultural.com
* ↑ El pollo, el pez y el cangrejo real al web dels Goya
* ↑ «Premios del CEC a la producción española de 2008». Círculo de Escritores Cinematográficos. Arxivat de l'original el 2021-02-25. [Consulta: 6 setembre 2019].
* ↑ 'Camino', de Javier Fesser se ha hecho con el XIV Premio Cinematográfico José María Forqué, ideal.es, 14 de gener de 2009
# Barış Alper Yılmaz

Barış Alper Yılmaz (nascut el 23 de maig de 2000) és un futbolista turc que juga d'extrem al Galatasaray i a la selecció de Turquia.

## Carrera de club

Va començar a futbol el 2012 al Rize İl Özel İdarespor. El 2017 va ser cedit a l'Ankara Demirspor, un dels equips de la 3a Lliga. Després de jugar-hi durant 3 temporades, va ser cedit a l'Ankara Keçiörengücü, que va ascendir a la 1a Lliga.

### Galatasaray

Es va traslladar al Galatasaray el 9 de juliol de 2021.

## Carrera internacional

Va jugar 3 partits amb la selecció de futbol sub-21 de Turquia i va marcar 1 gol. Va debutar amb la selecció sènior de Turquia en una victòria per 6-0 contra Gibraltar el 12 de novembre de 2021.

## Referències

* ↑ «Hoş geldin Barış Alper Yılmaz». www.galatasaray.org.
* ↑ «Match Report of Turkey vs Gibraltar - 2021-11-13 - WC Qualification». Global Sports Archive, 13-11-2021. [Consulta: 13 novembre 2021].

## Enllaços externs

* Barış Alper Yılmaz a la TFF
# Tour del Mar de la Xina Meridional

El Tour del Mar de la Xina Meridional (oficialment Tour of South China Sea o 环南中国海自行单车大赛) era una cursa ciclista professional per etapes xinesa, que es disputava entre Hong Kong i Macau. La seva primera edició es disputà el 1999, formant part de l'UCI Àsia Tour des del 2005. El darrer any, el 2010, es disputà en un sol dia. Era organitzada per la Hong Kong Cycling Association. Wong Kam-po, amb dues victòries és el ciclista que més vegades guanyà la cursa.

## Palmarès

| Any | Vencedor | Segon | Tercer |
| 1999 | Kam Po Wong | Glen Mitchell | Brendan Vesty |
| 2000 | Neil McDonald | Siu-Lun Ho | Malcolm Lange |
| 2001 | Kam Po Wong | Neil McDonald | Masahiko Mifune |
| 2002 | Nicolas White | Phil Thuaux | Mark Roland |
| 2003 | Oleg Griškin | Kam Po Wong | Peter Milostic |
| 2004 | Aleksandr Khatuntsev | Ngai Ching Wong | Kam Po Wong |
| 2005 | Kin San Wu | Kam Po Wong | Fang Xu |
| 2006 | Aleksandr Khatuntsev | Wang Yip Tang | Haijun Ma |
| 2007 | Wang Yip Tang | Kong Tsui | Jacob Gramm Nielsen |
| 2008 | Gang Xu | Micael Isidoro | Michael Fitzgerald |
| 2009 | No disputada |
| 2010 | Kazuhiro Mori | Ki Ho Choi | Sam Davis |

## Referències

* 1 2 «Tour of South China Sea (Hkg) - Cat.2.2». [Consulta: 11 març 2023].
* ↑ Watch me in Coloane, warns Wong, SCMP, 30 Dec 2003
* ↑ Tour of South China Sea shortened to one race, SCMP, 6 Dec 2010
* ↑ Archives, Cycling. «Tour of South China Sea» (en anglès). [Consulta: 11 març 2023].

## Enllaços externs

* Palmarès a cqranking.com