OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Air Force Space and Missile Museum

El Air Force Space and Missile Museum és un museu de tecnologia que es troba al Launch Complex 26 al Cape Canaveral Air Force Station, Florida (EUA). Inclou artefactes dels orígens del programa espacial estatunidenc i inclou un espai exterior de mostra de coets conegut com a jardí de coets, míssils i equips relacionats amb l'espai que van utilitzar les Forces Aèries dels Estats Units d'Amèrica.
El museu és accessible al públic com a part del "Cape Canaveral Early Space Tour" ofert pel Kennedy Space Center Visitor Complex quatre dies per setmana. Les visites gratuïtes també van ser ofertes per l'Oficina de Relacions amb la Comunitat de la 45a ala espacial de la Força Aèria fins al juny de 2013.
El Sands Space and Missile History Center, museu adjacent, està obert al públic en general sis dies a la setmana. El History Center està situat just a l'exterior de la porta del sud del Cape Canaveral Air Force Station.

## Referències

* ↑ Florida Today. The Fact Book: Your Guide to Brevard County (Melbourne, Florida: Florida Today, febrer 28, 2004), p. 118.
* ↑ http://afspacemuseum.org/visit/ Arxivat 2018-05-23 a Wayback Machine.
* ↑ "Visit the Museum" Air Force Space and Missile Museum Arxivat 2018-09-12 a Wayback Machine. Consultat març 23, 2011

## Enllaços externs

* Air Force Space and Missile Museum - Lloc web oficial
# Pica vermella del Turquestan

Ochotona rutila és una espècie de pica de la família dels ocotònids que viu al Kazakhstan, Kirguizstan, Tadjikistan, Uzbekistan i, possiblement també, a l'Afganistan i la Xina.

## Referències

* Lagomorph Specialist Group 1996. Ochotona rutila. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consultat el 10-05-2008.
Espècies vivents de lagomorfs :
Regne Animalia · Embrancament Chordata · Classe Mammalia · Infraclasse Eutheria · Superordre Euarchontoglires :
Ochotonidae :
Leporidae :
Categoria :
# José Enrique Fernández de Moya

José Enrique Fernández de Moya Romero (Jaén, 17 d'abril de 1969), és un polític espanyol. És l'actual Secretari d'Estat d'Hisenda i, per tant, President de l'Agència Tributària exofficio que va ser Alcalde de Jaén i diputat al Congrés, entre altres funcions públiques.

## Biografia
### Trajectòria professional

És professor titular de Dret financer de l'Àrea de Dret Financer i Tributari del Departament de Dret Civil, Dret Financer i Tributari de la Universitat de Jaén.

### Trajectòria política
#### Inicis

Es va afiliar al Partit Popular en 1991, sent president Provincial de Noves Generacions entre 1994 i 1995. Entre 1996 i 2000 va ser secretari general i des d'aquest any president del Partit Popular de Jaén. Entre 2002 i 2015 va ser sotssecretari general del Partit Popular Andalús, a l'àrea d'Estudis i Programes. Ha estat diputat en les VII i VIII legislatures del Parlament d'Andalusia. Entre 2011 i 2015 va ser senador electe per la província de Jaén després d'aconseguir la seva acta en les eleccions generals d'aquest any.

#### Alcalde de Jaén

En les eleccions municipals de 2011 va encapçalar la llista del Partit Popular a l'ajuntament de Jaén que va obtenir majoria absoluta, prenent possessió l'11 de juny. En 2015, va revalidar el seu càrrec en les eleccions municipals, encara que sense majoria absoluta. Al novembre d'aquest mateix any va ser designat cap de llista al Congrés dels Diputats per la província de Jaén en les següents eleccions generals de 2015, arran de la qual cosa es va informar que deixaria l'alcaldia, per dedicar-se a les eleccions generals, i seria substituït pel regidor d'Urbanisme i Habitatge, Francisco Javier Márquez Sánchez. El 23 de novembre de 2015 va deixar formalment de ser alcalde en renunciar a la seva acta de regidor.

#### Diputat

Després de les eleccions va obtenir la seva acta de diputat. Va ser diputat en la breu legislatura i després de la dissolució de les corts i la repetició d'eleccions va tornar a aconseguir la seva acta de diputat. Va deixar l'acta al novembre de 2016 després de ser nomenat Secretari d'Estat d'Hisenda.

#### Secretari d'Estat

L'11 de novembre de 2016 va ser nomenat pel Ministre d'Hisenda i Funció Pública Cristobal Montoro Secretari d'Estat d'Hisenda, després de la qual cosa va renunciar a la seva acta de diputat i va ser substituït per Javier Calvente.
Al maig de 2018 va ser citat per declarar el 5 de juny de 2018 com imputat per suposats delictes de prevaricació administrativa continuada, falsedat en document mercantil, malversació de cabals públics continuat i suborn i tràfic d'influències, que hauria comès durant el seu mandat com a alcalde de Jaén.

## Referències

* ↑ «www.ujaen.es». Arxivat de l'original el 2012-02-04. [Consulta: 22 maig 2018].
* ↑ parlamentodeandalucia.es
* ↑ Un profesor de Derecho que será alcalde de Jaén a los 42 años
* ↑ «Fernández de Moya toma posesión como alcalde de Jaén». Arxivat de l'original el 2011-06-14. [Consulta: 22 maig 2018].
* ↑ José Enrique Fernández de Moya encabezará la lista del PP al Congreso
* ↑ Javier Márquez será Alcalde de Jaén
* ↑ El alcalde lo dejará antes de las elecciones
# Auditori de Galícia

L'Auditori de Galícia (en gallec: Auditorio de Galicia) és un edifici situat a Santiago de Compostel·la, dissenyat per Julio Cano Lasso i Diego Cano Pintos. Es va inaugurar el 20 d'octubre de 1989.
Enquadrat en el Programa nacional d'auditoris, l'obra va ser finançada pel Ministeri de Cultura, la Xunta de Galicia i l'ajuntament de Santiago de Compostel·la, amb la col·laboració d'entitats privades.
Des de 1996 és la seu permanent de la Real Filharmonía de Galicia.

## Sales

Té quatre sales:
* ; Sala Ángel Brage
    És la sala principal de l'auditori. Es tracta d'un espai amb capacitat per a 1.002 espectadors acondicionat per acollir representacions teatrals, ballet i òpera, així com concerts de música simfònica i per a l'organització de congressos.
* ; Sala Mozart
    És una petita sala amb capacitat per a 260 espectadors destinada entre altres activitats a concerts, conferències i assaigs teatrals. Com és una sala independent es pot utilitzar a la vegada juntament amb altres sales.
* ; Sala Isaac Díaz Pardo
    És un espai de 1.000 m² de forma irregular destinat a les exposicions.
* ; Sala Circular
    És la més petita de les sales. Té capacitat per a 50 persones i està destinada a la celebració de col·loquis, conferències de premsa o presentacions.

## Referències

* 1 2 3 4 «Auditorio de Galicia: Salas» (en gallec). Concellaría de Cultura. Concello de Santiago de Compostela, 2005. [Consulta: 27 març 2012].

## Enllaços externs

* Pàgina web oficial
# Cantó de Pantin-Oest

El cantó de Pantin-Oest és un antic cantó francès del departament de Sena Saint-Denis, que estava situat al districte de Bobigny. Comptava amb part del municipi de Pantin.
Al 2015 va desaparèixer i el seu territori va passar a formar part del nou cantó de Pantin.

## Municipis

* Pantin (part)

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1976-1985 | Jacques Isabet | PCF |
| 1985-1998 | Jacques Oudot | RPR |
| 1998- | Bertrand Kern | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2010 |
| - | - | - | - | 18.945 | 21.293 | 23.182 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Pseudotolithus typus

Pseudotolithus typus és una espècie de peix de la família dels esciènids i de l'ordre dels perciformes.
Poden assolir 140 cm de longitud total i 15 kg de pes. Menja principalment peixets i crustacis. És un peix de clima tropical (35°N-17°S) i demersal que viu entre 0-150 m de fondària. Es troba a l'Atlàntic oriental: des de Mauritània fins a Angola.
És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Bleeker, Pieter. Memoire sur les Poissons de la côte de Guinée (en francès). 18. Haarlem: De Erven Loosjes, 1863, p. 1-136, col. Pls. 1-28 (Natuurkundige verhandelingen van de Hollandsche Maatschappij der Wetenschappen te Haarlem (Ser. 2)).
* 1 2 3 4 Luna, Susan M.; Froese, Rainer. «Pseudotolithus typus Bleeker, 1863 Longneck croaker». FishBase.
* ↑ IGFA, 2001. Base de dades de registres de pesca IGFA fins al 2001. IGFA, Fort Lauderdale, Florida
* ↑ Schneider, W., 1990. FAO species identification sheets for fishery purposes. Field guide to the commercial marine resources of the Gulf of Guinea. Prepared and published with the support of the FAO Regional Office for Africa. FAO, Roma. 268 p.
* ↑ Maigret, J. i B. Ly, 1986. Les poissons de mer de Mauritanie. Science Nat., Compiègne. 213 p.
* ↑ Anyanwu, A.O. i K.I. Kusemiju, 1990. Food of the croakers Pseudotolithus senegalensis (C. & V.) and Pseudotolithus typus (Bleeker) off the coast of Lagos, Nigeria. J. Fish Biol. 37(5):823-825.
* ↑ Chao, L.N. i E. Trewavas, 1990. Sciaenidae. p. 813-826. A: J.C. Quero, J.C. Hureau, C. Karrer, A. Post i L. Saldanha (eds.) Check-list of the fishes the eastern tropical Atlantic (CLOFETA). JNICT, Lisboa; SEI, París; i UNESCO, París. Vol. 2.
* ↑ Poinsard, F., 1973. Croissance des Pseudotolithus typus Blk. dans la région de Pointe Noire. Doc. Centre O.R.S.T.O.M. de Pointe Noire.
* ↑ Poinsard, F. i J. Troadec, 1966. Détermination de l'âge par la lecture des otolithes chez deux espèces de Sciaenidés ouest-africains (Pseudotolithus senegalensis C.V. et Pseudotolithus typus Blkr.). J. Cons. Int. Explor. Mer. 30(3):291-307.

## Bibliografia

* Pauly, D., 1978. A preliminary compilation of fish length growth parameters. Ber. Inst. Meereskd. Christian-Albrechts-Univ. Kiel (55):1-200.
* Pauly, D., 1980. On the interrelationships between natural mortality, growth parameters, and mean environmental temperature in 175 fish stocks. J. Cons. Int. Explor. Mer. 39(2):175-192.
# Positroni

Un positroni (Ps) és un sistema format per un electró i la seva antipartícula corresponent, un positró, els quals es mantenen junts en un àtom exòtic. Com que són inestables, les dues partícules s'anihilen l'una a l'altra per tal de produir dos fotons de raigs gamma després d'una vida mitjana de 125 ps o 3 fotons de raigs gamma després de 142 ns al buit. Les òrbites de les dues partícules i el conjunt dels nivells d'energia és similar al de l'àtom d'hidrogen. No obstant això, a causa de la petitesa de la massa, les freqüències associades amb les línies espectrals són menys de la meitat de les equivalents en l'àtom d'hidrogen.

## Estats

L'estat fonamental del positroni, com el de l'hidrogen, té dues possibles configuracions que depenen de les orientacions relatives de les òrbites de l'electró i del positró.
L'estat singlet amb òrbites antiparal·leles (S=0, Ms=0) és conegut com a parapositroni (p-Ps) i la seva nomenclatura és S0. Té una petita vida mitjana de 125 picosegons i el seu mode de degeneració més freqüent és 2 quàntums de raigs gamma.
L'estat triplet amb òrbites paral·leles (S=1, Ms=-1, 0, 1) és conegut com a ortopositroni (o-Ps) i la seva nomenclatura és S1. La seva vida mitjana en el buit és de 142,05 ns i el seu mode més freqüent de degeneració és 3 quàntums de raig gamma.

## Predicció i descobriment

El científic croat Stjepan Mohorovičić va predir l'existència del positroni el 1934 en un article de la revista Astronomische Nachrichten, en el qual anomenava el positroni "electrum". Altres fonts afirmen que el seu predictor va ser Carl Anderson el 1932 al Caltech. Experimentalment, va ser descobert per Martin Deutsch al MIT el 1951, moment a partir del qual va ser anomenat positroni.

## Observació de molècules de dipositronis

La primera observació de molècules de dipositroni (consistents en 2 àtoms de positroni) va ser realitzada per David Cassidy i Allen Mills (ambdós de la Universitat of Califòrnia a Riverside) el 12 de setembre de 2007.

## El positroni a la natura

Es preveu que el positroni en elevats estats d'energia serà la forma dominant de la matèria en l'univers en el futur llunyà si la desintegració del protó és certa.

## Enllaços

* The Search for Positronium.
* Obituary of Martin Deutsch, discoverer of Positronium.
* Website about positrons, positronium and antihydrogen. Positron Laboratory, Como, Italy.
# Knödel

Klöße [Kløːsɘ] (plural de Kloß [Kloːs] en alemany) o també Knödel [Knøːdɘl] (denominació al sud) o Klopse (si la massa és de carn) és un menjar molt típic de la cuina d'Alemanya al sud-est, de la cuina d'Àustria, de la cuina de Bohèmia, i del Tirol del Sud (Tirol del Sud). Es fan d'una massa composta de diferents ingredients, el que tenen en comú les diferents tipus és que es couen en aigua amb sal i que tenen forma arrodonida. En algunes receptes se sol posar a l'interior de la bola un tros de pa torrat, fruita, carn, o altres aliments. Els Klöße se solen servir com plat principal, o com acompanyament, en una sopa, o fins i tot (si són dolços) com postres.

## Variants

Els Klöße, Knödel o Klößchen (Diminutiu de "Kloß") existeixen en diferents tipus i les variants es pot dir que depenen fonamentalment de l'ingredient amb el qual es preparen i són:
* Patata (Kartoffel): Kartoffelklöße, Thüringer Klöße (són crues o no han tingut cocció), Schlesische Klöße (elaborades amb patates cuites), els Gnocchi, els Marillenknödel, Zwetschkenknödel, Mohnknödel
* Pa: Elaborats amb pa sec, com ara els Semmelknödel, Serviettenknödel o Käseknödel.
* Semolina: Grießklößchen.
* Farina: Germknödel, Dampfnudel a, Apfelknödel, Fränkische Mehlklöße, Klute, Hefeklöße, Schlesische Mehlklöße, Buchweizenknödel.
* Quark/Topfen: Topfenknödel, Marillenknödel, Zwetschkenknödel.
* Carn: En aquest cas són molt similars a les pilotes. En són exemples els Königsberger Klopse, Saumaisen, Frikadellen (també anomenades Buletten o Fleischpflanzerl), Leberknödel, Markklößchen, Blutknödel
Altres variants s'elaboren amb mescles d'aquests ingredients, per exemple: Böhmische Knödel, Tiroler Pressknödel, Heidenknödel, Thüringer Aschklöße, Sächsische Wickelklöße, Klosterneuburg Knödel, Lausitzer Klöei, Pilzknödel, Holsteiner Buchweizenklöße i molts altres.

## Curiositats

Coloquialment a Àustria i al Tirol del Sud les escoles d'ocupació domèstica es denominen Knödelakademie ("Acadèmies de Knödel").

## Vegeu també

* Boles matzah

## Enllaços externs

* Museu de Kloss
* Receptes de Knödel Arxivat 2005-03-27 a Wayback Machine. (alemany)
* Receptes de Knödel procedent de Tiroler Arxivat 2007-03-13 a Wayback Machine.
# Cantó de Paray-le-Monial

El cantó de Paray-le-Monial és un cantó francès del departament de Saona i Loira, situat al districte de Charolles. Té 10 municipis i el cap és Paray-le-Monial.

## Municipis

* Hautefond
* L'Hôpital-le-Mercier
* Nochize
* Paray-le-Monial
* Poisson
* Saint-Léger-lès-Paray
* Saint-Yan
* Versaugues
* Vitry-en-Charollais
* Volesvres

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1973 | Ernest Carrier | Radical |
| 1973-2004 | Marcel-Alain Drapier | Divers droite, després UDF, després UMP |
| 2004- | André Accary | UMP |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2010 |
| 13.293 | 14.731 | 15.598 | 15.111 | 14.492 | 13.772 | 14.008 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Cantó de Sant Sarnin

El cantó de Sant Sarnin és un cantó francès del departament del Cantal, situat al districte d'Orlhac. Té 7 municipis i el cap és Sant Sarnin.

## Municipis

* Beça
* Freix-Anglards
* Girgols
* Sant Sarnin
* Saint-Cirgues-de-Malbert
* Saint-Illide
* Tornamira

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1961-1972 | Justin Renac | SFIO |
| 1972-1998 | Marcel Verniole | RPR |
| 1998-2011 | Michel Lehours | Divers gauche |
| 2011- | François Lachaze | UMP |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 3.391 | 3.818 | 3.292 | 2.970 | 2.771 | 2.578 | 2.487 |
# Mikel Bizkarra Etxegibel

Mikel Bizkarra Etxegibel (Mañaria, Biscaia, 21 d'agost de 1989) és un ciclista basc, professional des del 2011 i actualment a l'equip Euskaltel-Euskadi.

## Palmarès

* 2014
** Pujada a Urraki
** Vencedor d'una etapa a la Volta a la província de València
* 2018
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Aragó

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2018. 17è de la classificació general
* 2019. 48è de la classificació general
* 2022. 28è de la classificació general

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Mikel Bizkarra Etxegibel a ProCyclingStats
# Santa Maria del Tec

Santa Maria del Tec és l'església parroquial del poble del Tec, de la comuna del mateix nom, a la comarca del Vallespir (Catalunya del Nord).
Està situada a prop de l'extrem oest del poble, al costat del cementiri, una mica enlairada respecte de la carretera general.

## Bibliografia

* Becat, Joan. «170 - El Tec». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. II. Montoriol - el Voló. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Gavín, Josep M. «Vall 82. Santa Maria del Tec». A: Capcir - Cerdanya - Conflent - Vallespir - Rosselló. Barcelona: Arxiu Gavín, 1978 (Inventari d'esglésies, 3**). ISBN 84-85180-13-5.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «El Tec». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.

## Referències

* ↑ Santa Maria del Tec en els ortofotomapes de l'IGN
# Risako Mitsui

Risako Mitsui (japonès: 三井梨紗子) (Shinjuku, 23 de setembre de 1993) és una nedadora japonesa de natació sincronitzada medallera de bronze olímpica en 2016 en el concurs per equips i per duos.

## Carrera esportiva

Als Jocs Olímpics de Rio de Janeiro 2016 va guanyar la medalla de bronze en el concurs per equips, amb una puntuació de 189 punts, després de les russes (or amb 196 punts) i les xineses (plata amb 192 punts), sent les seves companyes d'equip: Aika Hakoyama, Kei Marumo, Kanami Nakamaki, Mai Nakamura, Kano Omata, Kurumi Yoshida i Aiko Hayashi. I també va guanyar el bronze en el concurs per duos, de nou després de les russes i les xineses, sent la seva companya Yukiko Inui.

## Referències

* ↑ Fitxa. Arxivat 2020-04-17 a Wayback Machine. Sports Reference. Consultat el 14 de març de 2018.
# Piet Allegaert

Piet Allegaert (Moorslede, Flandes Occidental, 20 de gener de 1995) és un ciclista belga, professional des del 2017. Actualment corre al Cofidis.

## Palmarès

* 2016
** Vencedor d'una etapa al Tour de Moselle
* 2019
** 1r a l'Eurométropole Tour

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Kordon

Kordon (serbi: Кордон) és una pel·lícula iugoslava de 2002 dirigida per Goran Marković. Va guanyar el [Grand Prix des Amériques, el premi principal del Festival Internacional de Cinema de Montreal. La pel·lícula de Marković se centra en un "cordó" (patrulla) policial contra les protestes sèrbies de 1996–1997 que van intentar enderrocar a Slobodan Milošević.

## Argument

Durant el 1997, durant el període més repressiu del règim de Milosevic, quatre mesos de protestes van sacsejar el país. Els sis policies de guàrdia estan esgotats per l'acció continuada i completament "decapitats" pels fets. Enfrontant-se als manifestants cada dia, viuen la vetllada més crítica. Aquella nit, quan les protestes han arribat al punt d'ebullició, el càmera Aca és disparat per la policia, que perd un ull. El cap de policia perd el seu càrrec...

## Repartiment

* Marko Nikolić - Drac
* Dragan Petrović - Negre
* Nenad Jezdić - Camperol
* Nikola Đuričko - Dusan
* Nebojša Milovanović - Cotxes
* Ratko Tankosić - Uros
* Milutin Milošević - Pare
* Marija Dakić - Alba
* Bogdan Diklić - Borko
* Hristina Popović - Jelena
* Radmila Tomović - Boyana
* Bojana Tušup - Amic de Jelena
* Marko Baćović - Un cirurgià

## Referències

* ↑ Odile Tremblay (8 September 2003), "FFM - Le Grand Prix des Amériques au Cordon de Markovic", Le Devoir, <https://www.ledevoir.com/culture/cinema/35632/ffm-le-grand-prix-des-ameriques-au-cordon-de-markovic>
* ↑ Ruth Parkin-Gounelas (2012), The Psychology and Politics of the Collective, ISBN 978-0415510264
* ↑ «Кордон». Филмски центар Србије. Arxivat de l'original el 17. 10. 2021. [Consulta: 31. 1. 2021].
* ↑ «/page /tv/ci/story/2679/rts-drama/3873542/kordon-film.html Kordon, film». Rts. [Consulta: 31. 1. 2021].
# Bandera de Cercs

La bandera oficial de Cercs (Berguedà) té la següent descripció:
Bandera apaïsada, de proporcions dos d'alt per tres de llarg, verd fosc, amb un triangle blau clar al vol, de base tota l'alçària del drap, i un xebró ajaçat blanc juxtaposat a les dues parts, naixent dels angles superior i inferior del vol, de gruix 2/9 de la llargària del drap i amb el cim a la meitat del drap; i amb els pics grocs, en aspa, de l'escut posats en un quadrat imaginari d'1/4 de l'alçària del drap, a 1/8 de la vora superior i a 1/12 de la de l'asta.
Va ser aprovada en el ple de l'ajuntament del 8 d'octubre de 2002, i publicat en el DOGC el 27 de novembre de 2002.

## Vegeu també

* Escuts i banderes del Berguedà

## Referències

* ↑ «RESOLUCIÓ GRI/3390/2002, de 31 d'octubre, per la qual es dóna conformitat a l'adopció de la bandera del municipi de Cercs.» (pdf). DOGC num 3770, 31-10-2002. [Consulta: 25 juny 2010].
# Cantó de Ploudalmézeau

El cantó de Ploudalmézeau (bretó Kanton Gwitalmeze) és una divisió administrativa francesa situat al departament de Finisterre a la regió de Bretanya.

## Composició

El cantó aplega 10 comunes:
| Nom bretó | Nom francès | Nom gal·ló |
| Brelez | Brélès | --- |
| Lambaol-Gwitalmeze | Lampaul-Ploudalmézeau | --- |
| Landunvez | Landunvez | --- |
| Lannildud | Lanildut | --- |
| Gwitalmeze | Ploudalmézeau | --- |
| Plouguin | Plouguin | --- |
| Plourin-Gwitalmeze | Plourin | --- |
| Porspoder | Porspoder | --- |
| Sant-Pabu | Saint-Pabu | --- |
| Treouergad | Tréouergat | --- |

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2004- | Antoine Corolleur | Aliança per Finisterre | |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Referències

* ↑ «Canton de Ploudalmézeau - Liste des communes». Arxivat de l'original el 2016-02-13. [Consulta: 28 octubre 2018].

## Enllaços externs

* Resultats de les eleccions cantonals de 2007
# Rabioses

Rabioses és un barri de Cruïlles, al sud-est de la població, format per masos escampats entre la zona del Vilar i el Daró. El nom de «rabioses» prové, segons la llegenda, d'unes noies que, no volent sotmetre's al dret de cuixa van matar el senyor que el volia exercir.

## Referències

* ↑ Cortadellas, Xavier. El poble dels Centfocs. Edicions Sidillà, 2012, p. 23-25.
# Mikel Atxaga

Mikel Atxaga Fernández (Urnieta, 25 d'agost de 1938 – Donostia, 10 de setembre de 2009) fou un periodista i traductor basc, acadèmic d'Euskaltzaindia i membre de l' Acadèmia Basca.
Fou membre del sacerdoci de Saturraran, però deixà el sacerdoci per dedicar-se al periodisme. Durant la dictadura emprà diferents noms per signar els seus treballs: Errialde, Mutiozabal, Irastortza i Iraola. Se'l considera el mestre de diverses generacions de periodistes bascos. Durant vint anys dirigí la col·lecció Bidegileak del Viceconseller de Política Lingüística del Govern Basc. L'any 1998 rebé el Premi Rikardo Arregi de Periodisme de l'Ajuntament d'Andoain i el 2009 el Premi Argia per la seva llarga i pròspera carrera.

## Referències

* ↑ «Mikel Atxaga». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Obituaris: Mikel Atxaga (1938-2009)». Avui, 15-09-2009, pàg. 30.
* ↑ Urrutia, Iñigo «Mikel Atxaga gana el premio Rikardo Arregi de periodismo en euskera» (en castellà). El País, 20-06-1998. ISSN: 1134-6582.

## Bibliografia

* Esnal, Pello: Mikel Atxagarem "Joxinixio gudaria". - Egan, 2016-1/2, 33-61