OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Premi Juan Lladó

El Premi Juan Lladó és el guardó més prestigiós que es concedeix a Espanya en el camp del Mecenatge Cultural i la Recerca, va ser instituït per la Fundació José Ortega y Gasset i l'Institut d'empresa l'octubre de 1985 per premiar la tasca dels empresaris en els camps esmentats. El guardó consisteix en una escultura de Pablo Serrano i el seu primer lliurament va ser en 1986. El president del jurat és el guanyador del darrer guardó.

## Premiats

* 1986 - Ramón Areces Rodríguez
* 1987 - José Ángel Sánchez Asiaín
* 1988 - Juan March Delgado
* 1989 - Manuel Gómez de Pablos
* 1990 - Carmela Arias y Díaz de Rábago
* 1991 - Pere Duran i Farell
* 1992 - Javier Benjumea Puigcerver
* 1993 - Plácido Arango
* 1994 - Jesús de Polanco
* 1995 - Isidoro Álvarez Álvarez
* 1996 - Carles Ferrer i Salat
* 1997 - Emilio de Ybarra
* 1998 - Josep Ferrer i Sala
* 1999 - Juan Abelló Gallo
* 2000 - Josep Vilarasau Salat
* 2001 - Germán Sánchez Ruipérez
* 2002 - Jordi Clos Llombart
* 2003 - Enrique Valentín Iglesias García
* 2005 - Rafael del Pino y Moreno
* 2007 - Helena Revoredo Delvecchio

## Referències

* ↑ Biografia de Ramón Areces
* ↑ José Angel Sánchez Asiáin recibió el Premio Juan Lladó de apoyo a la cultura El País, 1 de juliol de 1987
* ↑ Juan March recibió el Premio Juan Lladó de apoyo a la cultura, El País, 29 de juny de 1988
* ↑ Giovanni Agnelli: "La promoción de la cultura precisa de una Administración menos burocrática" El País. 23 de juny de 1989
* ↑ La condesa de Fenosa recibió el Premio Juan Lladó, El País, 6 de juliol de 1990
* ↑ El presidente de Catalana de Gas, galardonado con el Premio Juan Lladó El País, 5 de juliol de 1991
* ↑ «Fotografia al diari ABC de Sevilla». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 17 abril 2015].
* ↑ Plácido Arango, premio Juan Lladó de apoyo a la cultura, 23 de març de 1993
* ↑ Jesús de Polanco, galardonado con el Premio Juan Lladó a El País, 13 d'abril de 1994
* ↑ Isidoro Álvarez, galardonado con el premio Juan Lladó a El País, 30 de març 1996
* ↑ Ferrer Salat gana el Premio Juan Lladó por su apoyo a la cultura y la investigacion El País, 3 de juliol de 1996
* ↑ Ybarra reivindica el papel de las empresas en la extensión de la cultura, El País, 3 de juliol de 1997
* ↑ "Sólo las empresas que innoven seguirán siendo competitivas", EL País, 2 de juliol de 1998
* ↑ Juan Abelló recibe el Premio Juan Lladó por el mecenazgo empresarial El País, 13 d'abril de 1999
* ↑ Josep Vilarasau recibe el Premio Juan Lladó por su apoyo a la investigación, 13 de juliol de 2000
* ↑ Germán Sánchez Ruipérez recibe el premio Juan Lladó al mecenazgo a El País, 4 de juliol de 2001
* ↑ Jordi Clos i Llombart, galardonado con el XVII Premio Juan Lladó El País, 23 d'abril de 2002
* ↑ Enrique Iglesias recibe el Premio Juan Lladó al mecenazgo cultural, EL País, 1 de juliol de 2003
* ↑ Rafael del Pino recibe el Premio Juan Lladó El País, 30 de juny de 2005
* ↑ Helena Revoredo logra el Premio Juan Lladó al mecenazgo cultural, El País, 27 d'abril de 2007

## Enllaços externs

* Fundació José Ortega y Gasset
* Notícies sobre els Premis Juan Lladó a El País
# Plouen pedres

Plouen pedres (en anglès Raining Stones) és una pel·lícula britànica dirigida el 1993 per Ken Loach i protagonitzada per Bruce Jones, Julie Brown, Ricky Tomlinson, Tom Hickey i Gemma Phoenix. Ha estat doblada al català i emesa per TV3 el 23 d'octubre de 1999.

## Argument

Bob (Bruce Jones) és un pare de família que passa dels 40 anys i es queda sense treball. Viu amb la seva família en un barri pobre al nord d'Anglaterra. Malgrat totes les penúries, intentarà, com a bon catòlic, que la seva filla Coleen (Gemma Phoenix) porti el millor vestit el dia de la seva Primera comunió.

## Repartiment

* Bruce Jones – Bob
* Julie Brown – Anne
* Gemma Phoenix – Coleen
* Ricky Tomlinson – Tommy
* Tom Hickey – Pare Barry
* Mike Fallon – Jimmy
* Ronnie Ravey – Carnisser
* Lee Brennan – Irlandès
* Karen Henthorn – Jove mare
* Christine Abbott – May
* Geraldine Ward – Tracey
* William Ash – Joe
* Matthew Clucas – Sean
* Anna Jaskolka – Botiguer
* Jonathan James – Tansey
* Ken Strath - Councillor Strath

## Premis
### 46è Festival Internacional de Cinema de Canes

| Categoria | Candidat | Resultat |
| Premi del Jurat | Plouen pedres | Guanyadora |

### Medalles del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics de 1993

| Categoria | Candidat | Resultat |
| Millor película estrangera | Plouen pedres | Guanyadora |

## Referències

* ↑ «Raining Stones». Le Monde, 06-04-2012.
* ↑ Plouen pedres a esadir.cat
* ↑ «Festival de Cannes: Raining Stones». festival-cannes.com. [Consulta: 22 agost 2009].
* ↑ «Premios del CEC a la producción española de 1993». Círculo de Escritores Cinematográficos. Arxivat de l'original el 2021-05-06. [Consulta: 25 agost 2019].
# Joc d'estirar la corda

El joc d'estirar la corda és un esport que posa dos equips un contra l'altre en una prova de força.
Dos equips de vuit, el pes total dels quals no pot excedir un màxim determinant per la classe, s'alineen al final d'una soga (d'aproximadament 10 centímetres en circumferència). La soga és marcada amb una línia central i dues marques a quatre metres a cada costat de la línia central. Els equips comencen amb la línia central exactament a sobre d'una línia marcada sobre el terra i una vegada començat el concurs (l"estrebada") intenten estirar l'altre equip fins que la marca més propera a l'equip contrari hagi creuat la línia central o cometi una falta (quan un membre de l'equip contrari s'assegui o caigui a terra).
Existeixen clubs d'estirada de corda en molts països, i hi participen tant homes com dones.
Aquest esport va formar part dels Jocs Olímpics des de 1900 fins a 1920, però no n'ha format part des de llavors. L'esport forma part dels jocs mundials. La Federació Internacional d'Estirada de Corda (TWIF) organitza campionats mundials per equips nacionals cada dos anys, per a competicions de sala i d'exterior i una competició similar per equips.
El terme "estira-i-arronsa" o "estira-i-amolla", relacionat amb el joc d'estirar la corda, pot ser utilitzat com un símil que descriu una demostració de força bruta de dos grups oposats, per exemple, en una guerra entre dos departaments d'una empresa.

## Curiositats

* La corda usada per a estirar a l'Uiryeong Keunjulttaenggigi (15 de gener en el calendari xinès) fa 251 metres de llarg, 123.8 metres en circumferència i pesa 54.5 tones mètriques.
* La corda usada a la competició Naha Oōtsunahiki (10 de setembre) fa 200 metres de llarg i pesa més de 40 tones cúbiques.

## Vegeu també

* Joc d'estirar la corda als Jocs Olímpics

## Referències

* ↑ «Cultural remains». Arxivat de l'original el 2006-05-14. [Consulta: 18 febrer 2006].

## Enllaços externs

* College Tug of War Documentary: Tugs Untied
* TWIF (o aquí per veure una animació amb el Flash) Arxivat 2005-04-08 a Wayback Machine.
* Tug-o-War for Children Arxivat 2005-07-22 a Wayback Machine.
* Tug Wars - Tug of War Arxivat 2006-04-02 a Wayback Machine.
# Jungla de Calais

La jungla de Calais és el sobrenom que reben la sèrie de campaments a la proximitat de Calais, Coquelles i Sangatte (França), on grups de migrants vivien a la dècada del 2010 mentre intentaven entrar al Regne Unit amagats en camions, transbordadors, cotxes, o trens que hi viatjaven des del Port de Calais o per l'Eurotúnel. Els migrants eren una mescla de refugiats, cercadors d'asil i persones de Darfur, Afganistan, Síria, l'Iraq, Eritrea i altres àrees en conflicte d'arreu del món. Majoritàriament homes, també hi havia algunes dones i nens. Inicialment hi hagué sobretot afgans, però a partir del 2014 hi hagué més migrants de la Banya d'Àfrica i Sudan. Majoritàriament buscaven entrar al mercat laboral britànic per treballar-hi, encara que fos il·legalment, tot i que hi hagué un nombre creixent de peticions d'asil. Les autoritats franceses desmantellen periòdicament els camps.

## Referències

* ↑ Calais 'Jungle': Migrants hit dead end in journey to UK.
* ↑ Migrant squalor in Calais 'jungle'.
* ↑ Calais mayor threatens to block port if UK fails to help deal with migrants.
* ↑ 'At night it's like a horror movie' – inside Calais's official shantytown.
* ↑ Sabela González, Julio Díez. «Vuelve la presión sobre la Jungla de Calais: desalojos cada 48 horas e incertidumbre» (en castellà). El Diario, 08-02-2020. [Consulta: 8 desembre 2021].

## Enllaços externs

* Vídeo de la Jungla el 2009
# Palisade

«Palisade» té aquests significats:
* Palisade (Colorado), població dels Estats Units a l'estat de Colorado
* Palisade (Minnesota), població dels Estats Units a l'estat de Minnesota
* Palisade (Nebraska), població dels Estats Units a l'estat de Nebraska
# Ostres Gillardeau

Les ostres Gillardeau és una marca d'ostres comestibles produïdes per l'empresa familiar Gillardeau, fundada el 1898 a la localitat de Bourcefranc-le-Chapus, davant per davant de l'illa Oléron, al departament de la Charanta Marítima.
Actualment, Gillardeau produeix aproximadament la meitat de les seves ostres a Normandia, prop de la platja Utah, i l'altra meitat al comtat de Cork, a Irlanda. També obté part de la producció del comtat de Kerry, on les aigües són més netes, hi ha menys paràsits i menys contaminació agrícola i ramadera, i la zona és més fàcil de conrear amb tractors.

## Referències

* 1 2 Erlanger, Steven «A French Family Dynasty Reinvents the Oyster» (en anglès). The New York Times, 27-10-2008. ISSN: 0362-4331.
* ↑ Kapferer, Jean-Noël. The Strategic Brand. Kogan Page Publishers, 2008. ISBN 978-0-7494-5085-4.
# Paleobiologia

La paleobiologia és la branca de la paleontologia que estudia la vida, en tots els seus aspectes, del passat geològic de la Terra. Juntament amb la tafonomia i la biocronologia, la paleobiologia és una de les tres subdivisions de la paleontologia.

## Divisions de la paleobiologia

La paleobiologia no és més que l'estudi biològic dels organismes del passat geològic per mitjà de l'estudi dels seus fòssils, per la qual cosa se subdivideix, essencialment, en les mateixes disciplines que la biologia però vistes des d'una perspectiva paleontològica: la paleozoologia, la paleobotànica, la paleoecologia, la paleoanatomia, la paleoneurologia...
Mentre que la paleozoologia i la paleobotànica se centren en grups biològics (animals i plantes), la paleoecologia és una disciplina transversal que se centra en l'estudi dels ecosistemes del passat, és a dir, que estudia les relacions entre els organismes del passat d'un mateix temps, i les relacions entre aquests organismes i els ambients en què vivien.
Altres disciplines paleobiològiques més amples, que no es limiten a un determinat grup taxonòmic, són, per exemple: la macropaleontologia, que estudia els fòssils visibles a ull nu; i la micropaleontologia, que estudia fòssils de mida reduïda que requereixen un microscopi per ser ben estudiats.
La palinologia, o estudi del pol·len i espores fossilitzats, es troba a cavall entre la paleobotànica i la micropaleontologia.

## Vegeu també

* Història de la biologia
* Història de la paleontologia
# Pablo Lastras García

Pablo Lastras García (San Martín de Valdeiglesias, 20 de gener de 1976) és un ciclista espanyol. Va passar a professional el 1997, quan ho feu a les files de l'equip Banesto. Al seu palmarès destaca el fet que ha guanyat etapes a cadascuna de les grans voltes: tres a la Volta a Espanya, una al Tour de França i una altra al Giro d'Itàlia.
És un dels productes del planter de ciclistes de la Fundació Provincial Esportiva Víctor Sastre, situada a El Barraco (Àvila).
El 2015 va patir una forta caiguda durant la disputa de la Volta a Catalunya. La gran fractura que va patir i la poca probabilitat de recuperació, van fer que a l'octubre del mateix any anunciés la retirada del ciclisme.

## Palmarès

* 1997
** 1r al Memorial Manuel Galera
* 1999
** Vencedor d'una etapa del Trofeu Joaquim Agostinho
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Portugal
* 2000
** Vencedor d'una etapa de la Volta al Minho
* 2001
** 1r al Memorial Manuel Galera
** Vencedor d'una etapa del Giro d'Itàlia
* 2002
** Vencedor de 2 etapes de la Volta a Espanya
* 2003
** 1r a la Volta a Burgos
** Vencedor d'una etapa del Tour de França
* 2005
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Suïssa
* 2007
** Vencedor d'una etapa del Tour del Benelux
* 2008
** 1r a la Volta a Andalusia
* 2011
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Espanya

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2002. 17è de la classificació general. Vencedor de 2 etapes
* 2003. 55è de la classificació general
* 2004. 38è de la classificació general
* 2005. 19è de la classificació general
* 2006. 48è de la classificació general
* 2011. 44è de la classificació general. Vencedor d'una etapa. Porta el mallot vermell durant 1 etapa
* 2012. 74è de la classificació general

### Resultats al Tour de França

* 2003. 67è de la classificació general. Vencedor d'una etapa

### Resultats Giro d'Itàlia

* 2001. 49è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 2007. 42è de la classificació general
* 2008. 64è de la classificació general
* 2009. 45è de la classificació general
* 2010. 113è de la classificació general
* 2011. 38è de la classificació general
* 2012. Abandona (6a etapa)
* 2013. 85è de la classificació general

## Referències

* ↑ Arribas, Carlos «Caída y retirada de Pablo Lastras». elpais.com, 26-03-2015 [Consulta: 28 gener 2016].
* ↑ Bernaola, Enrique «Lastras abandona por una fractura de pelvis». marca.com, 26-03-2015 [Consulta: 28 gener 2016].
* ↑ Rodríguez, Pau «La caiguda a l'etapa reina de la Volta Ciclista a Catalunya posa el punt final a la carrera de Pablo Lastras». ccma.cat, 28-10-2015 [Consulta: 28 gener 2016].
* ↑ «Pablo Lastras: "Se acabó para mí la bicicleta"». marca.com, 29-10-2015 [Consulta: 28 gener 2016].

## Enllaços externs

* Fitxa de Pablo Lastras a sitiodeciclismo.net
# Oljato-Monument Valley (Arizona)

Oljato-Monument Valley (navaho Ooljééʼtó) és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat d'Arizona i dins de la Nació Navajo. Segons el cens del 2000 tenia 155 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Oljato-Monument Valley tenia 155 habitants, 37 habitatges, i 33 famílies.
Dels 37 habitatges en un 59,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 48,6% hi vivien parelles casades, en un 32,4% dones solteres, i en un 10,8% no eren unitats familiars. En el 10,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 2,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 4,19 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 4,52.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 45,8% tenia menys de 18 anys, un 10,3% entre 18 i 24, un 29,0% entre 25 i 44, un 8,4% de 45 a 60 i un 6,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 21 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 101,3 homes.
El segons el cens dels Estats Units de 2010 el 94,19% dels habitants són nadius americans i el 0,65% blancs.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Oljato-Monument Valley». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'Valley&_state=04000US35 original el 2020-02-10. [Consulta: 28 setembre 2013].
# Om (desambiguació)

«Om o OM» té aquests significats:
* Botànica: Om, arbre caducifoli de la família de les ulmàcies
* Música: Om (grup), grup musical català actiu del 1968 al 1971, liderat per Toti Soler
* Toponímia: riu Om, riu de Rússia, afluent de l'Irtix
* Edificis: Santa Maria de l'Om, monestir del municipi de Masarac, a l'Alt Empordà
* Religió: Om (mantra), síl·laba sagrada de l'hinduisme
* Biografies: Albert Om i Ferrer, periodista català
* Comunicacions:
** .om, domini de primer nivell per a Oman
** OM, En ràdio, abreviació de l'ona mitjana
** OM, codificació d'Oman segons l'estàndard ISO 3166
* Entitats:
** OM, acrònim de l'Orde del Mèrit (Regne Unit)
** OM, acrònim de l'equip de futbol Olympique de Marseille
** OM, acrònim de l'Organització pel Multilingüisme
Viccionari
# Osteospermum ecklonis

Osteospermum ecklonis és una planta ornamental de la família de les Asteràcies, i és nativa de Sud-àfrica.

## Descripció

És una planta perenne que arriba a mesurar fins a un metre d'alçada i altres tants de diàmetre, d'erecta a decumbente. La seva base pot ser llenyosa. Les fulles són alternes, sèssils, simples, el·líptiques, lleugerament suculentes i els marges són dentats, omplint els extrems de les branques, encara que les branques més baixes queden bastant nues.
Els grans caps florals (capítols) tenen fins a 80 mm de diàmetre i es troben per separat o en uns pocs grups a l'extrem de les branques en peduncles curts. Els raigs florals són llargs, de color blanc brillant a la part superior i de color blau o violeta a la part inferior. El disc és blau fosc o porpra.
Els fruits tenen al voltant de 7 x 3 mm, llisos, obovoides i triangulars.

## Taxonomia

Dimorphotheca ecklonis va ser descrita per Augustin Pyrame de Candolle i publicada a Prodromus Systematis Naturalis Regni Vegetabilis 6: 71. 1837[1838].

### Etimologia

* Dimorphotheca: nom genèric que prové del grec "dis", "morphe" i "theka", que significa "la fruita en forma de dos", referint-se al dimorfisme de les asteràcies, un tret inherent als membres de les Calenduleae.
* ecklonis: epítet atorgat en honor del botànic danès Christian Friedrich Ecklon.

### Sinonímia

* Dimorphotheca ecklonis DC.

## Referències

* ↑ «Osteospermum ecklonis». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 25 juny 2012].
* ↑ «Osteospermum ecklonis Arxivat 2015-03-19 a Wayback Machine.» a PlantZAfrica.
* ↑ «Osteospermum ecklonis» a EOL. Data consulta: 11 de juny de 2014.

## Bibliografia

* Pink, A.. Gardening for the Million. Project Gutenberg Literary Archive Foundation, 2004.
* Anonymous. 1986. List-Based Rec., Soil Conserv. Serv., U.S.D.A. Database of the U.S.D.A., Beltsville.
* Munz, P. A. 1968. Suppl. Calif. Fl. 1–224. University of California Press, Berkeley.
* Munz, P. A. 1974. Fl. S. Calif. 1–1086. University of California Press, Berkeley.

## Enllaços externs

* Dimorphotheca ecklonis Arxivat 2015-03-19 a Wayback Machine.
* Recent Incursions of Weeds Into Australia 1971-1995
# Pantaló de campana

El pantaló de campana (terme usat generalment en plural: pantalons de campana) o calces amb campana, darrerament anomenat també pantaló de pota d'elefant (més sovint en plural: pantalons de pota d'elefant), és un pantaló llarg de tall recte fins als genolls, els camals del qual s'eixamplen dels genolls avall en forma de campana, sovint fins a tapar bona part del peu.

## Història

Els pantalons de campana sorgiren a mitjan segle xix com a part integrant de l'uniforme de la marineria militar; llur disseny peculiar responia a motius eminentment pràctics (facilitava arromangar-se els pantalons en múltiples feines de bord tals com fregar la coberta i enfilar-se als pals). Avui les armades conserven els pantalons de campana, almenys en els uniformes més formals, per pura tradició.
Als anys mil nou cents vint Coco Chanel llançà l'anomenat pijama de platja com a "vestit ideal per a dinar a la vora del mar i passejar pels voltants quan hom no té intenció de banyar-se". Es tractava d'una imitació civil femenina de l'uniforme de la marineria militar, i incloïa uns pantalons molt acampanats, amb la intenció que tanta amplitud, que recordava una mica la caiguda de la faldilla, en facilités l'adopció per part de les dones. De fet, aquesta indumentària fou un gran succés a les platges dels anys trenta, sobretot entre les joves benestants. Tot seguit s'esfumà pràcticament.
La gran època dels pantalons de campana com a article de moda general, i d'ús unisexe, començà a la fi de la dècada de 1960, sota la impulsió del moviment hippy. Foren la classe predominant de pantaló al llarg dels anys setanta, en forma de texans, de pantaló de pana, en roba florida, etc., i arribaren a incorporar-se a la vestimenta formal (vestits a base de jaqueta molt entallada amb solapes molt amples, a joc amb camisa de coll molt pronunciat i corbata amplíssima, més pantalons de campana).
Cap al 1980, amb la generalització de la tendència al ben vestir tradicional en noves formes, el pantaló de campana passà a simbolitzar el mal gust, i desaparegué de la moda general. A partir de la darreria dels anys noranta ha conegut períodes de retorn, però generalment circumscrits al públic més jove i a corrents estilístics específics, com ara el grunge.

## Nota

* ↑ «DCVB». Arxivat de l'original el 2004-08-26. [Consulta: 19 juliol 2018].
* ↑ Brotons 2011, p.87.

## Bibliografia

* Brotons, Ròmul. L'increïble vestit minvant: el banyador a través de la història, també a Catalunya. Barcelona: Albertí, 2011. (Orígens; [4]) ISBN 978-84-7246-090-4
* Byrde, Penelope. The Twentieth century. London: B.T. Batsford, 1986. (A visual history of costume) ISBN 0-7134-4859-8
# Papamosques de Palawan

El papamosques de Palawan (Ficedula platenae) és una espècie d'ocell de la família dels muscicàpids (Muscicapidae). És endèmic de les Filipines i es troba únicament a l'illa de Palawan. El seu hàbitat natural són els boscos tropicals i subtropicals de frondoses humits de les terres baixes. Pateix la pèrdua d'hàbitat i el seu estat de conservació es considera vulnerable.

## Referències

* ↑ Fundació Barcelona Zoo; Institut Català d’Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia. «papamosques de Palawan». Diccionari dels ocells del món. TERMCAT. [Consulta: 15 juliol 2022].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 708. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Palawan Flycatcher. Ficedula platenae» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2021. [Consulta: 15 juliol 2022].
# Peixera (resclosa)

Una peixera és una resclosa en un riu que embassa aigua i permet canalitzar-la cap a una séquia (de reg, per a un molí o una farga catalana. Sembla que el mot prové del llatí "paxaria" i aquest derivaria de "paxillum" (estaca o pal petit; diminutiu que fa pensar en un terme "paxus" que correspondria a una estaca o pal gran).

## Referències

* ↑ Alcover, Antoni M.; Moll, Francesc de B. «Peixera». A: Diccionari català-valencià-balear. Palma: Moll, 1930-1962. ISBN 8427300255.
* ↑ Iglésies i Fort, Josep. «Peixeres». A: La Riba: termes municipal i parroquial. Vol. 1 de Els Noms de lloc de les terres catalanes. Barcelona: Institut d'Estudis Catalans, 1953, p. 13 ss..
* ↑ Bate i Company, Carolina. L'aigua conquerida: hidraulisme feudal en terres de conquesta. vol. 129 d’Història Oberta. Publicacions de la Universitat de València, p. 310. ISBN 9788437064635.
# Peixopalo

Peixopalo és el bacallà assecat sense salar-lo. El mot deriva del castellà antic pexepalo, del lleonès pexe 'peix' i palo 'fusta'.
Malgrat que el peixopalo en l'actualitat és un producte molt apreciat, especialment a Sant Feliu de Guíxols, on des del seu port es va introduir aquest producte. No sempre ha estat així. Antigament es preparava amb patates i era un plat molt modest. El peixopalo és l'ingredient principal del plat Es Niu, típic de Palafrugell.

## Vegeu també

* Peix assecat
* Estocafix
* El Niu

## Referències

* ↑ «Resultats de la consulta. Entrada coincident: Peixopalo.». Instituts d'Estudis Catalans. [Consulta: 1r juny 2020].
* ↑ «Campanya Gastronòmica del Bacallà i del Peixopalo a Sant Feliu de Guíxols». Fresh Media Group. Arxivat de l'original el 2017-12-22. [Consulta: 1r juny 2020].
* Gran Enciclopèdia Catalana
# Pericoma kabulica

Pericoma kabulica és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a Àsia: l'Afganistan.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Rüdiger Wagner, 1979. Über einige Psychodiden-Arten aus Afghanistan (Diptera: Psychodidae). Acta Zoologica Academiae Scientiarum Hungaricae, vol. 25, 441-448.
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)