OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Pseudobagarius macronemus

Pseudobagarius macronemus és una espècie de peix de la família dels akísids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 5 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba al Sud-est asiàtic: est de Sumatra (Indonèsia).

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* 1 2 BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Kottelat, M., A.J. Whitten, S.N. Kartikasari i S. Wirjoatmodjo 1993. Freshwater fishes of Western Indonesia and Sulawesi. Periplus Editions, Hong Kong. 221 p.

## Bibliografia

* Bleeker, P. 1860. Negende bijdrage tot de kennis der vischfauna van Sumatra (Visschen uit de Lematang-Enim en van Benkoelen). Acta Soc. Sci. Indo-Neerl. v. 8 (art. 3): 1-12.
* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. 2006: Fishes of the world. Quarta edició. John Wiley & Sons, Inc. Hoboken, Nova Jersey, Estats Units. 601 p. ISBN 0471250317.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.
# PubChem

PubChem és una base de dades de molècules que està mantinguda per la National Center for Biotechnology Information (NCBI), que forma part de la National Library of Medicine, i dels National Institutes of Health dels Estats Units. Es pot consultar gratuïtament a través d'Internet, a més de poder descarregar les dades de milions d'estructures via FTP. La majoria de molècules llistades en PubChem tenen un pes molecular inferior a 2000 uma. L'American Chemical Society va intentar, sense èxit, restringir les seves activitats al·legant que competien amb el seu Chemical Abstracts Service. Més de 50 proveïdors de bases de dades contribueixen al creixement de PubChem.

## Bancs de dades

PubChem conté tres bases de dades primàries:
   * Composts: 10,2 M entrades, composts purs i barreges (més informació)
   * Substàncies: 15,5 M entrades (més informació)
   * Bioassaigs: amb diversos milions d'entrades (més informació)

## Enllaços externs

* Pàgina principal de PubChem
* Pàgina de cerca
* FAQ Arxivat 2007-10-29 a Wayback Machine.
* Ajuda
# Pupil·la

La pupil·la és un orifici en la part central de l'iris per al pas de la llum. Es tracta d'una obertura dilatable i contràctil de color negre amb la funció de regular la il·luminació que li arriba a la retina, a la part posterior de l'ull. Popularment també se l'anomena "la nineta de l'ull". La grandària de la pupil·la està controlada per dos músculs: l'esfínter de la pupil·la la tanca (innervat per fibres parasimpàtiques) i el dilatador de la pupil·la l'obre.

## Exploració

El reflex fotomotor de la pupil·la s'examina amb una llanterna durant l'exploració neurològica. Aquest reflex, en què participen els nervis cranials II i III, consisteix en la constricció de la pupil·la com a resposta a la il·luminació. Quan penetra la llum en un ull, les dues pupil·les es constrenyen (reflex consensual) perquè cada retina envia fibres a les cintes òptiques d'ambdós costats. La interrupció de les fibres parasimpàtiques determina una dilatació de la pupil·la per l'efecte desinhibit del múscul dilatador. El primer signe de compressió del nervi oculomotor és un reflex fotomotor lent ipsolateral.

## Referències

* 1 2 «GDLC - pupil». diccionari.cat. [Consulta: 15 desembre 2018].
* ↑ nineta a Optimot
* ↑ Gerard J. Tortora; Bryan Derrickson Principios de anatomía y fisiología. Médica Panamericana, 2006. ISBN 978-968-7988-77-1.

## Vegeu també

* Distròfia endotelial de Fuchs

## Enllaços externs

* Histology Learning System, Boston University
Viccionari
# Purificació Canals i Ventín

Purificació Canals i Ventín (Tarragona, 24 de juliol de 1962), coneguda com a Puri Canals, és una biòloga catalana. Va llicenciar-se en ciències biològiques per la Universitat de Barcelona el 1986 i és Doctora en Bioquímica i Fisiologia (1996). Des que va completar la seva llicenciatura, ha combinat la seva activitat professional en els diferents camps del coneixement de les ciències biològiques amb el compromís social en temes ambientals i de conservació de la natura.
És professora de la Universitat Rovira i Virgili i treballa com a consultora freelance. Des del 2009 és presidenta de la Xarxa Mediterrània d'Àrees Marines Protegides (MedPAN). També va ser presidenta de la Lliga per la Defensa del Patrimoni Natural (DEPANA) entre 1994 i 2010 i vicepresidenta d'Unió Internacional per la Conservació de la Natura (IUCN).
El 2020 va ser guardonada amb el Premi Creu de Sant Jordi.

## Referències

* ↑ «Currículum Vitae». Universitat Rovira i Virgili.
* ↑ «Docència impartida de la professora CANALS VENTÍN, MARIA PURIFICACIÓ». [Consulta: 14 març 2020].
* ↑ «Puri Canals – Transatlantic» (en anglès). Arxivat de l'original el 2020-12-29. [Consulta: 14 març 2020].
# Puri Jagannadh

Puri Jagannath (Visakhapatnam, 28 de setembre de 1966) és un director de cinema indi, guionista i productor, que treballa principalment al cinema telugu. Ha guanyat el premi Nandi tres vegades. En 2006 va dirigir Pokiri, estrenada al 7è Festival de cinema d'IIFA de Dubai. La pel·lícula va ser un èxit i va ser refeta per a diferents llengües de l'Índia, fet-lo famós a nivell nacional. Va debutar a Bollywood en 2004, amb la pel·lícula Shart: The Challenge. En 2011, va dirigir Bbuddah... Hoga Terra Baap, el guió de la qual va ser arxivada a la biblioteca dels Oscar. També posseeix una Discogràfica anomenada Puri Sangeet.

## Referències

* ↑ Yes, I was in depression: Puri Jagannath – Times Of India Arxivat 2013-06-29 at Archive.is. Articles.timesofindia.indiatimes.com (23 April 2011). Retrieved on 15 February 2014.
* ↑ «Puri Jagannath Interview: ISM is the transformation of corruption over the past 10 years». Telugu360, 19-10-2016.
* ↑ [{{format ref}} http://archive.today/20090113130322/http://archives.chennaionline.com/film/Events/2006/06iifa.asp IIFA to showcase South films in Dubai]
* ↑ Oscar Academy asks Big B for 'Bbuddah...' script – Yahoo! News India. In.news.yahoo.com (29 July 2011). Retrieved on 15 February 2014.
* ↑ Arts / Cinema: Fanboy Bachchanalia. The Hindu (2 July 2011). Retrieved on 15 February 2014.
# Regne de Logo

El regne de Logo fou un antic estats dels malinkes que s'estenia de Dinguira a les cascades de Félou, al costat esquerre del riu Senegal, una plana de gran fertilitat poblada de soninkés.
La regió era l'accés natural al riu Senegal del país de Bambuk, i molts malinkés del Bambuk s'hi van establir al llarg dels segles; al segle xvi un príncep del regne de Kamana o de Diabé (un dels estats del Bambuk) de nom Dra Makhan, es va establir a la zona; el més vell de la seva família fou reconegut com a cap en els anys següents i van anar incorporant els pobles de la regió.
Al final del segle xviii el sobirà (farin) Moussa Makou va establir la seva capital a Sabouciré; el seu fill Makhan Fatouma (1793-1833) va gaudir d'un poder considerable dominant tot el Logo mercès a aliances matrimonials amb els veïns (va tenir més de 100 fills). Va lluitar contra Hawa Demba Diallo, rei dels khassonkés de Dembaya amb capital a Médine (1805-1830) al que havia ajudat a establir el seu poder; la lluita seguia el 1833 quan va pujar al poder Niamody, fill de Makhan Fatouma i l'hostilitat entre les dues ètnies en aquesta zona va seguir tota la resta de segle i la meitat del segle xx.
Fou conquerit per Hadjdj Umar el 1855 i formà part del virregnat de Kaarta. Va passar a França vers el 1878.

## Referència

* Sékéné Mody Cissoko, Le Khasso face à l'empire Toucouleur et à la France dans le Haut-Sénégal 1854-1890, édition l'Harmattan, Paris, 1988.

## Vegeu també

* Regne de Khontéla
* Regne de Tomora
* Regne de Niatiaga
* Regne de Khasso
# Regnes Combatents

«Regnes Combatents» té aquests significats:
* Període dels Regnes Combatents (Xina): Període de la història de la Xina que abasta del 475 aC al 221 aC
* Període dels Regnes Combatents o període Sengoku, període de la història del Japó que abasta del 1477 al 1573
# Regnes antics d'Anatòlia

A continuació hi ha una llista dels regnes antics d'Anatòlia, la regió que comprèn la major part de la Turquia actual que era casa a diversos regnes antics. La llista no inclou els regnes més primerencs, que tan sols eren ciutats estat, excepte aquells que han afectat la Història. També exclou invasors estrangers (com l'Imperi Aquemènida, l'Imperi Macedoni i l'Imperi Romà, entre altres).

## Edat del bronze i del ferro

Regnes d'abans de la conquesta aquemènida (546 aC)
| Nom del regne | Capital | Durada (aC) |
| Eòlia | Esmirna | Segle VIII - Segle VI |
| Arzawa | Apasa (Efes?) | |
| Lliga d'Assuwa | | 1300-1250 |
| Deiaena | | 1118-760 |
| Dòria | | 1200-580 |
| Gurgum | Marqas | ?-711 |
| Hatti | Hattum | 2500-1780 |
| Hayasa-Azzi | | 1500-1290 |
| Hiti | Hattusa | 1700-1180 |
| Jònia | Delos | 1070-545 |
| Isuwa | | 1630-1200 |
| Karuwa | | 1250-560 |
| Kashka | | 1430-1200 |
| Kizzuwatna | Kummanni (Comana ?) | 1600-1220 |
| Kummukh | Kummuh | ?-705 |
| Neša | Kanesh | 2800-1720 |
| Lícia | Xanthos, Patara | 1250-546 |
| Lídia | Sardis | 1200-546 |
| Lúvia | | 2300-1400 |
| Lukka | | 2000-1183 |
| Mitanni | Washukanni | 1690-1300 |
| Milet | Milet | |
| Pala | | ?-1178 |
| Neohitites | Carquemix | 1180-700 |
| Frígia | Gordium | 1200-700 |
| Troia | Troia | 3000-700 |

## Edat clàssica

Regnes de després de la partició de Babilònia (323 aC)
| Nom del regne | Capital | Durada (aC) |
| Antigònides | Antigonea (Nicea (?)) | 306-168 |
| Armènia | | 331-1 |
| Bitínia | Nicomèdia | 297-74 |
| Capadòcia | | 322-130 |
| Commagena | Samòsata | 163-72 |
| Galàcia | Ancira | 280-64 |
| Paflagònia | Gangra | Segle V - 183 |
| Pergamon | Pergamon | 281-133 |
| Pontus | Amasia | 291-62 |
No va aparèixer cap regne local nou entre els segles IX i III aC; aquest període correspon al domini estranger (Imperi Aquemènida i Imperi de Macedònia).

## Notes

* ↑ Andreas Schachner 2011, Hattuscha: l'establiment més antic data del 6000 aC; entre el 3200-2500 no es va habitar. Hattum és el nom accadi de Hattus(sa), el nom hattià probablement és Ha-at-ti, així que el mateix nom que la terra.(Oǧuz Soysal 2004,Hattischer Wortschatz in hethithiser Text Überlieferung). Els hattians van viure en diversos regnes (ciutats estat) a la conca de Kizirl de l'edat de bronze.

## Notes i referències

* ↑ Seton Lloyd:Ancient Turkey (Trans. Ender Varinlioğlu) Tubitak populer Bilim Kitapları,Ankara, 1989, ISBN 975-403-084-7
* ↑ Estat principal de la Lliga Jònica
* ↑ Tant Troia com Milet eren ciutats estat, així que el nom de la capital i el de l'estat era el mateix.
# Ratpenat nassut bananer

El ratpenat nassut bananer (Musonycteris harrisoni) és una espècie de ratpenat endèmica de Mèxic.

## Referències

* ↑ Distribució (anglès)
# Remedios Ros Frechina

Remedios Ros Frechina (Alboraia, segle XX) va ser una artista valenciana, considerada una veïna il·lustre d'Alboraia, figura important del teatre a la localitat.
En juny de 2010 va rebre, a títol pòstum, el premi Cultura del seu municipi natal.

## Referències

* ↑ «Vecinos Ilustres». Ajuntament d'Alboraia. Arxivat de l'original el 2019-05-09. [Consulta: 4 maig 2019].
* ↑ «Alboraia lliurarà els primers premis al treball cultural». El Punt Avui, 21-06-2010 [Consulta: 4 maig 2019].
# Reem Al Numery

Reem Al Numery (Iemen, 1996) és una activista de drets dels infants al Iemen. És coneguda per haver rebutjat un matrimoni infantil. El març de 2009 la seva tasca va ser reconeguda per la llavors secretària d'Estat dels Estats Units Hillary Clinton amb el Premi Internacional Dona Coratge. La revista Time Magazine la va llistar entre els 100 persones més influents del món.
Amb 12 anys, en finalitzar l'escola, va ser forçada a casar-se amb el seu cosí de 30 anys. El va rebutjar, i va ser lligada i forçada pel seu propi pare a anar a la cerimònia. El seu marit va violar-la per consumar el matrimoni.
Després de dos intents de suïcidi, el cas va rebre l'atenció dels mitjans internacionals, i finalment un jutge iemení li va concedir el divorci. Des de llavors, viu amb la seva mare.

## Referències

* ↑ «Speech in Honor of International Women's Day Arxivat 2015-04-05 a Wayback Machine.», 08-03-2010. [Consulta: 6 agost 2015].
* ↑ «The 2010 Time 100 Arxivat 2013-08-21 a Wayback Machine.». Time, 29-04-2010.
* ↑ «Child Bride Fights Against Forced Marriage Arxivat 2009-03-12 a Wayback Machine.». America.gov, March 6, 2009. [Consulta: 29 abril 2010].
* ↑ Steinem, Gloria «Reem Al Numery Arxivat 2013-08-21 a Wayback Machine.». 'Time', April 29, 2010 [Consulta: 29 abril 2010].
# Quercetea ilicis

Quercetea ilicis són els boscs perennifolis esclerofil·les, amb les màquies i les garrigues que s'hi relacionen.

## Descripció

El nom deriva de l'arbre dominant en aquests boscs, el roure; les varietats més abundants que s'hi poden trobar són: el Quercus lusitania (una varietat intermèdia entre el Quercus ilex i el Quercus pirenaica) i entre les plantes arbustives: la Quercetalia pubescentis, la Quercetalia robori-petraea i la Digitalis purpurea. Conviu de vegades amb arbres com ara l'Abies pinsapo i el Cedrus atlantica.A la part baixa dels arbres es poden trobar fanerògames
Les zones on es poden trobar aquests boscs són:
* la península Ibèrica
* les Illes Balears
* Sicília
* Nord del Marroc i d'Algèria
El tipus de terreny és el que està format per sòls aspres amb roques calcàries, i en un entorn de clima sec, com el de l'altiplà castellà.

## Subdivisions

El botànic Braun-Blanquet en va fer una subdivisió, amb diferent vegetació segons la humitat del clima:

### Grup A

Més fred i humit, amb les espècies següents:
* Fagus silvatica
* Ilex aquifolium
* Poa nemoralis
* Corylus avellana
* Taxus baccata

### Grup B

Terrenys silicis i no tan humits, amb les espècies següents:
* Sarothamnus scoparius
* Deschampsia rexuosa
* Teucrium scorodonia
* Lonicera peryclimenum
* Pteridium aquilium

## Referències

* 1 2 Salvador Rivas Goday, p.292
* ↑ Salvador Rivas Goday, p.293
* ↑ Per una llista més detallada vegeu Salvador Rivas Martinez
* ↑ Salvador Rivas Goday, p.20. p.297
* ↑ Salvador Rivas Goday, p.298

## Bibliografia

* Salvador Rivas Goday, "Contribución al estudio de la Quercetea ilicis hispánica", publicat en: Anales del Instituto Botánica Cavanilles .
* Salvador Rivas Martinez, "La vegetación de la clase quercetea ilicis n España y Portugal", 1974,publicat en:Anales del Instituto Botánica Cavanilles .
* Flora i vegetació de ponent Arxivat 2014-12-31 a Wayback Machine..
* G. Bartolo, S. Brullo, P. Minissale, G. Spampinato, "Contributo alla conoscenza del boschi a querus ilex della siilia", Màlaga,1990 .
# Raïm de moro

El raïm de moro (Phytolacca americana) és un arbust de la família de les fitolacàcies. També es coneix amb el nom d'arbre de la tinta, escopeta, fitolaca, herba carmí, raïm de guilla, raïm de l'escopeta o tinta.

## Descripció

L'arbust mesura entre un i tres metres d'alçada. Té tiges vermelloses i fulles grans (d'uns a 15 cm), sense pèls i amplament lanceolades i alternes.
La floració té lloc entre els mesos d'agost i octubre. Les flors són primer blanques i després purpúries, petites (de 2 a 3 mm). El fruit és una baia amb grills, de color negre, i es disposa en una inflorescència en forma de raïm.

## Distribució i hàbitat

És originari de l'est de Nord-amèrica i va ser introduït a Europa fa 300 anys i s'ha estès per les zones temperades de la resta del món. Algunes parts de la planta són tòxiques. És considerada una espècie invasora.
Al nostre àmbit és relativament rara però es pot trobar en indrets humanitzats més o menys humits i alzinars ombrívols entre els 0 i els 400 m d'altitud. A Catalunya i les Balears apareix a la major part del territori, però al País Valencià només es fa a les muntanyes del sud.

## Referències

* ↑ Pascual, Ramon. Guia dels arbustos dels Països Catalans. Barcelona: Pòrtic, 1990, p. 161-162. ISBN 84-7306-407-0.
* 1 2 3 4 5 de Bolòs, Oriol [et al.].. Flora manual dels Països Catalans. 2a edició. Barcelona: Pòrtic, 1993. ISBN 84-7306-400-3.
* 1 2 3 4 Masclans i Girvès, Francesc. Guia per a conèixer els arbres. (8a. ed. 1988). Barcelona: Montblanc-Martín/CEC, 1958. ISBN 84-85135-41-5.
* ↑ «FloraCatalana.net». Arxivat de l'original el 2011-02-26. [Consulta: 1r gener 2016].
* ↑ «Raïm de moro (Phytolacca americana)». ICHN. Arxivat de l'original el 2017-01-10. [Consulta: 10 gener 2017].
* ↑ «Banc de dades de biodiversitat de Catalunya». [Consulta: 1r gener 2016].
# Regió d'Ostrobòtnia

Ostrobòtnia és una regió de Finlàndia (maakunta / landskap). Informalment a vegades se'n diu Ostrobòtnia litoral per distingir-la de les altres regions Ostrobòtnia del Nord, Ostrobòtnia del Sud i Ostrobòtnia Central.
Vaasa és el centre urbà més gran de la regió.

## Municipis

Hi ha 16 municipis en aquesta regió, dels quals 6 són ciutats i estan marcades amb negreta. Pel que fa al primer nom és la forma finesa, mentre que el segon és la forma sueca:
* Isokyrö || Storkyro
* Pietarsaari || Jakobstad
* Kaskinen || Kaskö
* Mustasaari || Korsholm
* Korsnäs || Korsnäs
* Kristiinankaupunki || Kristinestad
* Kruunupyy || Kronoby
* Laihia || Laihela
* Luoto || Larsmo
* Maalahti || Malax
* Närpiö || Närpes
* Uusikaarlepyy || Nykarleby
* Pedersöre || Pedersöre
* Vaasa || Vasa
* Vähäkyrö || Lillkyro
* Vöyri || Vörå
# Rangel (Angola)

Rangel és un dels sis districtes urbans que conformen el municipi de Luanda, a la província de Luanda, la capital d'Angola. Té 6,2 quilòmetres quadrats i prop de 261.000 habitants. Limita a l'oest amb Ingombota, al nord amb Sambizanga, a l'est amb Cazenga i al sud amb Kilamba Kiaxi i Maianga. És constituït per les comunes de Terra Nova, Rangel i Marçal.

## Referències

* ↑ Subdivisions d'Angola
# Rangely

Rangely és una població dels Estats Units a l'estat de Colorado. Segons el cens del 2000 tenia 2.096 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Rangely tenia 2.096 habitants, 749 habitatges, i 546 famílies. La densitat de població era de 200,3 habitants per km².
Dels 749 habitatges en un 41,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 57,5% hi vivien parelles casades, en un 10,1% dones solteres, i en un 27,1% no eren unitats familiars. En el 23,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 6,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,59 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,05.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,3% tenia menys de 18 anys, un 14,4% entre 18 i 24, un 29,6% entre 25 i 44, un 20,5% de 45 a 60 i un 7,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 31 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 103,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 41.276 $ i la renda mediana per família de 48.438 $. Els homes tenien una renda mediana de 41.220 $ mentre que les dones 25.242 $. La renda per capita de la població era de 17.668 $. Entorn del 6,3% de les famílies i el 9,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Rangely». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 1r agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Rangely». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 1r agost 2010].
# Rangecourt

Rangecourt és un municipi francès situat al departament de l'Alt Marne i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 77 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Rangecourt era de 77 persones. Hi havia 32 famílies de les quals 12 eren unipersonals (8 homes vivint sols i 4 dones vivint soles), 12 parelles sense fills i 8 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 46 habitatges, 30 eren l'habitatge principal de la família, 8 eren segones residències i 8 estaven desocupats. 43 eren cases i 3 eren apartaments. Dels 30 habitatges principals, 22 estaven ocupats pels seus propietaris, 7 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 3 tenien dues cambres, 3 en tenien tres, 7 en tenien quatre i 17 en tenien cinc o més. 25 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 10 habitatges hi havia un automòbil i a 17 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Rangecourt el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 4 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 8 | 65 a 69 | 4 |
| 0 | 60 a 64 | 4 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 4 | 50 a 54 | 0 |
| 4 | 45 a 49 | 0 |
| 0 | 40 a 44 | 4 |
| 0 | 35 a 39 | 4 |
| 4 | 30 a 34 | 4 |
| 8 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 4 |
| 4 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 8 |
| 0 | 5 a 9 | 8 |
| 0 | 0 a 4 | 8 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 49 persones, 37 eren actives i 12 eren inactives. De les 37 persones actives 36 estaven ocupades (20 homes i 16 dones) i 1 aturada (1 dona i 1 dona). De les 12 persones inactives 3 estaven jubilades, 5 estaven estudiant i 4 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'any 2000 a Rangecourt hi havia 10 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 462 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Rangecourt a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Rangecourt a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Reacció de Darzens

La reacció de Darzens, descoberta pel químic Auguste Georges Darzens el 1904, és la reacció d'una cetona o un aldehid amb un α-haloèster en presència d'una base per formar un α,β-epoxièster.

## Mecanisme de la reacció

La primera etapa de la reacció té lloc mitjançant un mecanisme similar al d'una condensació aldòlica: la base forta arrenca el protó de la posició halogenada, generant un anió que ataca el carbonil de la cetona, formant un enllaç carboni-carboni. L'anió oxigen realitza un atac tipus S$_N$2 sobre el carboni halogenat, desplaçant l'halur i formant l'epòxid.

## Referències

* ↑ Darzens, G. Compt. Rend., vol. 139, 1904, pàg. 1214.
* ↑ Darzens, G. Compt. Rend., vol. 141, 1905, pàg. 766.
* ↑ Darzens, G. Compt. Rend., vol. 142, 1906, pàg. 214.
* ↑ Jie Jack Li. «Darzens glycidic ester condensation». A: Name Reactions. 3rd. expanded. Springer-Verlag, 2006, p. 183–184. DOI 10.1007/3-540-30031-7.