OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Apache Hive

Apache Hive és un projecte de programari d'emmagatzematge, agrupament, gestió i anàlisi de dades construït sobre Apache Hadoop. Apache Hive ofereix una interfície semblant a SQL per a consultar i fer anàlisi de dades emmagatzemades en diversos sistemes de fitxers i bases de dades. Inicialment desenvolupat per Meta Platforms (Facebook Inc. en aquell moment), l'eina és ara utilitzada per altres empreses com Netflix. Amazon manté una derivació del programari Apache Hive inclosa en Amazon Elastic MapReduce, eina dels seus serveis AWS.

## Característiques

Apache Hive dona suport a l'anàlisi de grans conjunts de dades emmagatzemats amb Apache Hadoop i amb altres sistemes compatibles com el sistema d'emmagatzematge d'arxius Amazon S3. Ofereix un llenguatge de consultes basat en SQL anomenat HiveQL, que permet llegir i convertir consultes de forma transparent a MapReduce, Apache Tez i tasques Spark. Els tres motors d'execució tot just mencionats poden funcionar sota YARN. Per a accelerar les consultes, Apache Hive proveeix l'usuari d'índexs, que inclouen índexs de bitmaps. Altres característiques significatives de Hive són les següents:
* Diferents tipus d'emmagatzematge, com text, RCFile, HBase, ORC i d'altres.
* Emmagatzematge de metadades en bases de dades relacionals, fet que permet reduir el temps emprat en verificacions semàntiques durant l'execució de consultes.
* Operacions sobre dades comprimides emmagatzemades en l'ecosistema Hadoop fent servir algoritmes com el Deflate, BWT, Snappy i d'altres.
* Funcions definides per l'usuari (comunament UDF, de l'anglès User-Defined Functions), per a manipulació de textos, dates, i altres tipus de memòria. Apache Hive també permet estendre les UDF, propietat útil per a lidiar amb casos no contemplats inicialment per les funcions.
Per defecte, Hive emmagatzema les seves metadades en una base de dades Apache Derby, però pot ser configurat per a utilitzar MySQL.

## Referències

* ↑ Venner, Jason. Pro Hadoop (en anglès). Apress, 2009, p. 440. ISBN 978-1-4302-1942-2.
* ↑ «Use Case Study of Hive/Hadoop» (en anglès). [Consulta: 8 juny 2016].
* ↑ «OSCON Data 2011, Adrian Cockcroft, "Data Flow at Netflix"» (en anglès). [Consulta: 31 gener 2023].
* ↑ «Amazon Elastic MapReduce Developer Guide» (en anglès). [Consulta: 31 gener 2023].
* ↑ «HiveQL Language Manual» (en anglès). [Consulta: 31 gener 2023].
* ↑ «Apache Tez» (en anglès). [Consulta: 31 gener 2023].
* ↑ Lam, Chuck. Pro Hadoop (en anglès). Apress, 2009, p. 440. ISBN 1-935182-19-6.
# Asi de Samos

Asi (en grec antic: Ἄσιος) va ser un dels primers poetes de l'antiga Grècia. Va viure amb tota probabilitat cap a l'any 700 aC, encara que hi ha autors que el fan anterior i altres, posterior a aquesta data. Era natural de Samos, i Ateneu de Nàucratis l'anomena «el vell poeta de Samos». Segons Pausànies, el nom del seu pare era Amfiptòlem.
Va escriure poemes èpics i elegíacs. Els pocs fragments que es conserven de les seves obres fan referència a observacions genealògiques sobre els habitants de Samos, i descriu els seus hàbits luxosos amb molt d'humor i una certa ingenuïtat. Els textos que es conserven es troben citats per Ateneu, Estrabó, Pseudo-Apol·lodor i altres.

## Referències

* ↑ Asius a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 385
# Arnau de Llordat

Arnau de Llordat, Arnau de Llordà o complet: Arnau Guillem de Llordà (? – Tortosa, 5 de maig de 1346) fou un religiós que arribà a bisbe d'Urgell i quart copríncep d'Andorra (1326-1341) i posteriorment bisbe de Tortosa (1341-1346).

## Biografia
### Bisbe d'Urgell i copríncep d'Andorra (1326-1341)

Durant el seu govern a la Ciutat d'Urgell (la Seu d'Urgell) és reprengueren novament les lluites entre els urgellencs i els comtes de Foix, per qüestió de les respectives jurisdiccions, sobretot a Andorra, fins al punt que hagué d'absentar-se uns quants anys del bisbat.
Durant la seva etapa de bisbe i copríncep va treballar al costat del co-príncep francès Gastó II de Foix.

### Bisbe de Tortosa (1341-1346)

Celebrà sínode l'abril de 1343.
Un any després de la seva etapa al capdavant del Bisbat de Tortosa el seu successor el bisbe Bernat Oliver col·locà solemnement la primera pedra de la catedral gòtica de Tortosa, al bell mig de l'absis, el 21 de maig de 1347.

## Referències

* 1 2 «Arnau de Llordat». Enciclopèdia.cat. [Consulta: 16 desembre 2018].
* ↑ «Kingdoms of Western Europe - Andorra». [Consulta: 31 maig 2018].
* ↑ La Catedral de Tortosa. Guia històrica i descriptiva. Victòria Almuni i Balada i Josep Lluís Ginovart (arquitecte). Capítol Catedral de Tortosa-Bisbat de Tortosa. Impremta Querol, 2000. ISBN 84-607-0400-9.
# Aquest cop, sí

Aquest cop, sí (títol original: Game 6) és una comèdia dramàtica estatunidenca de Michael Hoffman, estrenada l'any 2006. Ha estat doblada al català.
Es tracta d'una adaptació d'un guió escrit per l'escriptor americà Don DeLillo. Michael Keaton i Robert Downey Jr. va trobar-se junts 11 anys més tard a Spider-Man: Homecoming. A més, el film té similituds amb Birdman d'Alejandro González Iñárritu on Keaton interpreta no un dramaturg sinó un actor de teatre.

## Argument

Durant la sèrie mundial 1986, la sèrie final de les Lligues majors de beisbol americà, un autor teatral (Keaton) fuig de l'estrena de la seva nova peça de teatre per a no perdre's el sisè partit que oposa els Mets de Nova York i les Red Sox de Boston.

## Repartiment

* Michael Keaton: Nicky Rogan
* Robert Downey Jr.: Steven Schwimmer
* Bebe Neuwirth: Joanna Bourne
* Griffin Dunne: Elliott Litvak
* Catherine O'Hara: Lillian Rogan
* Ari Graynor: Laurel Rogan
* Shalom Harlow: Paisley Porter
* Nadia Dajani: Renee Simons
* Harris Yulin: Peter Redmond
* Roger Rees: Jack Haskins
* Tom Aldredge: Michael Rogan
* Lillias White: Toyota Moseby
* Amir Ali Said: Matthew
* Harry Bugin: Dodgie

## Referències

* ↑ «ésAdir > Filmoteca: pel·lícules >Aquest cop, sí». [Consulta: 22 desembre 2018].
* ↑ «Game 6». letterboxd. Arxivat de l'original el 2014-06-22. [Consulta: 22 desembre 2018].
* ↑ «Game 6». rottentomatoes.
# Auguste Jordan

Auguste Gusti Jordan, també anomenat August Jordan o Gustav Jordan, (21 de febrer de 1909 - 17 de maig de 1990) fou un futbolista austríaco-francès.

## Selecció de França

Va formar part de l'equip francès a la Copa del Món de 1938.

## Referències

* ↑ Record at FIFA Tournaments Arxivat 2015-02-15 a Wayback Machine. - FIFA
* ↑ Profile - French Football Federation
* ↑ Biography Arxivat 2011-07-24 a Wayback Machine. - Wearefootball
# Assaig Burn-in

Burn-in és el procés pel qual els components d'un sistema s'exerceixen abans de posar-se en servei (i sovint, abans que el sistema s'acobli completament a partir d'aquests components). Aquest procés de prova obligarà a produir-se determinades fallades en condicions supervisades, de manera que es pugui establir una comprensió de la capacitat de càrrega del producte.
La intenció és detectar aquells components particulars que fallarien com a resultat de la part inicial (línia vermella a punts de la figura) d'alta taxa de fallada de la corba de banyera. Si el període d'enregistrament es fa prou llarg (i, potser, artificialment estressant), es pot confiar que el sistema estarà majoritàriament lliure de fallades primerenques addicionals un cop finalitzat el procés de gravació.
Teòricament, qualsevol component feble fallaria durant el temps de "Burn In" permetent que aquestes peces es substituïssin. La substitució dels components febles evitaria fallades prematures, fallades de mortalitat infantil o altres defectes latents.
Per als components electrònics, l'escalfament es realitza amb freqüència a temperatures elevades i potser a tensió elevada. Aquest procés també es pot anomenar remull tèrmic. Els components es poden provar contínuament o simplement provar-se al final del període de combustió.
Quan sigui possible, és millor eliminar l'arrel de les fallades primerenques que fer un burn-in. A causa d'això, un procés que utilitza inicialment el burn-in pot acabar-lo eliminant gradualment a mesura que s'identifiquen i s'eliminen les diferents causes arrels dels errors.

## Referències

* ↑ Equipment, Electron Test. «Burn-in Testing» (en anglès). https://www.electrontest.com,+26-07-2018.+[Consulta: 2 novembre 2022].
* ↑ «Guidelines for Burn-in Justification and Burn-in Time Determination» (en anglès). https://www.reliasoft.com.+[Consulta: 2 novembre 2022].
* ↑ Amigo, Antonio. «Burn-in Test, Electronic Components | EEE Parts» (en anglès). https://wpo-altertechnology.com,+13-11-2015.+[Consulta: 2 novembre 2022].
* ↑ «What is Burn-in Testing for Electronics?» (en anglès). https://resources.altium.com,+06-05-2020.+[Consulta: 2 novembre 2022].
# Austau VII d'Orlhac

Austau d'Orlhac o Austorc (ca. 1225- ca. 1291) va ser un trobador nascut vers 1225 al Castell de Conros, situat a l'actual Arpajon (Arpajon-sur-Cère en francès). Es conserva el seu testament de 1291.

## Biografia

Era fill d'Austau VI d'Orlhac i de Margarita de Malemort i tenia un germà, Durand de Montal, senyor de Laroque.
* El 24 de juny de 1261, Austau i Durand, fills i hereus d'Austau d'Orlhac, donen a Guilhem de Montal, Guilhem de Malemort i Malfre de Castelnau, guardians del testament del seu pare, la meitat dels ingressos de totes les seves terres durant tres anys a fi de pagar els drets, despeses, multes, deutes i almoines rebuts de la successió. Acte segellat per Hug IV de Rodés, comte de Rodès, i Aimar, abat d'Orlhac.
* Va ser armat cavaller per Lluís IX de França el dia de Pentecosta de 1267.
* El 22 d'agost de 1270 va vendre al seu germà Durand de Montal diverses possessions per 13 060 sous de Clermont, per poder seguir Sant Lluís a la Vuitena Croada. A partir de 1274, Austau va entrar en guerra amb el nou comte de Rodés, Enric II.

## Obra

Només s'ha conservat d'ell un sirventès molt bell i també sever on critica la lleugeresa del clergat del seu temps. Està escrit el 1250.
* (40,1) Ai! Dieus! per qu'as facha tan gran maleza

## Referències

* ↑ Vegeu la pàgina web RIALTO, mencionada als enllaços externs
* ↑ Una explicació sobre la numeració de la poesia trobadoresca d'acord amb el repertori de Pillet i Carstens es troba a l'article Alfred Pillet.

## Bibliografia

* Félix de La Salle de Rochemaure, Les troubadours cantaliens, Aurillac, 1910
* Alfred Jeanroy, Le troubadour Austorc d'Aurillac et son sirventés sur la septième Croisade, in Romanische Forschungen 23 (1907), pàg. 81-87
* Alfred Pillet / Henry Carstens, Bibliographie der Troubadours von Dr. Alfred Pillet [...] ergänzt, weitergeführt und herausgegeben von Dr. Henry Carstens. Halle : Niemeyer, 1933 [Austau d'Orlhac és el número PC 40]

## Vegeu també

* Llista de trobadors i trobairitz

## Enllaços externs

* http://troubadours.byu.edu/PC/PC-040/40%20-%20Austorc%20d'Aurillac.htm
* http://www.rialto.unina.it/AustAur/40.1(Paterson).htm (text amb traducció a l'anglès i l'italià)
# Kaoru Nagadome

Kaoru Nagadome (永留 かおる, 7 de maig de 1973) és una exfutbolista japonesa.

## Selecció del Japó

Va debutar amb la selecció del Japó el 1997. Va disputar 4 partits amb la selecció del Japó. Ha disputat Copa del Món de 1999.

## Estadístiques

Selecció del Japó :
| Anys | Partits | Gols |
| 1997 | 1 | 0 |
| 1998 | 0 | 0 |
| 1999 | 3 | 0 |
| Total | 4 | 0 |

## Referències

* ↑ Japan Football Association(japonès)

## Enllaços externs

* Kaoru Nagadome, Fitxa a Soccerway
# Armand Carabén i Ribó

Armand Carabén i Ribó (Barcelona, 12 de febrer del 1931 - Seva, Osona, 11 de març del 2001) va ser un advocat i economista que es va distingir com a emprenedor, columnista de premsa, promotor empresarial i dirigent esportiu, entre altres activitats.

## Trajectòria professional i ciutadana

Armand Carabén era fill d'un dels fundadors de la Lliga Regionalista, Armand Carabén Sánchez. Va estudiar dret a la Universitat de Barcelona i economia a la de Ginebra amb el professor Wilhelm Röpke. Va conèixer el pensament liberal del francès Frederic Bastiat i n'esdevingué un ferm partidari, malgrat anar-se decantant progressivament cap a la socialdemocràcia.
Fou un home inquiet i emprenedor, que estigué al capdavant de moltes iniciatives culturals i empresarials desenvolupades a Catalunya durant el franquisme. Estigué vinculat amb iniciatives com ara el consorci dels industrials cotoners (SECEA) i va ser fundador de l'editorial AC, columnista de premsa, cap d'economia d'El Noticiero Universal, president del diari El Observador, impulsor del Banc Industrial de Catalunya i del Cercle d'Economia, assessor d'esports a TVC i gerent del Futbol Club Barcelona durant els anys de presidència d'Agustí Montal. L'any 1973 participà en la fundació del PSC-Reagrupament de Josep Pallach.
El 1983 fou cap de l'oficina de la candidatura de Barcelona als Jocs Olímpics i tingué un paper rellevant en la Fundació Gran Teatre del Liceu.
Un altre aspecte destacable de la vida d'Armand Carabén va ser el fet de poder gaudir de l'amistat de grans personalitats del país com ara Josep Pla, Josep Pallach, Joan Sardà Dexeus, Pere Duran Farell, Joan Fuster o Manuel Ibáñez Escofet.
El seu fill David Carabén és el cantant, guitarrista i compositor del grup musical Mishima.

## El seu pas pel FC Barcelona

Carabén va succeir Joan Gich i Bech de Careda al capdavant de la gerència del Barça en el període 1970-1973, anys en què va catalanitzar i democratitzar el club. Però la seva trajectòria va quedar marcada pel fet de ser l'home que va dur el neerlandès Johan Cruyff al FC Barcelona, a més de concertar també la contractació del tècnic neerlandès Marinus Michels.
Crític amb la presidència de Josep Lluís Núñez, el 1980 Carabén va fundar el Grup d'Opinió Barcelonista i el setembre del 1997 va fundar, juntament amb Joan Laporta, el grup opositor L'Elefant Blau, que va donar suport a la candidatura del publicista Lluís Bassat.
El 1994 va publicar el llibre Catalunya és més que un club?, on recollia els aspectes centrals de la seva experiència pública i personal.

## Referències

* ↑ «Armand Carabén i Ribó». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Kaori Matsumoto

Kaori Matsumoto –en japonès, 松本 薫– (Kanazawa, 11 de setembre de 1987) és una esportista japonesa que competeix en judo.
Va participar en dos Jocs Olímpics d'Estiu, obtenint en total dues medalles, or a Londres 2012 i bronze a Rio de Janeiro 2016, ambdues en la categoria de –57 kg. Als Jocs Asiàtics de 2010 va aconseguir una medalla d'or.
Ha guanyat tres medalles al Campionat Mundial de Judo entre els anys 2010 i 2015, i una medalla al Campionat Asiàtic de Judo de 2008.

## Palmarès internacional

Jocs Olímpics :
| Any | Lloc | Medalla | Categoria |
| 2012 | Londres ( Regne Unit) | 1 | –57 kg |
| 2016 | Rio de Janeiro ( Brasil) | 3 | –57 kg |
| Campionat Mundial ||||
| Any | Lloc | Medalla | Categoria |
| 2010 | Tòquio ( Japó) | 1 | –57 kg |
| 2011 | París ( França) | 3 | –57 kg |
| 2015 | Astanà ( Kazakhstan) | 1 | –57 kg |
| Jocs Asiàtics ||||
| Any | Lloc | Medalla | Categoria |
| 2010 | Canton ( R.P. de la Xina) | 1 | –57 kg |
| Campionat Asiàtic ||||
| Any | Lloc | Medalla | Categoria |
| 2008 | Jeju ( Corea del Sud) | 1 | –57 kg |

## Referències

* ↑ «Kaori Matsumoto» Arxivat 2012-12-15 a Wayback Machine. en Sports-reference.com (SR/Olympic Sports) (anglès)
* 1 2 «Kaori Matsumoto» en Judoinside.com (anglès)

## Enllaços externs

* Profile at the judoinside.com.
# Austrolebias nachtigalli

Austrolebias nachtigalli és un peix de la família dels rivúlids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Brasil.

## Referències

* 1 2 «Austrolebias nachtigalli». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)

## Bibliografia

* Costa, W.J.E.M.: Rivulidae (South American Annual Fishes). planes 526-548. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (editors) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, el Brasil, any 2003.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons. Any 1994.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès) i (txec)
# Kaoru Kakinami

Kaoru Kakinami (柿並 薫, 7 de maig de 1966) és una exfutbolista japonesa.

## Selecció del Japó

Va debutar amb la selecció del Japó el 1981. Va disputar 4 partits amb la selecció del Japó.

## Estadístiques

Selecció del Japó :
| Anys | Partits | Gols |
| 1981 | 4 | 0 |
| Total | 4 | 0 |

## Referències

* ↑ Japan Football Association(japonès)
# Atilio Cremaschi Oyarzún

Atilio Cremaschi Oyarzún (Punta Arenas, 8 de març de 1923 - Santiago de Xile, 3 de setembre de 2007) fou un futbolista xilè de les dècades de 1940 i 1950.

## Trajectòria

Era conegut amb el sobrenom de Chico (noi). Cremaschi començà a destacar al club Unión Española, debutant a Primera Divisió el 1941. Amb aquest club guanyà dos campionats xilens. El 1953 fou fitxat per Colo-Colo, club amb el qual guanyà dos nous campionat nacionals. Finalitzà la seva carrera a Rangers de Talca. Amb la selecció de Xile disputà el Mundial de 1950 i els campionats sud-americans de 1945, 1946, 1949 i 1953.

## Palmarès
### Unión Española

* Lliga xilena de futbol:
** 1943, 1951

### Colo-Colo

* Lliga xilena de futbol:
** 1953, 1956
* Copa xilena de futbol:
** 1958

## Referències

* ↑ «Atilio Cremaschi». Dale Albo. Arxivat de l'original el 2015-01-02. [Consulta: 1r abril 2015].
* 1 2 «Atilio Cremaschi: el pequeño gigante del fútbol chileno». El Pingüino, 17-05-2007. [Consulta: 1r abril 2015].
* ↑ «Falleció Atilio Cremaschi, protagonista del último triunfo mundialista en el extranjero». El Mercurio, 04-09-2007. [Consulta: 1r abril 2015].
* ↑ «Atilio Cremaschi». Colo-Colo, 2009. [Consulta: 1r abril 2015].
* ↑ «La roja de todos (Selección chilena de fútbol 1910-1985)». Edgardo Marín, 1985. [Consulta: 1r abril 2015].
# L'home invisible (Salvador Dalí)

L'home invisible és una obra del pintor Salvador Dalí realitzada entre 1929 i 1933. Està feta mitjançant la tècnica de l'oli sobre llenç, és d'estil surrealista i les seves mides són 140 × 81 cm. Es troba al Museu Reina Sofia a Madrid. Es tracta d'una obra experimental on Dalí pinta imatges de doble sentit.
Encara que l'obra està inacabada i és un intent fracassat de crear un bon quadre, constitueix el primer llenç de Dalí que conté una doble imatge. Encara que la pintura no va satisfer l'artista, després va seguir pel camí dels enganys visuals, creant algunes obres realment bones. Sembla que la idea del quadre li va ser suggerida per un llibre de l'antic Egipte les il·lustracions del qual havia admirat des de petit. També està inspirada en les pintures de Giuseppe Arcimboldo, pintor renaixentista que pintava rostres humans a força de flors, fruites, plantes, animals o objectes.
Dalí considerava L'home invisible un fetitxe paranoic, protector seu i de Gala, la seva dona. A Vida secreta, Dalí descriu el personatge com un individu de somriure benèvol, capaç d'exorcitzar tots els seus temors i fer-los fugir. No obstant això, més que en un home, Dalí pensava en Lídia Noguer, una extravagant pagesa de Port Lligat a qui ell i Gala van comprar la seva primera casa.
Aquest quadre, del qual es coneix també un estudi preparatori, li serví per pintar-ne alguns d'altres com Espanya, La metamorfosi de Narcís i El gran paranoic.

## Descripció

En el quadre de Dalí es pot veure una persona asseguda, de proporcions gegantines i prolongades. El cap de l'individu es forma amb algunes ombres i relleus de construccions i escultures que es troben molt allunyades de l'espectador. Els núvols simulen els cabells i dues esferes blaves els ulls. El braç dret, que està inacabat, està format, en part, per l'esquena de l'estàtua d'una dona amb un coll desproporcionat.
El braç esquerre està format per una columna i es delimita amb l'edifici negre que hi ha en primer pla a la dreta del quadre. Aquesta estructura té, a més, dues escultures de dones disseccionades i de diferents colors.
Enmig, a la part inferior, hi ha una mena de maniquí, el qual té una llarga cabellera que ascendeix i es bifurca en la seva punta, definint així les mans del gegant. Les cames estan formades per una cascada i una secció del terra del mateix color blau.
Davant del maniquí hi ha un lleó daurat que es repeteix en moltes altres obres de l'artista. Hi ha altres elements surrealistes del quadre que només són ornamentals. A la dreta hi ha, en primer pla, un conjunt d'escultures satíriques: tres homes i tres nens.
A l'esquerra hi ha una pilastra sobre la qual hi ha una escultura d'un perfil de dona que es repeteix en moltes altres pintures de Dalí. Més enrere hi ha una plataforma i, a sobre, un cavall blanc. Finalment, sobre la mà dreta del gegant hi ha una forma simètrica i estranya que sembla dissecada.

## Enllaços externs

* Imatge del quadre
# Ballainvilliers

Ballainvilliers és un municipi francès, situat al departament d'Essonne i a la regió de l'Illa de França.
Forma part del cantó de Longjumeau i del districte de Palaiseau. I des del 2016 de la Comunitat d'aglomeració París-Saclay.
# Badgastein (cràter)

Badgastein és un cràter sobre la superfície de (951) Gaspra, situat amb el sistema de coordenades planetocèntriques a 25 ° de latitud nord i 3 ° de longitud est. Fa un diàmetre de 0.4 km. El nom va ser fet oficial per la UAI l'any 1994 i fa referència a Bad Gastein, una ciutat austríaca amb un balneari.

## Referències

* ↑ "Badgastein (cràter)". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ Courbon, P.; Chabert, C.; Bosted, P.; Lindsley, K. Cave Books, Saint Louis. Atlas of the Great Caves of the World, 1989.
# Bandera de Baix Pallars

La bandera oficial de Baix Pallars té la següent descripció:
    Bandera apaïsada, de proporcions dos d'alt per tres de llarg, quarterada en aspa, amb el triangle superior de color blau clar; l'inferior, vermell; el de l'asta, ataronjat, i el del vol, verd fosc; amb una aspa plena blanca de braços de gruix 1/8 de l'alçària del drap.
L’Ajuntament de Baix Pallars va encarregar al Sr. Marc A. Balanza la realització d’una proposta que recollís de nova bandera per aquest municipi pallarès.
Va ser aprovada el 14 de juliol de 2022 pel Ple de l'Ajuntament de Baix Pallars, aprovada pel Departament de la Presidència el 12 d'abril de 2023 i publicada en el DOGC el 18 d'abril del 2023 amb el número 8897.
Es basa en l'escut heràldic municipal i n'és una simplificació, ja que només s'hi mantenen els colors dels campers i es prescindeix de totes les figures. El triangle superior blau representa Gerri de la Sal; l'ataronjat, Peramea; el verd, Baén i el vermell, Montcortès.

## Vegeu també

* Escuts i banderes del Pallars Sobirà
* Escut de Baix Pallars

## Referències

* ↑ «RESOLUCIÓ PRE/1272/2023, de 12 d'abril, per la qual es dona conformitat a l'adopció de la bandera del municipi de Baix Pallars.» (pdf). DOGC num. 8897, 18-04-2023. Arxivat de l'original el 2023-04-21. [Consulta: 21 abril 2023].
* ↑ Balanza i Grimaldo, Marc A. Proposta nova bandera per Baix Pallars. Peramea: gener 2022. Sense ISBN
* ↑ «Baix Pallars». Escuts i banderes de Catalunya. [Consulta: 21 abril 2023].