OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Antonio Cano Manuel Ramírez de Arellano

Antonio Cano Manuel y Ramírez de Arellano (Chinchilla de Monte-Aragón, 14 de maig de 1768 - 12 de febrer de 1836) va ser un polític espanyol, ministre i secretari d'estat durant el regnat de Ferran VII.

## Biografia

Era germà del també polític liberal Vicente Cano Manuel Ramírez de Arellano. Llicenciat en dret, treballà com a advocat i fou tancat a la Fortalesa de la Ciutadella de Barcelona en 1792. En 1804 fou nomenat alcalde de Corte de Madrid. El 1809, un cop esclatada la Guerra del Francès, va fugir de la capital i es va unir a la Junta Suprema Central.
En 1811 era fiscal del Consell Reial i un dels propulsors de la llei de llibertat d'impremta. Va ser nomenat secretari de Despatx de Gràcia i Justícia el 23 de juny de 1812, ocupant el càrrec fins al 10 d'octubre de 1813. Des de juliol havia ocupat a més la d'Estat amb caràcter interí. En 1814, però fou bandejat quatre anys a Pastrana i a Chinchilla.
Va ser diputat a les Corts Espanyoles pel Regne de Múrcia en 1820-1822. En el Trienni Liberal va ser president de les Corts entre febrer i març de 1821 i president del Tribunal Suprem d'Espanya entre 1820, any del seu restabliment, i 1823 quan va ser suprimit de nou amb la restauració de l'absolutisme. Ja en la regència de Maria Cristina de Borbó-Dues Sicílies va ser President del Canal d'Albacete i Pròcer del Regne (1834-1836).

## Referències

* ↑ Antonio Cano Manuel Ramírez de Arellano a mcnbiografias.com
* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats
* ↑ Presidència del Congrés a l'Històric de Diputats
* ↑ Fitxa del Senat
# Argentoliveingita

L'argentoliveingita és un mineral de la classe dels sulfurs, que pertany al grup de la sartorita. Rep el seu nom per la seva relació amb la liveingita, en honor del professor de química anglès G.D. Liveing (1827-1924), i pel seu contingut en argent.

## Característiques

L'argentoliveingita és una sulfosal de fórmula química Ag$_x$Pb$_{40-2x}$As$_{48+x}$S$_{112}$, on x és major que 3 i menor que 4 (3 < x < 4). Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2016. Cristal·litza en el sistema triclínic.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la pedrera Lengenbach, a Fäld, a la comuna de Binn (Valais, Suïssa), l'únic indret on ha estat trobada aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Argentoliveingite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 23 octubre 2016].
# Argenton

«Argenton» té aquests significats:
* Argenton (Òlt i Garona), municipi al departament d'Òlt i Garona (regió de Nova Aquitània)
* Argenton-sur-Creuse, municipi al departament d'Indre (regió del Centre - Vall del Loira, França)
* Argenton-l'Église, municipi al departament de Deux-Sèvres (Nova Aquitània)
* Argenton-Notre-Dame, municipi al departament de Mayenne (regió de País del Loira, França)
* Argenton-les-Vallées, municipi al departament de Deux-Sèvres (Nova Aquitània)
* Cantó d'Argenton-sur-Creuse, cantó al districte de Châteauroux del departament d'Indre (Centre - Vall del Loira)
* Cantó d'Argenton-les-Vallées, cantó al districte de Bressuire del departament de Deux-Sèvres (Nova Aquitània)
# Arghun Shah (desambiguació)

«Arghun Shah» té aquests significats:
* Arghun Shah ben Nawruz ben Arghun Agha(+1345/1346), cap (amir buzurg o gran amir) del grup tribal militar mongol dels Ja'un-i-Qurban, que va governar el nord del Khurasan
* Arghun Shah Burdalik, amir de Tamerlà
# Angoulême Charente Football Club

El Angoulême Charente Football Club és un club de futbol francès de la ciutat d'Angulema.

## Història

El club va ser fundat el 1920. Evolució del nom:
* 1920: SC Angoulême
* 1925: Association Sportive des Charentes
* 1947: Association Sportive d'Angoulême
* 1992: Association Sportive Angoulême Charente 92 (ASAC)
* 2005: Angoulême Charente Football Club

## Referències

* ↑ «France – Trainers of First and Second Division Clubs on RSSSF». Arxivat de l'original el 4 agost 2007. [Consulta: 2 agost 2007].

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2016-01-02 a Wayback Machine.
# Angoulême

«Angulema o Angoulême» té aquests significats:
* Angoulême (francès) o Angulema (català), ciutat de França al departament del Charente (regió de la Nova Aquitània)
* Angoulême Charente Football Club, club de futbol francès de la ciutat d'Angulema
* Bisbat d'Angulema o d’Angoulême (francès), seu de l'Església Catòlica a França, sufragània de l'arquebisbat de Poitiers
* Districte d'Angulema, districte al departament del Charente (regió de la Nova Aquitània)
* Comtat d'Angulema, jurisdicció feudal sorgida en temps dels successors de Carlemany
* Festival d'Angoulême, festival de còmics fundat el 1974 dut a terme anualment a Angulema, França
* Soyaux Angoulême XV Charente, club de rugbi a 15 fundat el 2010 que juga a la Pro D2
* Vescomtat d'Angulema, jurisdicció feudal d'Aquitània a la Vendée al nord del Poitou
# Argissa

Argissa (en grec antic Ἄργισσα) o també Argura Ἄργουρα) era una ciutat de la Pelasgiotis a Tessàlia, vora el riu Peneu i a poca distància de Larisa. Homer la menciona al "Catàleg de les naus" a la Ilíada, on diu que els seus habitants van anar a la guerra de Troia comandats per Polipetes. Estrabó situa a Argissa a 40 estadis d'Atrax.
La distància que la separava de Làrissa era tant petita que l'escoliasta a Apol·loni de Rodes va dir que Argissa i Làrissa eren la mateixa ciutat.

## Notes

* ↑ segons Homer
* ↑ segons Estrabó i Esteve de Bizanci

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Argura». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 5 febrer 2021].
# Argja Bóltfelag

Argja Bóltfelag (AB) és un club de futbol feroès de la localitat d'Argir, municipi de Tórshavn.

## Història

L'Argja Bóltfelag (o AB) va ser fundat el 15 d'agost de 1973 pel resident danès Johnny Nyby i altres aficionats al futbol del poble. A la primavera del 1974 es va elegir la primera junta. Aquesta junta estava composta per Johnny Nyby (president), Fróði Olsen (vicepresident); Sonja á Argjaboða (tresorer) i Kristian Arge (secretari). El 1983 es va construir un camp de futbol per a que hi jugués l'equip, fins llavors ho havia fet a les instal·lacions de Gundadalur, a Tórshavn, on també hi jugaven l'HB i el B36.
L'any 2006 va debutar a la primera divisió feroesa, tot i que només s'hi va poder estar una sola temporada. Des d'aquella temporada l'AB ha ascendit diverses vegades a la màxima categoria feroesa; la darrera va ser el 2017 i s'hi ha pogut mantenir fins avui (2020).

## Palmarès
### Equip masculí

* Segona divisió (1.deild)
** 2017 (campió)
* Tercera divisió (2. deild)
** 2002 (campió)

### Equip femení

* Primera divisió
** 2009 (campiones)
** 2006 i 2011 (subcampiones)

## Entrenadors

Llista dels entrenadors de l'AB des de la temporada 2000-2001:
* Oddbjørn Joensen (2000 - 2001)
* Sámal Erik Hentze (2002 - 2003)
* Kári Reynheim (2004)
* Jóannes Jakobsen (2005)
* Rúni Nolsøe (2006)
* Oddbjørn Joensen (gener- maig de 2007)
* Sigfríður Clementsen (juny 2007 - desembre 2007)
* Allan Mørkøre (2008 – juliol de 2010)
* Sámal Erik Hentze (Agost 2010 – desembre 2013)
* Bill McLeod Jacobsen (gener 2014 – abril 2014)
* Oddbjörn Joensen (abril 17, 2014 – May 31, 2015)
* Sámal Erik Hentze (June 01, 2015 - Dec 31, 2015)
* Trygvi Mortensen (2016)
* Kári Reynheim (2017)
* Sorin Anghel (2018, 2019 -)

## Referències

* ↑ «Classificació de la primera divisió feroesa» (en feroès). faroesoccer.com. [Consulta: 8 octubre 2019].
* ↑ «Faroe Islands - List of Women Cup Winners» (en anglès). rsssf.com. [Consulta: 8 octubre 2019].
* ↑ «AB Argir » Trainerhistorie» (en anglès). .weltfussball.de. [Consulta: 8 octubre 2019].

## Vegeu també

* Lliga feroesa de futbol.
* Futbol a les Illes Fèroe.

## Enllaços externs

* Web oficial del club Arxivat 2018-04-27 a Wayback Machine.. (feroès)
# Argiusta-Moriccio

Argiusta-Moriccio (en cors Arghjusta è Muricciu) és un municipi francès, situat a la regió de Còrsega, al departament de Còrsega del Sud. L'any 2005 tenia 84 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2005 |
| 188 | 137 | 127 | 105 | 93 | 77 | 84 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2001- | Michel Peretti | | |
# Antonio Benedico Siso

Antonio Benedico Siso (Barcelona, 20 de març de 1920 - Barcelona, 30 de novembre de 1943) fou un futbolista català de la dècada de 1940.

## Trajectòria

Va jugar al FC Barcelona durant la Guerra Civil. Finalitzada la mateixa, defensà els colors del CE Manresa durant tres temporades, i de la UE Sant Andreu. Va morir a conseqüència d'un xoc amb un adversari en un partit Gràcia-Sant Andreu.
El seu germà Luis Benedico Siso també fou futbolista.

## Palmarès

* Campionat de Catalunya de futbol:
** 1937-38

## Referències

* 1 2 3 4 Toni Closa; Josep Pablo, José Alberto Salas i Jordi Mas. Gran diccionari de jugadors del Barça. Editorial Base, 2015. ISBN 978-84-16166-62-6.
* ↑ «Nota de la Federación Catalana de Fútbol con motivo de la muerte del jugador Antonio Benedico Sisó». Mundo Deportivo, 09-12-1943. [Consulta: 1r abril 2015].
# Antonio Bazzini

Antonio Bazzini (Brescia (Llombardia), 11 de març, 1818 – Milà (Llombardia), 10 de febrer, 1897), va ser un compositor i violinista italià.
Antonio Bazzini, va ser deixeble de Faustino Camisani. A partir de 1843, durant quatre anys, va estudiar a Leipzig, on va aprofundir en el coneixement de l'obra de Bach i Beethoven. En la primera part de la seva carrera es va dedicar principalment a l'activitat concertística, que el va portar a Alemanya, Dinamarca, França, Espanya i Polònia. A l'estranger va tenir l'oportunitat d'aprofundir en els seus coneixements de la música instrumental europea.
En tornar a Itàlia, es dedicà a la composició, aprofitant la seva experiència internacional i contribuint a impulsar el renaixement de la música instrumental a Itàlia. A partir de 1873 va ensenyar composició al conservatori de Milà, del qual va ser director el 1882. Entre els seus alumnes hi havia Giacomo Puccini i Alfredo Catalani. Autor d'una única òpera, Turanda, sobre el mateix tema musicat molts anys més tard per Busoni i Puccini, la seva activitat com a compositor es va orientar cap al repertori simfònic i de cambra, instrumental i vocal. Al seu instrument va dedicar quatre concerts i nombroses peces virtuoses.
De jove va ser animat per Paganini (que va influir en el seu estil), més tard va ser elogiat per Schumann i Mendelssohn.

## Composicions

(llista parcial)
* Turanda, òpera extreta de Turandot de Carlo Gozzi (Milà, llibret d'Antonio Gazzoletti, Teatro alla Scala, 13 de gener 1867)
* Saul, obertura (1867)
* La Ronde des lutins (La Ridda dei folletti), scherzo fantastic per a violí, amb acompanyament de piano, op. 25
* Concert per a violí i orquestra n.4, en la menor, op. 38
* Concert per a violí i orquestra n.5 Militare, op. 42
* Tre morceaux en forme de sonate per a violí i piano, op. 44
* Sonata per violí i piano en mi menor op. 55
* Re Lear, obertura op. 68 (1871)
* Quartetto per arcs n. 1 en do major (1864)
* Quartetto per arcs n. 2 en re menor op. 75
* Quartetto per arcs n. 3 en mi bemoll major op. 76
* Francesca da Rimini, poema simfònic en mi menor op. 77 (1879 - segona versió 1885)
* Quartetto per arcs n. 4 en sol major op. 79
* Quartetto per arcs n. 5 en fa menor op. 80
* Quartetto per arcs n. 6 en fa major
* Scherzo variato per violí i orquestra d'arcs del seu tema Invitació a la dansa de Carl Maria von Weber
* Sinfonia in Fa maggiore (ed. crítica de Marino Pessina; estrenada pòstumament el 3 de desembre de 2012 al "Teatro Grande" de Brescia)

## Bibliografia

* Claudio Sartori, L'Avventura del Violino. L'Italia musicale dell'Ottocento nella biografia e nei carteggi di Antonio Bazzini, Torino, ERI, 1978
* Carlo Parmentola, voce Bazzini Antonio, A Dizionario Enciclopedico Universale della Musica e dei Musicisti (diretto da Alberto Basso), Utet, Torino, Le Biografie, Vol. I, 1985, p. 361
# Antiparal·lelisme (bioquímica)

En bioquímica, dues molècules són antiparal·leles si s'estenen l'una al costat de l'altra en direccions oposades.
En l'ADN, el carboni 5' es troba a dalt de la cadena líder, mentre que el carboni 3' es troba a la secció inferior de la cadena retardada. Els nucleòtids són similars i paral·lels, però s'estenen en direccions oposades, i d'aquí ve el nom d'"antiparal·lelisme". L'estructura antiparal·lela de l'ADN és important en la replicació de l'ADN, car separa la cadena líder en una direcció i la cadena retardada en l'altra. Durant la replicació de l'ADN, la cadena líder és replicada contínuament, mentre que la cadena retardada es replica en segments coneguts com a fragments d'Okazaki.

## Referències

* ↑ «Antiparallel structure of DNA strands (video)» (en anglès). [Consulta: 8 gener 2022].
* ↑ «Why is DNA antiparallel?» (en anglès americà). Arxivat de l'original el 2022-01-08. [Consulta: 8 gener 2022].

## Vegeu també

* Direccionalitat (biologia molecular)
# Aphanius burdurensis

Aphanius burdurensis és una espècie de peix de la família dels ciprinodòntids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia: Turquia.

## Referències

* ↑ BioLib (anglès) i (txec)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ «Aphanius burdurensis» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Enllaços externs

* Discover Life (anglès)
# Arauzo de Torre

Arauzo de Torre és un municipi de la província de Burgos a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Forma part de la Comarca de la Sierra de la Demanda.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 119 | 113 | 107 | 106 |
# Aristarc d'Alexandria

Aristarc d'Alexandria (en llatí Aristarchus, en grec Αρίσταρχος "Arístarkhos") fou un escriptor grec d'Alexandria que va escriure un llibre sobre la interpretació dels somnis mencionat per Artemidor a la seva obra titulada Ονειροκριτα.

## Referències

* ↑ Aristarchus of Alexandria a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 290
# Aransas Pass

Aransas Pass és una població dels Estats Units a l'estat de Texas. Segons el cens del 2000 tenia 8.138 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Aransas Pass tenia 8.138 habitants, 2.961 habitatges, i 2.140 famílies. La densitat de població era de 292,6 habitants/km².
Dels 2.961 habitatges en un 34,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 54,1% hi vivien parelles casades, en un 13,4% dones solteres, i en un 27,7% no eren unitats familiars. En el 23,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 10% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,7 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,17.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,4% tenia menys de 18 anys, un 9,4% entre 18 i 24, un 25,4% entre 25 i 44, un 22,3% de 45 a 60 i un 14,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 95 homes.
La renda mediana per habitatge era de 27.376 $ i la renda mediana per família de 33.227 $. Els homes tenien una renda mediana de 29.383 $ mentre que les dones 17.969 $. La renda per capita de la població era de 12.964 $. Aproximadament el 18,3% de les famílies i el 19,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Aransas Pass». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Aransas Pass». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2011-06-06. [Consulta: 12 agost 2010].
# Aranow

Aranow Packaging Machinery és una empresa catalana, organitzada com a societat de responsabilitat limitada, especialitzada en el disseny i la producció de maquinària industrial per a envasats monodosi per a diversos sectors. Amb seu actualment a Polinyà, fou fundada l'any 2003 per l'activista català Jordi Cuixart i Navarro, que n'és el president i en posseeix més del 80% de les accions.
La facturació anual d'Aranow va ser, el 2015, de 7.200.000 euros, amb més del 95% de les vendes corresponents a exportacions, majoritàriament del sud-est asiàtic, el nord d'Àfrica i l'Amèrica Llatina, treballant amb uns 150 proveïdors del Vallès. L'empresa tenia 70 treballadors a finals del 2016. El març del 2017 Jordi Cuixart va passar el càrrec de director general a Jan Molina, fins aleshores director comercial.
El 2022 l'empresa va obrir un centre d'innovació i oficina de vendes per al centre d'Europa a Neuchâtel (Suïssa), per investigar sobre noves tècniques de producció i tecnologia en el marc de la indústria 4.0. Aquest mateix any inaugurava la nova seu central a Polinyà, en una nau de 4.100 metres quadrats, on esperava poder augmentar un 80% la capacitat de producció.
L'any 2013 Aranow va guanyar la primera edició del Premi a la Diplomàcia Empresarial Catalana, que reconeix les empreses que s'identifiquen, elles mateixes o els seus productes, com a catalanes, així com normalitzar la visibilitat de Catalunya a l'exterior, donant una imatge d'excel·lència del país i difonent els seus valors, actius i atractius, atorgat anualment pel DIPLOCAT i creat juntament amb PIMEC.

## Referències

* 1 2 Roca, Ramon. «Aranow preveu comprar petites empreses per créixer». L'Econòmic, 11-12-2016. [Consulta: 13 febrer 2020].
* 1 2 «Nou Director General a ARANOW». Aranow, 27-03-2017. [Consulta: 15 febrer 2020].
* ↑ «Aranow inaugura su nueva sede central e incrementa su capacidad productiva un 80 %» (en castellà). Packaging News, 07-06-2022. [Consulta: 3 gener 2023].
* ↑ Un nou guardó premiarà les pimes que projecten la imatge de Catalunya al món Arxivat 2014-04-07 a Wayback Machine., Agència Catalana de Notícies.
* ↑ Les pimes que portin Catalunya al món tindran premi Arxivat 2020-02-13 a Wayback Machine., Nació Digital.
* ↑ «ARANOW rep el premi a la diplomàcia empresarial». Generalitat de Catalunya, 06-11-2013. Arxivat de l'original el 04-14-2016. [Consulta: 1r març 2023].
# Atef-Khent (nomós XIII)

Atef-Khent (literalment, el magraner de dalt) fou el nom del nomós XIII de l'Alt Egipte. La capital fou Saut (Licòpolis, avui Asyut). Els déus principals eren Wepwawet (amb temple a Saut) i Anubis.

## Bibliografia

* Helck, Wolfgang ; Westendorf, Wolfhart (1977). Lexikon der Ägyptologie. Wiesbaden: Harrassowitz. ISBN 3-447-01876-3
# Arquitectura prehistòrica

El terme Arquitectura prehistòrica a les primeres construccions humanes documentades, que es poden situar en moments prehistòrics.

## Arquitectura monumental

Dins aquest conjunt es poden distingir dos tipus de construccions:
* Les construccions megalítiques, del grec μέγασ, megas (gran) i λίθοσ, lithos (pedra); consten d'enormes lloses de pedra sense tallar, o escassament escalabornades, verticals i horitzontals, allindanades, suportades, mai unides amb morter, ni tan sols travades amb algun tipus d'aparell. Van sorgir al neolític, continuant durant l'edat del coure, l'edat del bronze i, en algunes zones, fins a època històrica.
* Les construccions ciclòpies. Així anomenades per haver-les atribuït els antics grecs a uns gegants fabulosos anomenats cíclops; es van constituir amb aparell senzill de pedres, en part escairades, o sense escairar, encara que escalabornades, i de menor volum que les megalítiques, utilitzant algunes vegades morter argilenc per a conformar murs i paraments. Aquesta tècnica fou utilitzada sobretot durant l'edat del coure, l'edat del bronze i l'edat del ferro, a diversos indrets, com a la civilització micènica, la cultura talaiòtica o als nurags de Sardenya.

## Arquitectura domèstica

S'han documentat nombrosos exemples d'habitatges d'època prehistòrica:
* la cabana o barraca, formada per entramats de brancatge,
* la gruta o caverna, artificial o natural però acomodada per la mà de l'home als seus propis usos,
* els palafits o habitacions lacustres de fusta aixecats sobre pilots clavats en el fons d'un llac o zona pantanosa,
* els cranoges, propis d'Irlanda, habitacles lacustres a manera d'illots, sense deixar passar l'aigua per sota d'elles,
* els terramares, descoberts a Itàlia, barraques de fusta i argila en llocs pantanosos. Amb aquestes construccions es relacionen els paradors o kiokenmodingos (veu danesa que significa restes de llar) que són monticles conformats per dipòsits de conquilles, restes de cendra, carbó, ossos, pedres i fragments de ceràmica tosca, molt abundants a Dinamarca, també trobats en altres regions.
Els palafits més notables, per la seva extensió i nombre, s'han trobat als llacs de Suïssa. cobrint Ginebra una superfície de 150.000 metres quadrats. A la península Ibèrica, s'han trobat restes de tals habitatges als voltants de Betanzos i a altres localitats de Galícia, igual que en les proximitats d'Olot (Girona), Bolbait i Xella (València). Aquest tipus d'habitatges i s'atribueixen a l'època neolítica i tenien per objecte la defensa contra els animals salvatges.
# Rascló de Rodrigues

El rascló de Rodrigues(Erythromachus leguati) és un ocell extint de la família dels ràl·lids (Rallidae) i única espècie del gènere Erythromachus Milne-Edwards, 1874. Habitava les zones humides de l'lla de Rodrigues, a les Maurici.

## Referències

* ↑ «Rascló de Rodrigues». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/11/2023(català)
# Font de la Canaleta (Toralla)

La Font de Canaleta és una font del poble de Toralla, de l'antic terme de Toralla i Serradell, pertanyent a l'actual municipi de Conca de Dalt, al Pallars Jussà.
Està situada a 937 m d'altitud, al sud-oest del poble de Toralla, a prop i a ponent de la carretera local que mena al poble, en el darrer revolt abans d'arribar-hi. És al sud i a sota de los Feixancs.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Pomacentrus simsiang

Pomacentrus simsiang és una espècie de peix de la família dels pomacèntrids i de l'ordre dels perciformes que es troba a Indonèsia, les Filipines, Palau, Papua Nova Guinea, Salomó, Vanuatu, Taiwan, Illes Ryukyu i Nova Caledònia.
Els mascles poden assolir els 7 cm de longitud total.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
# Pomacentrus similis

Pomacentrus similis és una espècie de peix de la família dels pomacèntrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 7 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sri Lanka i al Mar d'Andaman.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Allen, G.R., 1991. Damselfishes of the world. Mergus Publishers, Melle, Alemanya. 271 p.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.