OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Llet d'arròs

La beguda d'arròs (col·loquialment anomenada llet d'arròs) és un tipus de llet de gra feta d'arròs. Es fa principalment amb arròs integral i sense endolcir. La dolçor en la majoria de les varietats és creat per un procés enzimàtic que divideix els carbohidrats en sucres, especialment en glucosa, similar a l'amazake japonès. Alguns tipus de llet d'arròs poden estar endolcits amb xarop de canya de sucre i altres sucres.

## Comparació a la llet de vaca

Comparada amb la llet de vaca, la llet d'arròs conté més carbohidrats, però no conté quantitats significatives de calci ni de proteïna. No conté lactosa ni colesterol. La llet d'arròs comercial sol ser fortificada amb vitamines i minerals, incloent-hi calci, vitamina B12, vitamina B3, i ferro. Ja que existeix molta gent al·lèrgica als lactis i a la soia, la llet d'arròs és una alternativa més a les llets de vaca i de soia.

## Marques comercials

La llet d'arròs està disponible comercialment en sabor vainilla, xocolata, i ametlla així com en sabor original i pot ser utilitzada com a alternativa a la llet de vaca en moltes receptes. Marques comercials disponibles als Estats Units inclouen Rice Dream i The Bridge.

## Preparació

La llet d'arròs es fa en pressionar l'arròs a través d'un molí que cola els grans d'arròs pressionats. També es pot fer a casa usant farina d'arròs i proteïna d'arròs integral. Hi ha moltes receptes disponibles a Internet.

## Vegeu també

* Orxata d'arròs
* Llet de soia
* Llet d'ametlla

## Referències

* ↑ «Got soy, almond, rice Milk? - Brief Article | Vegetarian Times | Find Articles at BNET.com». Arxivat de l'original el 2012-06-29. [Consulta: 29 juny 2012].
* ↑ What is Rice Milk?
* ↑ «Vegan non-dairy milk substitutes - soy milk - rice milk - almond milk - dairy allergies - lactose intolerant». Arxivat de l'original el 2017-01-14. [Consulta: 13 abril 2009].
* ↑ «Rice Dream Rice Drink | Iateapie.net Healthy Diet Food Reviews». Arxivat de l'original el 2009-02-19. [Consulta: 13 abril 2009].
* ↑ Home rice milk preparation
# Les Nanas

Les Nanas és una comèdia francesa de 1985 amb un repartiment totalment femení, dirigida per Annick Lanoë.

## Argument

La Christine té quaranta anys quan s'assabenta que la seva parella Robert ha estat tenint una aventura durant els últims mesos. Com a dona alliberada, Christine es nega a aguantar aquesta situació i, amb el suport de les seves núvies que lluiten per trobar el seu Sr. Perfecte, pren mesures per posar-se en contacte amb la seva rival...

## Repartiment

* Marie-France Pisier com a Christine
* Dominique Lavanant com a Evelyne
* Macha Méril com a Françoise
* Anémone com a Odile
* Odette Laure com la mare de Christine
* Catherine Samie com a Simone
* Juliette Binoche com a Antoinette
* Clémentine Célarié com Éliane
* Marilú Marini com a Mariana
* Caroline Loeb com Adèle
* Eva Ionesco com a Miss França
Catherine Jacob va aparèixer en un paper no acreditat.

## Referències

* ↑ «Nanas (Les)». unifrance.org. [Consulta: 28 juliol 2013].
* ↑ «Les Nanas (1985) - JPBox-Office».

## Enllaços externs

* Fragment de la pel·lícula a YouTube
# Les Veces

Les Veces és una masia situada al municipi de Navès, a la comarca catalana del Solsonès.

## Referències

* ↑ Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya
# Llista de bisbes de Terrassa i Ègara

Bisbat d'Ègara
* Ireneu (referència l'any 465)
* Nebridi (referències els anys 516, 517 i 527)
* Taür (referència l'any 546)
* Sofroni (referència els anys 589 i 592)
* Ilergi (referències els anys 599 i 610)
* Eugeni (referència l'any 633)
* Vicenç (referència l'any 653)
* Joan (referències els anys 683, 688 i 693)
Bisbat de Terrassa
# Luci Cecili Metel

Luci Cecili Metel és el nom dels següents personatges:
# Lluís Crespí de Valldaura i Bou

Lluís Crespí de Valldaura i Bou (València, ? - ?, 1522) fou un poeta valencià.
Fill del senyor de Sumacàrcer Lluís Crespí de Valldaura i de Damiata Bou, va tindre set germans.
Va estudiar dret canònic a Pisa, i es va doctorar en lleis a la Universitat de València, d'on fou catedràtic de cànons (1500-03) i rector (1506).
Va escriure molts poemes, i alguns d'ells, en valencià i castellà, els podem trobar al Cancionero general (1511). Durant les Germanies (1520-22) lloà en una dècima, en valencià, la fidelitat de Morella, en contra dels agermanats.
Va morir el 1522 d'una llarga malaltia. El seu successor fou el seu fill Jeroni.

## Referències

* ↑ «Lluís Crespí de Valldaura i Bou». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Biografia de son pare, Lluís Crespí de Valldaura, en la Real Academia de la Historia.» (en castellà). [Consulta: 17 gener 2022].
* ↑ Estudiants valencians al Studio Fiorentino, 1473-1494, per Pilar Codonyer Sòria (Google books)
# Lum Zhaveli

Lum Zhaveli (Pristina, 5 de març de 1990) és un nedador i informàtic kosovar. Es va començar a interessar en la natació als 14 anys, i va millorar els seus entrenaments quan va començar a estudiar a Londres. Durant la seva estada de cinc mesos a Londres, va guanyar més de deu medalles en diverses competicions, cinc de les quals d'or. Es va veure obligat a tornar a Kosovo a causa de problemes de visat. Dos anys més tard, Zhaveli va tenir l'oportunitat de seguir avançant en els seus estudis a Tessalònica i va continuar els seus estudis al CITY College. Mentre estudiava a la universitat, va entrar a formar part d'un equip local i va continuar progressant en la natació. El 2013 es va graduar en ciències de la computació per la Universitat de Sheffield i va treballar breument com a enginyer de programari per a Alt3c. És fundador i membre de la junta del capítol kosovar de l'Association for Computing Machinery.
Forma part del club esportiu STEP Prishtina. És nedador en equip nacional de Kosovo des de 2002 i el 2008 va ser nomenat millor nedador del país. Va participar en els 50 metres braça i lliures masculí del Campionat del Món de natació de 2015. L'any següent va participar en els 50 m lliures masculí dels Jocs Olímpics d'Estiu de 2016 representant Kosovo. També va participar en el Campionat d'Europa de natació de 2016.

## Referències

* ↑ «Lum Zhaveli». Transformational Leadership Program. Arxivat de l'original el 20 d'agost 2016. [Consulta: 1r agost 2016].
* ↑ «Lum Zhaveli». Illyrian Swimming Association. Arxivat de l'original el 7 d'agost 2016. [Consulta: 1r agost 2016].
* ↑ «Rita Zeqiri e Lum Zhaveli më të mirët e vitit në not».
# Loja

«Loja» té aquests significats:
* Loja (ciutat de l'Equador)
* Loja (Granada)
* Comarca de Loja, comarca a la part occidental de la província de Granada al sud-est d'Espanya
* Província de Loja
* Marquesat de Loja
* Revolta de Loja, revolta ocorreguda el 1861 protagonitzada per un grup de jornalers
# Cacatua negra becllarga

La cacatua negra becllarga (Zanda baudinii) és una espècie d'ocell de la família dels cacatuids (Cacatuidae) que habita els boscos del sud-oest d'Austràlia Occidental.

## Referències

* ↑ Comissió dels Noms dels Ocells en Català. Diccionari dels ocells del món: Ocells no passeriformes. Fundació Barcelona Zoo; Institut Català d'Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia
# Cabov

Cabov és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Prešov, al nord del país.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1410.
# Cabotí

«Cabotí» té aquests significats:
* Captura de peixos petits que inclou el Jonquillo (menys del 60%) però també d'altres espècies com Crystallogobius linearis i Pseudaphya ferreri, entre altres espècies.
* Crystallogobius linearis
* Pseudaphya ferreri

## Referències

* ↑ Mas Ferrà, Xavier; Canyelles Ferrà, Xavier. Peixos de les Illes Balears. Palma: Moll, maig 2000 (Manuals d'Introducció a la Naturalesa, 13). ISBN 84-273-6013-4.
Viccionari
# Cal Massot (Belianes)

Cal Massot és una casa pairal del segle xvi al terme municipal de Belianes (l'Urgell) que en l'actualitat ha estat transformada en una casa de turisme rural, malgrat tot, se n'han conservat intactes els trets distintius.
La portalada d'accés és d'arc de mig punt dovellat. Fruit de les remodelacions veiem una nova porta rectangular i un accés per a cotxes al garatge. A la primera planta, respectant la situació de les finestres originals s'hi han construït finestrals nous i igualment així passa a la tercera planta, més baixa, amb finestres d'argamassa. Els murs han respectat l'aparença d'una estereotomia irregular a base de superposicions de pedres sense tallar en fileres.

## Referències

* ↑ «Cal Massot». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 gener 2017].
# Cal Mata (l'Arboç)

Cal Mata és una obra eclèctica de l'Arboç (Baix Penedès) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

L'edifici és compost per tres plantes. Els baixos presenten dues grans portalades renovades a causa d'una gran porta de llinda i d'una porta balconera col·locada al damunt. A la portalada veiem la data 1921. La planta noble té un gran balcó amb barana de ferro i tres portes balconeres, el qual és sostingut per tres mènsules decorades amb figures femenines. Les golfes presenten dues finestres allargades. Tota la façana és decorada amb relleus de tipus geomètrics.

## Història

L'edifici fou comprat a l'arquitecte Pons, però aquest no l'havia acabat encara; fou el Sr. Feliu qui l'acabà.

## Referències

* 1 2 «Cal Mata». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 31 gener 2019].
# Cal Mateu (Rubió)

Cal Mateu és una masia situada al municipi de Rubió, a la comarca catalana de l'Anoia. La masia està situada al vessant nord de la Serra de Rubió, a l'entitat de població de Sant Martí de Maçana.
# Can Moner (Santa Coloma de Farners)

Can Moner és un antic mas al terme de Santa Coloma de Farners (la Selva). Es tracta de la casa on va néixer un dels personatges més rellevants de la història de Santa Coloma, i una placa commemorativa d'una restauració ho indica, sota la finestra esquerra de la façana:
| « | La seva contemplació em produeix una fascinació amable. Dona repòs i calma al meu esperit. Restaurada en honor de Sant Dalmau Moner nascut en aquesta casa 1291-1341. Amb la saviesa del nostre oncle Joan Maria de Ribot i de Balle i el mestre Isidre Cornella Carreras 1985-1987 | » |
Tot i que s'esmenta en el fogatge de 1497, el seu aspecte actual es deu a la reforma del segle xvii. És una casa de dues plantes amb la coberta a dues vessants a laterals i cornisa catalana. La porta principal és d'arc de mig punt adovellat i les finestres són rectangulars amb ampit, brancals i llindes de pedra monolítca, la majoria de les quals presenten dates inscrites.
A la porta principal de fusta, hi ha la inscripció any 1885 i al costat una petita placa que diu: MAS MONER. Sant Dalmau Moner 1291-1341 Nascut a aquesta casa; a la finestra central del primer pis "164?"; i a les dues finestres de la dreta de la porta "1670" i "1668". A la part posterior una altra finestra té la data de 1642. Les obertures de la planta baixa estan protegides per una reixa de ferro forjat quadriculada, també tenen reixa les del primer pis de la paret lateral.
A la façana, adossat al llarg de tota l'amplada, hi ha un banc molt baix fet en rajol, i les restes d'una escala de pedra, inutilitzada, situada a la dreta de la porta principal, que antigament s'utilitzava per a pujar dalt dels cavalls. Tot el terra del voltant de la casa ha estat enrajolat i malgrat preservar l'estructura i la major part dels elements originals, l'interior ha variat, adequant-lo a les noves necessitats, així com els annexes que s'han afegit a la casa per la part esquerra. La casa es troba envoltada per una tanca metàl·lica.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Can Moner». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 març 2013].

## Enllaços externs

* «Can Moner». Patrimoni de la Selva. Consell Comarcal de la Selva.
# Camí de Reus a Prades

El Camí de Reus a Prades és un camí ancestral a la comarca del Baix Camp que unia, i uneix, les poblacions de Reus i Prades.

## Descripció

El camí surt de Reus en direcció a Castellvell, i en aquest tram també se'n diu Camí de Castellvell. Passat Castellmoster i el Picarany, segueix cap al Mas de Borbó, on el camí quasi toca l'alzina d'aquell mas, segueix cap al Coll de la Batalla, toca l'ermita del Mas de l'Anguera i s'enfila cap a la Serra de la Mussara pel coll de les Saleres. Fins a la Creu dels Noguers està senyalitzat com a Sender de Gran Recorregut, el GR 172, i en aquell punt, després de travessar el GR 7, enllaça amb el GR 65-5, que és la branca del Camí de Sant Jaume (GR 65) que, des de Tarragona, va a trobar el camí principal a Logronyo a través de l'antiga via romana que unia Tarragona amb Saragossa. Travessa els Motllats amb aquesta nova senyalització, passa a tocar el Picorandan, damunt de Capafonts, i pel Coll de Capafonts fa cap a la Font del cap del Pla, ja a les envistes de Prades. Entra al poble per la Creu del Camí de Reus. Alguns trams del camí mantenen l'antic empedrat d'època medieval.
Segons Andreu de Bofarull, el 1455 es va reparar el tram des de Reus fins al Coll de la Batalla.

## Referències

* ↑ Aguadé sans, Enric. Els camins mil·lenaris del Baix Camp. Reus: Centre d'Estudis Comarcal Josep Iglésies, 1992, p. 68. ISBN 846044371X.
* ↑ Amigó, Ramon. Materials per a l'estudi dels noms de lloc i de persona, i renoms, del terme de Reus. Reus: Associació d'Estudis Reusencs, 1988, p. 455. ISBN 8486387655.
* ↑ Aguadé sans, Enric. Camins mil·lenaris de Catalunya que seguien els pelegrins a Santiago. Reus: l'autor, 1999, p. 148-149. ISBN 8493080209.
* ↑ Bofarull, Andreu de. Anales históricos de Reus desde su fundación hasta nuestros días. Reus: Imp. de la V. é Hijo de Sabater, 1866, p. 313.
# Can Cavaller (Bescanó)

* Per a altres significats, vegeu «Can Cavaller (Canet d'Adri)».
Can Cavaller o Caballé és un monument al disseminat d'Estanyol al municipi de Bescanó (Gironès) protegit com a bé cultural d'interès local. Edifici de tres plantes cobert amb teulada a dues vessants. A l'interior presenta l'estructura clàssica de tres crugies paral·leles, la central de doble amplada dividida perpendicularment per un gran arc rebaixat de pedra i al fons l'escala que mena al primer pis amb una gran sala i habitacions a banda i banda.
Les naus estan cobertes amb volta bufada de rajoles i a la primera planta amb embigat de fusta. Les habitacions de decoració barroca tenen cambril amb motllures, fornícules de guix i sostre d'enteixinat. La façana mostra un portal dovellat, un escut amb frontó partit i rellotge de sol, i tres arcades de mig punt al graner. El parament és esgrafiat amb sanefa sota el ràfec de la teulada. A la façana hi ha gravada la següent inscripció: JAUME BATLLA I ASTRADER ME FESIT A YUNY 1630. A la part del darrere hi ha altres cossos afegits posteriorment. Actualment s'utilitza com a casa de colònies.

## Referències

* ↑ pàgina oficial
* 1 2 «Can Cavaller». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24 novembre 2012].
# Can Cavaller (Vilobí d'Onyar)

Can Cavaller és una masia del segle xvi del municipi de Vilobí d'Onyar (Selva). Situada dins d'un gran recinte voltat per una tanca metàl·lica, conserva força intacta la seva fesomia original. Forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

La construcció originària és de tipus basilical, amb vessants a laterals i és coneguda com a can Cavaller del Davant. A la part posterior té adossat un cos que allarga el principal de dues plantes i golfes amb vessants a laterals i que es coneix com a can Cavaller del Darrere i data del segle xvii. Probablement eren dues cases independents. La façana principal, orientada a sud, presenta un portal adovellat amb una bonica clau decorada amb un relleu que representa un cavaller matant un drac i la data inscrita de 1578. A sobre hi ha una finestra d'arc conopial amb arquets. La resta d'obertures són quadrangulars amb llinda monolítica i les de la primera planta tenen un motiu ornamental de fulla de roure. Les golfes presenten una galeria de tres arcs de mig punt amb barana de gelosia de rajol.
La façana de l'esquerra i la posterior tenen totes les obertures emmarcades amb pedra, alguna d'elles amb llinda decorada amb motiu ornamental de fulla de roure. La de la dreta té adossades dependències de serveis. A la part del davant de la casa trobem el pou. A l'interior l'estructura i els element originals han quedat amagats per l'adaptació de l'espai de la planta baixa en oficines, tot i que les parets que subdivideixen les diferents sales són de "pladur" i, per tant, és una intervenció reversible. S'han respectat les portes de pedra originals, mentre que al paviment s'hi ha sobreposat un terra modern.

## Història

Aquest mas existia en el capbreu de 1338, però l'edifici actual és del segle xvi (Can Cavaller del Davant) i del segle xvii (Can Cavaller del Darrere). Fins fa pocs anys va funcionar com a residència per al tractament de drogodependents. Actualment està arrendat per una empresa, Eurocountry, que es dedica al lloguer de camions. L'edifici allotja les oficines i l'espai exterior serveix d'aparcament dels vehicles. L'any 2005 es va refer el vessant dret de la teulada i es van substituir les bigues de fusta per unes de formigó i les teules velles per unes de noves industrials d'encaix que imiten les teules de tipus àrab.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 «Can Cavaller». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 6 octubre 2014].
# Can Cames

Can Cames és una masia d'Amer (Selva) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici cantoner de tres plantes i coberta de doble vessant a laterals. Malgrat tenir dues façanes, la principal és la del carreró lateral i perpendicular al carrer Girona pròpiament dit. La seva planta és rectangular i està arrebossat i pintat de color blanc a excepció dels marcs d'algunes obertures, que són de pedra.
La planta baixa consta d'un petit sòcol pintat, de dues finestres d'obra de ciment i rajola enreixades de ferro i d'un portal adovellat en forma d'arc de mig punt, de grans blocs de pedra sorrenca. A la façana secundària també hi ha una porta d'accés, més petita, rectangular i arrebossada. A tocar d'una de les finestres, a l'esquerra de l'entrada principal, sembla entreveure's una antiga portat també adovellada i de mig punt, parcialment tapada d'arrebossat i pintura.
Al primer pis hi ha dues finestres amb marcs de pedra sorrenca, amb llinda monolítica i sense ampits i també una finestra amb balcó de barana de ferro i una finestra petita.
El segon pis presenta quatre finestres, una d'elles amb un balconet no emergent de barana de ferro. A la façana lateral hi ha una finestra d'obra de rajola i ciment.
El ràfec de la cornisa de la façana principal està format per tres fileres, dos de rajola plana i una de rajola de dent de diamant. El ràfec de la façana lateral està format per dues fileres, una de teula i l'altra de rajola.

## Història

Casa originària del segle xviii amb reformes i ampliacions durant els segles posteriors, XIX i XX.
La dovella clau del portal principal conté gravada la data de 1740.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 «Can Cames». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 setembre 2017].
# Victor Emmanuel Largeau

Victor Emmanuel Étienne Largeau (Irun, 11 de juny de 1867 - Froidos, 27 de març de 1916) va ser un militar i explorador francès que tingué un paper prominent a la colonització del Txad. Fill de l'explorador Victor Largeau, Victor Emmanuel s'allistà el 1885 a la infanteria de marina i després ingressà a l'escola d'infanteria de Saint-Maixent com a alumne oficial el 1889.
# Estació de Roma Termini

L'Estació de Roma Termini (en italià: Stazione di Roma Termini) és la principal estació de ferrocarril de Roma i de tot Itàlia. L'estació deu el seu nom a les Termes de Dioclecià, les quals són molt properes a l'estació.
L'estació ofereix serveis regulars a totes les principals ciutats italianes i també serveis internacionals diàriament a París, Múnic, Ginebra, Basilea i Viena. També ofereix serveis d'alta velocitat a Milà, Florència, Nàpols, Bolonya i Torí principalment. Cada dia hi passen més de 850 trens i més de 450.000 passatgers, convertint-se en l'estació més transitada d'Itàlia i la segona més transitada d'Europa, després de l'Estació de París Nord.

## Història

El 25 de febrer de 1863, el Papa Pius IX va inaugurar una primera estació temporal com a parada final de les línies Roma-Frascati, Roma-Civitavecchia i Roma-Ceprano. Les dues primeres línies tenien estacions separades en altres parts de la ciutat, i com que la tercera línia estava en desenvolupament, la ciutat va decidir construir una única estació central per a totes les línies, oposant-se al model ferroviari de París amb diferents estacions terminals per a cada línia o direcció. La vil·la Montalto-Peretti, propietat del cardenal Felice Peretti, va ser elegida com a nou emplaçament per a construir la nova gran estació central, la qual va passar a anomenar-se Stazione Centrale delle Ferrovie Romane (Estació Central de les Línies Romanes). L'estació permanent va ser dissenyada per l'arquitecte Salvatore Bianchi i es va acabar de construir l'any 1874.
L'any 1937, com a part del pla de l'Exposició Universal de 1942, es va decidir construir una nova estació que substituiria aquesta. El projecte no es va poder acabar mai a causa de l'inici de la Segona Guerra Mundial. L'antiga estació va ser destruïda i part de la nova estació va ser construïda, però els treballs es van interrompre el 1943 quan el govern feixista italià va sortir del poder.

## Enllaços externs

* Trenitalia (italià)(anglès)
* Informació de l'estació a Grandi Stazioni Arxivat 2014-11-11 a Wayback Machine. (italià)(anglès)
* Informació de l'estació a Stazioni del Mondo (italià)
# Jay Kay

Jason Luís Cheetham, conegut artísticament com a Jason Luís Kay o Jay Kay (Stretford, Lancashire, 30 de desembre de 1969) és un cantant anglès, líder de la banda Jamiroquai.
La seva mare era cantant de jazz i d'aquí va treure les seves qualitats artístiques. Als 15 anys va deixar l'escola i més tard va marxar de casa vagant pels carrers. Va cometre alguns robatoris i va estar implicat en un crim que no va cometre. Però tot canvia quan, en el 1989 va arribar la seva odissea del funk. Un amic seu li va deixar el seu estudi de gravació i allà va començar el seu treball. Va firmar un contracte de 8 discos per la companyia de Sony BMG Entertaintment i va treure el seu primer single "When you gonna' learn?". Posteriorment, el 1993 va sortir a la llum el seu primer CD "Emergency on planet Earth", convertint-se en el més venut de l'any a tot el Regne Unit. Seguidament de "The Return of the space cowboy", "Travelling without moving", "Synkronized", "A funk odyssey", "Dynamite" i un àlbum recopilatori "High Times".
Se l'ha relacionat sentimentalment amb les actrius Winona Ryder i Denise van Outen.
Cal destacar la seva gran passió pels cotxes ràpids i cars, que han aparegut en alguns dels seus videoclips com Cosmic Girl o Alright i també el seu gran amor als barrets, en té una col·lecció de més de 100, arribant a gastar-se 36.000 euros per un.

## Vegeu també

* Jamiroquai

## Referències

* 1 2 Veronica Schmidt. «Jamiroquai frontman Jay Kay’s Ferrari Enzo smashed up» (en anglès). The Times, 03-03-2009. [Consulta: 14 novembre 2013].
* ↑ «The schizoid rock star» (en anglès). daily mail.
* ↑ «Jay Kay: 'I will marry Denise'» (en anglès). BBC News, 19-11-1999. [Consulta: 14 novembre 2013].
* ↑ Jeremy Hart. «Me and my motors: Jay Kay» (en anglès). The Times, 07-09-2003. [Consulta: 14 novembre 2013].

## Enllaços externs

* Pàgina web de Jamiroquai (anglès)