OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# 0711 / Cycling

El 0711 / Cycling (codi UCI: SGT), conegut anteriorment com a Team Stuttgart o Christina Jewelry, és un equip ciclista alemany, de ciclisme en ruta de categoria continental des del 2014, un any després de la seva fundació com a club.
No s'ha de confondre amb l'equip Stuttgart-Mercedes.

## Principals resultats

* Volta al Marroc: Stefan Schumacher (2016)

### A les grans voltes

* Giro d'Itàlia
** 0 participacions
* Tour de França
** 0 participacions
* Volta a Espanya
** 0 participacions

## Composició de l'equip

2016 :
2017 :

## Classificacions UCI

L'equip participa en les proves dels circuits continentals i principalment en les curses del calendari de l'UCI Europa Tour.
UCI Àfrica Tour
| Temporada | Classificació per equips | Millor ciclista en la classificació individual |
| 2016 | 11è | Stefan Schumacher (55è) |
UCI Àsia Tour
| Temporada | Classificació per equips | Millor ciclista en la classificació individual |
| 2014 | 52è | Tino Thömel (63è) |
| 2016 | 52è | Stefan Schumacher (250è) |
| 2017 | 55è | Nicola Toffali (99è) |
UCI Europa Tour
| Temporada | Classificació per equips | Millor ciclista en la classificació individual |
| 2014 | 82è | Alexander Krieger (144è) |
| 2015 | 124è | Johannes Weber (855è) |
| 2016 | 120è | Stefan Schumacher (869è) |
| 2017 | 106è | Nicola Toffali (433è) |

## Referències

* ↑ Classificacions UCI Arxivat 2011-08-19 a Wayback Machine. (Web oficial de l'UCI).

## Enllaços externs

* Pàgina oficial Arxivat 2016-05-03 a Wayback Machine.
* Plantilles i resultats a firstcycling.com
* Plantilles a procyclingstats.com
* Plantilles i resultats a cyclebase.nl Arxivat 2016-04-28 a Wayback Machine.
# Oulad Sbaita

Oulad Sbaita (àrab أولاد سبيطة) és una comuna rural de la província de Sidi Bennour de la regió de Casablanca-Settat. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 25.650 persones.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Rendolepsis

Rendolepsis és una pel·lícula luxemburguesa realitzada el 2003, dirigida per Marc Barnig i Philippe Schockweiler i produïda per Koler Movies Lëtzebuerg (KML). La pel·lícula es va estrenar el setembre de 2003 al cinema Kinosch a Esch-sur-Alzette. El diàleg és en luxemburguès.

## Argument

És protagonitzada per Vivi Giampaolo i Joëlle Kugener que representen dos amics que s'embarquen en una aventura d'aprendre més sobre un misteriós llibre que un d'ells es troba en el seu àtic.
# Abdi Efendi

Abdi Efendi fou un historiador otomà del segle xviii, al servei dels soldans Mahmut I i Mustafà III, entre 1730 i 1764.
La seva obra, titulada Abdi Tarikhi o Tarikhi-i Sultan Mahmud Khan, narra la revolta de Patrona Khalil i els seus antecedents (1730-1731) i és una de les fonts principals per al coneixement d'aquest episodi.

## Referències

* Babinger, Fr. «ʿAbdī Efendi». Encyclopaedia of Islam, segona edició. Editada per: P. Bearman, Th. Bianquis, C.E. Bosworth, E. van Donzel, W.P. Heinrichs. Brill Online, 2016. 20 de maig de 2016 <http://referenceworks.brillonline.com/entries/encyclopaedia-of-islam-2/abdi-efendi-SIM_0138>
# Margaret Barbieri

Margaret Barbieri (Durban, 1947) és una ballarina britànica d'origen sud-africà.
Va iniciar-se en el Royal Ballet i el 1970 va esdevenir prima ballerina. Va demostrar gran virtuositat tant en el repertori romàntic com en el modern durant els seus 25 anys de carrera.
Després de retirar-se va ser professora al Birmingham Royal Ballet Company i a la Royal Ballet School i ha ostentat diversos càrrecs directius en teatres. L'agost de 2011 va ser nomenada directora adjunta del ballet de Sarasota.

## Referències

* ↑ «Margaret Barbieri». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 «Bintley, David Julian, (born 17 Sept. 1957), choreographer; Artistic Director: Birmingham Royal Ballet, since 1995; National Ballet of Japan, 2010–14». Sarasota Ballet. Oxford University Press, 01-12-2007.
# Francesc Gordo Lorente

Francesc Gordo Lorente (Barcelona, 1932- Barcelona, 4 d'abril de 1998) fou un polític i empresari català. Va ser un dels fundadors de Convergència Democràtica de Catalunya i un dels màxims representants del Banc Mercantil de Manresa. És conegut per haver sigut un dels principals investigats del durant del cas Casinos, el primer cas de finançament il·legal de partits a Catalunya, que seria arxivat després de gairebé 10 anys d'instrucció arran de la sentència del cas Filesa, que va establia que abans de 1995 no existia en el ordenament jurídic espanyol per aquest delicte en qüestió. A nivell institucional, va ser subdirector general d'Administració i Gestió de la Direcció General de Serveis Socials (des de febrer de 1982 fins a juny 1990), director general de la Seguretat Social (des de juny de 1983 fins a febrer de 1984) i director general d'Assistència i Serveis Socials (nomenat el juliol de 1984). També fou el representant per Convergència del Consell de Forces Polítiques de Catalunya.

## Referències

* ↑ Antich, José. El virrei: és Jordi Pujol un fidel aliat de la Corona o un cavall de Troia dins de la Zarzuela?. Planeta, 1994-05-01. ISBN 9788408011187.
* ↑ Economista: Revista Semanal Cientifica E Independiente (en castellà), 1968.
* 1 2 País, Ediciones El «El juez del 'caso Prenafeta' investiga una adjudicación de la Generalitat a una empresa del grupo Banca Catalana» (en castellà). El País [Madrid], 28-05-1990. ISSN: 1134-6582.
* ↑ «El núcleo de soberanistas que arropa a Mas en el Govern tiene las claves de los grandes casos de corrupción de CDC» (en castellà). eldiario.es.
* ↑ March, Fundación Juan. «Fundación Juan March» (en castellà). [Consulta: 30 gener 2018].
* ↑ Blanco y negro (en castellà), 1976.
# Big and Little Wong Tin Bar

Big and Little Wong Tin Bar (xinès tradicional: 黄天霸 大小) és una pel·lícula del 1962 de Hong Kong. La pel·lícula és coneguda per ser la primera en què apareix Jackie Chan (tenia vuit anys). És una pel·lícula perduda, ja que no queden còpies.

## Argument

Jackie va mostrar un clip en una entrevista el 1961. Hi havia 3 escenes que implicaven Jackie i alguns nens. Lluita amb algú més gran i canta. Algunes seqüències d'aquesta pel·lícula es mostren a Jackie Chan: My Story.

## Repartiment

* Jackie Chan
* Sammo Hung
* Li Hua Li

## Rodatge

* Lloc: Hong Kong
* Llengua: Xinès cantonès
* Vídeo: Blanc i negre
* So: Mono
# 8 Out of 10 Cats

8 Out of 10 Cats és un programa de televisió britànic que s'emet a E4, i estrenat originalment a Channel 4 el 3 de juny de 2005. El programa està presentat per Jimmy Carr, i hi participen dos equips, cadascun format per un capità (actualment, Rob Beckett i Katherine Ryan) i dos altres famosos. El programa està basat en estadístiques i enquestes fetes per diverses organitzacions, així com sondejos addicionals encarregats pel mateix programa.
Des del 2012, s'han emès episodis del programa combinats amb Countdown, seguint el format de Countdown, però presentat per Carr, i amb Sean Lock i Jon Richardson com a concursants permanents, a més de dos altres concursants convidats. Aquest format esporàdic es va acabar convertint en el programa 8 Out of 10 Cats Does Countdown.

## Referències

* ↑ Baillie, Katie. «8 Out Of 10 Cats is coming backand there are two new team captains» (en anglès), 12-10-2016. [Consulta: 18 agost 2021].
* ↑ Reporter, Metro TV. «8 Out Of 10 Cats Countdown commissioned» (en anglès), 10-07-2013. [Consulta: 18 agost 2021].
# Rene Bond

Rene Bond (11 d'octubre de 1950 - 2 de juny de 1996) va ser una actriu i intèrpret de cinema estatunidenca. Bond va començar la seva carrera d'actriu en pel·lícules d'explotació de porno tou produïdes per Harry Novak a finals dels anys 60 abans de passar al porno dur a principis dels 70. Va estar activa en l'escena pornografia de Los Angeles dels anys setanta, apareixent en més de 80 pel·lícules. Es va destacar per la seva figura menuda i va transmetre innocència o ingenuïtat en el seu enfocament d'actuació.

## Carrera

Bond va protagonitzar una sèrie de pel·lícules softcore explotació i sexplotació, inclosa The Jekyll and Hyde Portfolio (1971).
Bond va ser una de les primeres actrius porno a aconseguir implants mamaris. En una entrevista de 1977, va declarar que aquesta decisió es va donar en resposta al "Fetitxisme de mama nord-americà", i va afirmar que se li van oferir més papers en pel·lícules com a resultat dels implants. A mitjans dels anys 70, havia creat la seva pròpia empresa de comandes per correu, venent fotos d'ella mateixa i diapositives del seu treball. Els seus pares eren conscients de la seva feina i l'acompanyaven quan actuava en espectacles de burlesque i striptease. Durant aquests espectacles, Bond va convidar el seu pare a l'escenari, on va tocar la cançó "My Heart Belongs to Daddy".
Bond fou introduïda al Saló de la fama d'AVN i al Saló de la Fama de XRCO.

## Anys posteriors i mort

Després de retirar-se de l'actuació a finals de la dècada de 1970, Bond es va casar per tercera vegada i va residir a Las Vegas. El 2 de juny de 1996 va morir de cirrosi hepàtica als 45 anys.

## Filmografia (selecció)

* 1970: Country Hooker de Lew Guinn
* 1970 : Country Cuzzins de Bethel Buckalew
* 1971: The Jekyll and Hyde Portfolio d'Eric Jeffrey Haims
* 1971 : Necromania d'Ed Wood.
* 1971 : Touch Me d'Anthony Spinelli.
* 1971 : The Hawaiian Split de Robert E. Pearson : Lady Godiva
* 1976: Fantasm : Felicity
* 1976 : Cream Rinse de R.J. Doyle, Diane Carter
* 1976 : Panama Red de Bob Chinn, Shari
* 1977: The Boob Tube Strikes Again! de Lee Frost, invitada a la festa
* 2004 : Rene Bond - Sex Kitten, Alpha Blue (Compilació)
* 2004 : Rene Bond Collection, Alpha Blue (Compilació)

## Referències

* 1 2 3 4 «Rene Bond - Biography».
* ↑ Jordan Todorov i Joe Blevins Dad Made Dirty Movies: The Erotic World of Stephen C. Apostolof, p. 246 i 288
* ↑ Rene Bond a pornstardeaths.com
* ↑ Stine, Scott Aaron. The Gorehound's Guide to Splatter Films of the 1960s and 1970s. McFarland & Company, 2001, p. 154. ISBN 978-0786409242.
* ↑ «Hall of Fame». Premis AVN.
* ↑ «Hall of Fame». XRCO.com. Arxivat de l'original el 6 de juliol 2015. [Consulta: 25 juny 2008].

## Enllaços externs

* Rene Bond a l'Internet Adult Film Database
* Rene Bond a Adult Film Database (anglès)
# AGT

AGT té els següents significats:
* Associació Gironina de Teatre, col·lectiu professional d'arts escèniques de Girona
* America's Got Talent, programa de televisió produït per la NBC als Estats Units
* All Good Things (Come to an End), cançó de Nelly Furtado
* Àcid gras trans, àcid gras insaturat que presenta isomeria trans de configuració
* Amnèsia global transitòria, pèrdua de memòria sobtada, breu i transitòria
* Angiotensina, pèptid implicat en el manteniment de la pressió arterial
* Agt també és el cognom de Dries van Agt, polític dels Països Baixos
# Frontera entre Itàlia i Montenegro

La frontera entre Itàlia i Montenegro es la frontera internacional entre Itàlia, estat integrat a la Unió Europea i l'espai Schengen, i Montenegro. És íntegrament marítima dins del mar Adriàtic i està definida arran d'un tractat bilateral entre Itàlia i la República Socialista Federal de Iugoslàvia signat el 1968.
Es va produir un conflicte al sud de la frontera a propòsit de la frontera amb Sèrbia i Montenegro a les Boques de Kotor.
El trifini amb la frontera albanesa no està pas clarament delimitat per tractat. Entre l'Albània i Iugoslàvia per la frontera de les aigües territorials a l'Adriàtic segueix una línia dreta perpendicular al costat del nivell de la desembocadura principal del riu Bojana.

## Traçat

L'itinerari es defineix per l'acord entre Itàlia i Iugoslàvia relatiu a la delimitació de la plataforma continental entre els dos països del mar Adriàtic signat el 8 de gener de 1968. Només els darrers punts delimiten la frontera amb Montenegro.
* Punt 41 : 41° 50'.2 N, 17° 37'.0 E
* Punt 42 : 41° 38'.5 N, 18° 00'.0 E
* Punt 43 : 41° 30'.0 N, 18° 13'.0 E

## Referències

* 1 2 Agreement between Italy and Yugoslavia concerning the delimitation of the continental shelf between the two countries in the Adriatic Sea, 8 January 1968
# Laetacara fulvipinnis

Laetacara fulvipinnis és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 7,4 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: riu Orinoco (Veneçuela).

## Referències

* ↑ Kullander, S. O. 1986. Cichlid fishes of the Amazon River drainage of Peru. Swedish Museum of Natural History. Cichlids Amazon: 1-431, Pls. 1-38.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 «Laetacara fulvipinnis» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). 2a edició. TFH Publications, 1993. ISBN 9780793800261.
* Goldstein, Robert J. Cichlids of the World (en anglès). Neptune City, NJ: TFH Publications, 1988. ISBN 9780866228930.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Kullander, S.O. (1998). «A phylogeny and classification of the South American Cichlidae (Teleostei: Perciformes)». A L.R. Malabarba, R.E. Reis, R.P. Vari, Z.M. Lucena i C.A.S. Lucena (eds.). Phylogeny and classification of neotropical fishes. Porto Alegre, Brasil: EDIPUCRS. pp. pp. 461-498. ISBN 978-8574300351.
* Kullander, S.O., 2003. Cichlidae (Cichlids). p. 605-654. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Staeck, W. & Schindler, I. 2007. Description of Laetacara fulvipinnis sp. n. (Teleostei: Perciformes: Cichlidae) from the upper drainages of the rio Orinoco and rio Negro in Venezuela. Vertebrate Zoology, 1286: 57 (1): 63-71.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Bitxac de la Reunió

El bitxac de la Reunió (Saxicola tectes) és una espècie d'ocell de la família dels muscicàpids (Muscicapidae) endèmica de l'illa de la Reunió. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.

## Referències

* ↑ Comissió dels Noms dels Ocells en Català. Diccionari dels ocells del món: Ocells no passeriformes. Fundació Barcelona Zoo; Institut Català d'Ornitologia; TERMCAT, Centre de Terminologia Consulta en: 11 desembre 2021
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 710. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Reunion Stonechat. Saxicola tectes» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2016. [Consulta: 15 juliol 2022].
# Acmeisme

L'acmeisme fou un corrent literari rus que va sorgir el 1911, durant l'anomenat Segle d'Argent de la literatura russa, en resposta al simbolisme.
Al contrari del simbolisme, l'acmeisme es va obstinar a reemplaçar l'ocultisme, la polisèmia i ambigüitat complicada i el misticisme d'aquell amb la claredat en el llenguatge d'allò que es descrivia. Per tant, en nom de la concreció, s'oposà al simbolisme.
El nom es deriva del grec acme que significa cim, apogeu zenit, atès que era justament això al que aspiraven els integrants del grup.
També se l'anomena "neoclassicisme", "adamisme" i "clarisme".
Els impulsors de l'acmeisme s'agrupaven al voltant del Gremi de Poetes i de la revista Apol·lon.
Entre els representants més destacats d'aquest moviment podem citar Óssip Mandelxtam, Anna Akhmàtova, Mikhaïl Kuzmín i Nikolai Gumiliov.

## Referència bibliogràfica

* Harenbergs Lexikon der Weltliteratur;
* W. Kasack, Lexikon der russischen Literatur des 20. Jhs.
# Adéu

«Adéu» o «Adeu» té aquests significats:
* Adéu!, fórmula per acomiadar-se (vegeu adeu al Viccionari)
** Audiovisuals
*** Adeu, una cançó del cantautor belga Pierre Rapsat
*** Adéu, Espanya?, documental sobre les possibilitats de secessió de les nacions sense estat
* Història
** Adeu de Macedònia, poeta grec
** Adeu de Mitilene, poeta grec
Viccionari
# Ramon Llorens i Pujadas

Ramon Llorenç i Pujadas (Barcelona, 1 de novembre de 1906 - Barcelona, 4 de febrer de 1985) fou un futbolista català de la dècada de 1930.

## Trajectòria

Nascut al barri barceloní del Poble Sec, arribà molt jove al FC Barcelona, i hi va romandre tota la seva carrera esportiva. No arribà a ser titular indiscutible al primer equip, essent desplaçat per Franz Platko i Joan Josep Nogués posteriorment. El 1933 el club li donà la baixa però decidí continuar-hi sense cobrar fins al 1936. En total disputà 142 partits amb el club. Posteriorment passà al quadre tècnic essent el descobridor d'homes com Gustau Biosca o Eduard Manchon i dirigint el primer equip entre Enrique Fernández i Ferdinand Daucik.
El 15 de juny de 1952 es disputà al Camp de Les Corts un partit d'homenatge a Ramon Llorens que enfrontà el Barcelona i l'Olympique de Niça amb victòria blau i grana per 8-2. El 6 de setembre de 1981 es disputà un nou partit d'homenatge organitzat per la UE Poble Sec. Una penya a Rubí del club duu el seu nom.

## Referències

* ↑ «Ramon Llorens». BDFutbol. [Consulta: 15 octubre 2012].
* ↑ «Adeu Llorens». Mundo Deportivo, 05-02-1985.
* ↑ Jugadors, F. C. B. «Estadístiques de Ramon Llorens Pujadas (Porter) | FC Barcelona Players». [Consulta: 13 abril 2023].
* ↑ Ángel, Iturriaga. Diccionario de Jugadores del F. C. Barcelona. Editorial Base, 2010. ISBN 978-84-92437-74-0.
* ↑ «Ramon Llorens: medio siglo con la camiseta azulgrana». Mundo Deportivo, 28-03-1971.
* ↑ «Ramon Llorens (1950)». FC Barcelona. Arxivat de l'original el 2012-10-28. [Consulta: 15 octubre 2012].
* ↑ «Alineando sus primeras figuras». Mundo Deportivo, 15-06-1952.
* ↑ «El Poble Sec rinde homenaje a Ramon Llorens». Mundo Deportivo, 05-09-1981.
* ↑ «Rubí». Mundo Deportivo, 12-02-1994.
# Mare de Déu dels Àngels de la Llosa

Mare de Déu dels Àngels de la Llosa és un edifici religiós del municipi de Lles de Cerdanya (Cerdanya) inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici de planta rectangular amb la volta esfondrada. Conserva dos arcs lleugerament apuntats. Sota d'ells s'hi aixeca una paret feta amb pedra seca en la qual hi ha una obertura rectangular amb llinda de fusta. El mur de migdia dona a la part més escarpada del turó on està situada la capella, i en ell es troba una finestra d'arc de mig punt i una espitllera. Al mur de l'est (capçalera) hi ha dues finestres tapiades. Al nord no hi ha cap obertura i a ponent no queda mur.

## Història

La capella va ser venuda el 1244 amb el castell de La Llosa per Dalmau de Sant Martí a Ponç de Vilanova, Bisbe d'Urgell.

## Referències

* 1 2 «Mare de Déu dels Àngels de la Llosa». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 agost 2014].
# Francisco Miranda Mera

Francisco Miranda (Badajoz, Extremadura, 27 de març de 1988), també conegut com a Fran Miranda, és un futbolista professional extremeny que juga al Nàstic de Tarragona en la posició de migcampista.
# Ouassou

Ouassou és una vila i subprefectura de la prefectura de Dubreka de la regió de Kindia, a l'oest de Guinea. A la dècada del 1890 va marcar el límit meridional de la colònia del Sudan Francès.
# Agardita

Agardita és la denominació general de diversos minerals de la classe dels minerals fosfats que l'Associació Mineralògica Internacional (IMA) accepta com a espècies diferents.
Les espècies agardita-(Ce), agardita-(La), agardita-(Nd) i agardita-(Y) formen un grup de minerals d'arsenats hidratats d'elements de terres rares (REE) i coure, amb la fórmula química general: Cu$^{2+}$$_6$A(TO$_4$)₃(OH)$_6$·3H₂O, on A es REE, Al, Ca, Pb o Bi, i T es P o As. Es coneixen també altres dues espècies, l'agardita-(Ca) i l'agardita-(Dy), que no són reconegudes per l'IMA. Tots aquests minerals de la sèrie formen part del grup de la mixita.
L'agardita-(Y) de la mina de Bou Skour a Djebel Sarhro, al Marroc, va ser el primer dels minerals d'aquest grup que va ser caracteritzar. Va ser descrita per Dietrich el 1969 i va rebre el nom de Jules Agard, un geòleg francès del Bureau de Recherches Géologique et Miniières, a Orleans, França.

## Referències

* ↑ «Agardite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 6 gener 2016].
* ↑ Dietrich J. E., Orliac M., Permingeat F. (1969) L’agardite, une nouvelle espèce minérale, et le problème du chlorotile, Bulletin de la Société Française de Minéralogie et de Cristallographie, 92, 420–434.
* ↑ Anthony J. W., Bideaux R. A., Bladh K. W., and Nichols M. C. (1990) Handbook of Mineralogy, Mineral Data Publishing, Tucson Arizona, USA, by permission of the Mineralogical Society of America.
# PCO2

La pCO₂ és la pressió parcial de diòxid de carboni (CO₂) a la sang arterial. També es representa com PaCO$_{2.}$ Expressa l'eficàcia de la ventilació alveolar, donada la gran capacitat de difusió d'aquest gas. És un bon indicador de la funció respiratòria i reflecteix la quantitat d'àcid a la sang (sense comptar l'àcid làctic).

## Valors

* Els seus valors normals fluctuen de 35 a 45 mmHg.
* Si la pCO ₂ és inferior a 35 mmHg, el pacient està hiperventilant, i si el pH (potencial d'hidrogen) és superior a 7,45, correspon a una alcalosi respiratòria.
* Si la CO ₂ és superior a 45 mmHg, el pacient està hipoventilant, i si el pH és inferior a 7,35, es tracta d'una acidosi respiratòria.

## Vegeu també

* Acidèmia
* Alcalosi
* Equilibri químic
* Gasometria arterial
* pH
* pKa
* pOH

## Referències

* ↑ «Leticia Godoy Dias Sanderson. Gasometria arterial - Artigo de revisão. Fevereiro 2012.». Arxivat de l'original el 2014-10-17. [Consulta: 9 maig 2021].
* ↑ Dugdale DC, Zieve D. Gasometría arterial. Medline Plus. 09/01/2012.
# 1293

El 1293 (MCCXCIII) fou un any comú començat en dijous del calendari julià.

## Esdeveniments

* Joan de Montecorvino encapçala la primera missió catòlica a la Xina.
* Dante escriu La vita nuova.

## Naixements

Països Catalans
Resta del món
* 8 de març - Toro: Beatriu de Castella, infanta de Castella i reina consort de Portugal (m. 1357).

## Necrològiques

Països Catalans
Resta del món

## Referències

* ↑ «John of Montecorvino» (Wikisource) (en anglès). Catholic Encyclopedia, 1913. [Consulta: 26 maig 2024].
* ↑ Dante's Vita Nova: An Introductory Note, a Preface, and an Excerpt by Andrew Frisardi, from Poetry Daily.
* ↑ «Beatriz de Castilla» (en castellà). Real Academia de la Historia. [Consulta: 26 maig 2024].