OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Déodat Gratet de Dolomieu

Dieudonné Sylvain Guy Tancrède de Dolomieu normalment conegut com a Déodat de Dolomieu (Dolomieu, Isère, 23 de juny de 1750 – Châteauneuf, Saona i Loira 28 de novembre de 1801) va ser un geòleg francès. El mineral dolomita, la roca dolomia i el gran cràter del volcà Piton de la Fournaise tenen aquest nom en honor seu.
Déodat de Dolomieu nasqué al Dauphiné, França, sent un dels 11 fills del marquès de Dolomieu i de la seva esposa Marie-Françoise de Berénger. Dolomieu inicià la carrera militar als 12 anys dins dels Cavallers de Sant Joan (també anomenats Cavallers Hospitaller o Cavallers de Malta. Va fer excursions científiques a través d'Europa, recollint minerals, espècimens i visitant zones mineres. Es va interessar especialment per la mineralogia, la volcanologia i la formació de les serralades de muntanyes. Al contrari que en el cas del geòleg James Hutton no va fer teories o principis científics.
Durant un dels seus treballs de camp als Alps del Tirol (avui en part dins d'Itàlia) Dolomieu descobrí una roca calcària que no entrava en efervescència com sí que ho feia la pedra calcària. Aquesta roca va ser anomenada dolomita per Nicolas-Théodore de Saussure. Actualment es coneixen també com les muntanyes Dolomites, del nord-est d'Itàlia, per haver estat el primer lloc on es va descriure la roca dolomita.
Dolomieu, de primer va ser un ardent partisà dins la Revolució francesa, que començà el 1789. Però l'assassinat del seu amic el Duc de la Rochefoucauld i el guillotinament d'alguns parents seus el tornà en contra de la revolució. Cap a 1798 Dolomieu va ser un dels científics invitats a l'expedició de Napoleó Bonaparte a Egipte, però el mateix any emmalaltí a Alexandria i el seu vaixell de tornada va ser capturat a Tàrent on va ser fet presoner de guerra i després passa a la presó de Messina en molt males condicions. Talleyrand, el ministre d'afers estrangers francès intentà negociar el seu retorn. Napoleó conquerí Itàlia l'any 1800 i va alliberar Dolomieu.

## Referències

* Biografia alternativa

## Bibliografia

* Carozzi, A. V. and Zenger, D. H. «On a type of calcareous rock that reacts very slightly with acid and that phosphoresces on being struck (translation, with notes of Dolomieu's paper, 1791)». Journal of Geological Education, 29, 1981, pàg. 4–10.
* Dolomieu, D. G. de «Sur un de pierres trés-peu effervescentes avec les acides of phosphorescentes par la collision». Jour. Physique, 39, octubre 1791, pàg. 3–10.
* Zenger, D. H., Bourrouilh-Le Jan, F. G. and Carozzi, A. V.. «Dolomieu and the first description of dolomite». A: Purser, B., Tucker, M., and Zenger, D. (ed.). Dolomites A volume in honor of Dolomieu. International Association of Sedimentologists: Special Publication 21, 1994, p. 21–28. ISBN 0-632-03787-3.
# Mami Yamaguchi

Mami Yamaguchi (山口 麻美, 13 d'agost de 1986) és una exfutbolista japonesa.

## Selecció del Japó

Va debutar amb la selecció del Japó el 2007. Va disputar 18 partits amb la selecció del Japó.

## Estadístiques

Selecció del Japó :
| Anys | Partits | Gols |
| 2007 | 1 | 0 |
| 2008 | 0 | 0 |
| 2009 | 1 | 1 |
| 2010 | 14 | 5 |
| 2011 | 2 | 2 |
| Total | 18 | 8 |

## Referències

* ↑ Japan Football Association(japonès)
* ↑ 2010, 2011 Japan Football Association(japonès)

## Enllaços externs

* Mami Yamaguchi, Fitxa a Soccerway
# Conflicte de Macedònia

El Conflicte de Macedònia de 2001 començà quan el grup separatista de la minoria albanesa Exèrcit d'Alliberament de Macedònia (NLA) atacà les forces de seguretat de l'actual Macedònia del Nord el gener 2001. Finalment es va lograr un acord de pau entre les forces bel·ligerants mitjançant concessions i contrapartides.

## Desenvolupament

En gener de 2001 el NLA començà a fer atacs contra dispositius de seguretat macedonis, utilitzant pistoles, bombes i mines terrestres per parar emboscades a les patrulles prop de la frontera de Macedònia amb Kosovo. El conflicte aviat s'intensificava i prop del començament de març de 2001 el NLA havia pres control eficaç d'uns territoris del nord i oest de Macedònia del Nord.
El març de 2001 els membres de NLA fracassaven en prendre la ciutat de Tetovo en un atac obert, però controlaven els turons i muntanyes entre Tetovo i Kosovo. La guerra va continuar durant la major part del 2001.

## Alto el foc i desarmament

Després de l'Acord d'Ohrid, el NLA accepta l'alto el foc el juny de 2001. Sota l'Acord d'Ohrid, el govern macedoni promet millorar els drets de la població albanesa, que constitueix més d'un 25.3 per cent per la població. Aquests drets inclouen permetre l'ús de la llengua albanesa en les relacions oficials (però sense fer-la una llengua oficial), augmentant la participació de la població d'ètnia albanesa en institucions governamentals, policia i exèrcit. I el més important, sota l'Acord d'Ohrid, el govern macedoni acceptava un model nou de descentralització.
El costat albanès acceptà a deixar algunes demandes separatistes i reconèixer plenament totes les institucions macedònies. A més a més, segons aquest acord el NLA es desarmava i lliurava les armes a una força de l'OTAN.

## Referències

* ↑ «Macedonia: Country Background and Recent Conflict» (en anglès). everycrsreport.com. [Consulta: 21 maig 2023].
* ↑ Comas, José «La quinta guerra balcánica se consuma en Macedonia» (en castellà). El País [Madrid], 23-06-2001. ISSN: 1134-6582.
* ↑ Flores Juberías, Carlos. «CIDOB - Macedonia: el Acuerdo de Paz de Ohrid y su problemática implementación». Revista CIDOB d'afers internacionals, 01-01-2003. [Consulta: 21 maig 2023].
* ↑ «Macedonia: Country Background and Recent Conflict» (en anglès). everycrsreport.com, 28-03-2002. [Consulta: 21 maig 2023].
* ↑ Brunnbauer, Ulf «The implementation of the Ohrid agreement: ethnic Macedonian resentments». Journal on ethnopolitics and minority issues in Europe, 2002.

## Vegeu també

* Guerra de Iugoslàvia
# Discula tetrica

Discula tetrica és una espècie de gastròpode eupulmonat terrestre de la família Hygromiidae endèmic de l'illa de Madeira (Portugal).

## Referències

* ↑ Encyclopedia of Life (anglès)
* ↑ IUCN (anglès)

## Bibliografia

* Baillie, J. i Groombridge, B., 1996. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 1996. UICN, Gland, Suïssa.
* Groombridge, B. (ed.), 1994. 1994 IUCN Red List of Threatened Animals. UICN, Gland, Suïssa.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* uBio (anglès)
# Barcelona Energia

Barcelona Energia és l'empresa de titularitat pública que opera com a comercialitzadora d'energia a l'àrea metropolitana de Barcelona. Es posà en funcionament al públic general el gener del 2019, sota el mandat de l'alcadessa de Barcelona Ada Colau.
Fou la primera empresa pública en oferir electricitat a preu de mercat i de procedència renovable. A més, és una de les primeres comercialitzadores en operar com a representant entre petits productors d'electricitat en el mercat elèctric, possibilitant així que particulars de Barcelona puguin vendre l'energia sobrant generada per ells mateixos (a través de plaques solars instal·lades en els terrats, per exemple).

## Referències

* ↑ Montilla, Raúl «La comercializadora eléctrica del Ayuntamiento de Barcelona tendrá precios de mercado». La Vanguardia, 13-11-2018 [Consulta: 26 gener 2019].
* ↑ «Barcelona Energia». [Consulta: 26 gener 2019]. Arxivat 16 de novembre 2020 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Barcelona Energia - Lloc web oficial
# Dorival Guidoni Junior

Dorival Guidoni Junior', conegut com a Doriva, (Mirassol, 28 de maig de 1972) és un futbolista brasiler, que ocupa la posició de migcampista.
Inicia la seua trajectòria als equips brasilers de São Paulo i Atlético Mineiro. El 1997 dona el salt a Europa per militar al FC Porto. Posteriorment hi jugaria la lliga italiana (Sampdoria), espanyola (Celta de Vigo) i anglesa (Middlesbrough). El 2006, després de no reeixir la seua incorporació al Blackpool, retorna al seu país per jugar amb l'América-SP.

## Selecció

Doriva ha estat internacional amb la canarinha en 35 ocasions, marcant quatre gols. Va participar en el Mundial de 1998, així com a la Copa d'Or de la Concacaf del mateix any i a la Copa Confederacions de 1997.

## Referències

* ↑ Arxivat 19 October 2012$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine.
* ↑ «Not found». Maisfutebol.iol.pt. Arxivat de l'original el 2016-01-12. [Consulta: 6 juny 2015].
* ↑ sampdoria injuries a sportsillustrated
* ↑ «Todos os brasileiros - 1998» (en portuguès). FolhaOnline, 09-12-2005. [Consulta: 16 desembre 2017].
# Clot del Pi

El Clot del Pi és una vall molt marcada -clot- del terme municipal d'Abella de la Conca, a la comarca del Pallars Jussà, dins del territori del poble de Bóixols.
Està situat al nord de Bóixols, i s'hi forma un barranc afluent del barranc de Cal Mascarell, que més endavant s'uneix al riu de Collell, el qual aiguavessa en el riu de Pujals al sud del poble de Bóixols.
El Clot del Pi forma una vall situada just a migdia de Cal Mascarell.

## Etimologia

Es tracta d'un topònim romànic modern, de caràcter descriptiu: es tracta d'un clot on degué existir un pi que destacava d'una forma especial.

## Enllaços externs

* El Clot del Pi en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Sharon Stouder

Sharon Marie Stouder (Altadena, Califòrnia, 9 de novembre de 1948 - 23 de juny de 2013) va ser una nedadora estatunidenca, guanyadora de quatre medalles olímpiques.
Va participar, als 15 anys, en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1964 realitzats a Tòquio (Japó), on va aconseguir guanyar la medalla d'or en els 100 metres papallona, la prova de relleus 4x100 metres lliures i 4x100 metres estils, aconseguint sengles rècords del món amb un temps d'1:04.7minuts, 4:03.8 minuts i 4:33.9 minuts respectivament. Així mateix aconseguí guanyar la medalla de plata en la prova dels 100 metres lliures, quedant a 0.4 segons de la vecedora, le nedadora australiana Dawn Fraser.
Al llarg de la seva carrera guanyà dues medalles en els Jocs Panamericans, ambdues d'or.

## Referències

* ↑ notícia de la seva mort (anglès)
# Mamia II Dadiani

Mamia II Dadiani fou mtavari de Mingrèlia del 1396 al 1414. Va succeir el seu pare Vamek I Dadiani. Va morir el 1414 en una batalla contra els abkhazos, i el va succeir el seu fill Liparit I Dadiani.

## Referències

* Assiatiani, Nodar; Bendianachvili, Alexandre. Histoire de la Géorgie. París: Harmattan, 1997. ISBN 2-7384-6186-7.

## Enllaços externs

* Dinastia Dadiani Arxivat 2011-08-11 a Wayback Machine..
* Genealogia
# Districte de Memba

El districte de Memba és un districte de Moçambic, situat a la província de Nampula. Té una superfície de 4.555 kilòmetres quadrats. En 2007 comptava amb una població de 229.824 habitants. Limita al nord amb el districte de Chiúre de la província de Cabo Delgado, a l'oest amb els districtes d'Eráti i Nacarôa, al sud amb el districte de Nacala-a-Velha, i a l'est amb l'oceà Índic.

## Divisió administrativa

El districte està dividit en quatre postos administrativos (Chipene, Lúrio, Mazue i Memba), compostos per les següents localitats:
* Posto Administrativo de Chipene:
** Chipene
* Posto Administrativo de Lúrio:
** Lúrio
* Posto Administrativo de Mazua:
** Mazua;
** Smuco;
** Cava.
* Posto Administrativo de Memba:
** Memba;
** Miaja;
** Niaca-Geba;
** Tropene.

## Referències

* ↑ «Instituto Nacional de Estatística». Arxivat de l'original el 2008-03-08. [Consulta: 8 març 2008].
# Barcelona Gener de 1976

Barcelona Gener de 1976 és un disc del cantautor Lluís Llach. És un tracta d'un enregistrament en directe dels concerts celebrats al Palau d'Esports de Barcelona entre el 15 i el 17 de gener de 1976. Va ser editat per Movieplay i compta amb la col·laboració de Tete Matutano a la flauta, Manel Camp als teclats, Laura Almerich a la guitarra o de Quique Cano al contrabaix, entre d'altres.
Consta de deu cançons, algunes de clàssiques com L'estaca o La gallineta.
El 2006, amb motiu del seu 20é aniversari, es va editar una edició especial, treta al mercat per la discogràfica Dro. Anteriorment se n'havien editat altres versions com la de 1996 per Ediciones del Prado o la del 2004 per Fonomúsic, amb motiu de la col·lecció "La música del Fòrum", distribuïda per un conegut diari català.

## Llista de cançons

* Respon-me
* Cal que neixin flors a cada instant
* Silenci
* Damunt d'una terra
* Cançó sense nom
* L'estaca
* La gallineta
* Abril 74
* El jorn dels miserables
* Ítaca(fragment)

## Referències

* ↑ «Barcelona. Gener de 1976.». CanciónConTodos.com. Sociedad General de Autores y Editores. Arxivat de l'original el 26 d’octubre 2020. [Consulta: 11 setembre 2020].
# Doma (arquitectura)

La doma (en japonès 土間 doma, literalment 'espai amb el terra de terra') és una zona a nivell del carrer o de l’exterior, situat a l'entrada d'una casa tradicional japonesa i que consta d'un terra de terra. Serveix de transició entre l'exterior i l'interior de la casa. A la doma se l'anomena "el lloc que fa que l'interior sigui com un camp".

## Funció

En el passat, la doma servia per emmagatzemar escalfadors anomenats kamado. Tanmateix, com que coses tals com extreure aigua i cuinar els aliments s'havien de fer fora de casa, també jugava el paper de cuina, al ser un entremig entre l'espai interior i l’exterior. Com que la doma tenia un terra de terra, cuinar o mantenir-hi un escalfador minimitzava el risc d'incendi.
La doma també era utilitzada com a taller per pagesos, pescadors i fusters. Fer aquestes coses a l'interior de la casa podria embrutar la casa, però tenia avantatges perquè podia ploure o la llum era feble. Per tant, la doma era un lloc molt adequat per a aquest tipus de treball. A més, era més fàcil netejar la doma quan s'embrutava que no pas un espai exterior.

## L'època moderna

Avui en dia, la majoria de cases al Japó són d'estil occidental, malgrat que tinguin sovint una habitació amb tatamis, de manera que la doma és infreqüent. Però es pot veure sovint a les cases i botigues antigues. En els darrers temps, algunes cases modernes incorporen la doma com a cobert de bicicletes.
A l'arquitectura japonesa contemporània la doma s'ha reivindicat des de diverses posicions, bé sigui com a reminiscència gairebé nostàlgica, bé sigui com a element capaç de renovar la percepció de l'espai domèstic per part dels ciutadans actuals. Un exemple d'aquesta aproximació moderna és la de l'arquitecte Kazuo Shinohara, que en diversos dels seus projectes va reivindicar la doma com element contemporani capaç de ser incorporat a la vida actual.

## Referències

* ↑ «Doma (Dirt Floor) - Japanese Encyclopedia» (en anglès). Matcha, 30-06-2019. Arxivat de l'original el 20 febrer 2023. [Consulta: 20 febrer 2023].
* ↑ Stewart, David B. The Making of a Modern Japanese Architecture: 1868 To the Present (en anglès). Tòquio: Kodansha, 1988. ISBN 978-0870118449.
* ↑ Massip-Bosch, Enric. Five Forms of Emotion: Kazuo Shinohara and the House as a Work of Art (tesi) (en anglès). Barcelona: Universitat Politècnica de Catalunya, 2015.

## Enllaços externs

* De la doma al daidokoro: cuines japoneses (en anglès)
# Clot del Rei

El Clot del Rei és una vall molt marcada -clot- del terme municipal d'Abella de la Conca, a la comarca del Pallars Jussà.
Està situat al nord-est de la Torre d'Eroles i de la partida de Matacoix, al nord de la del Camí de Jomella. Queda just al costat septentrional del Camí de Casa Girvàs, al nord-est del Coll de Guinera: és el clot que s'inicia precisament en el costat de ponent d'aquest coll.

## Etimologia

Es tracta d'un topònim romànic modern, de caràcter descriptiu: un clot en terres d'algú de cognom o malnom Rei.

## Enllaços externs

* El Clot del Rei en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Sent Julian de Grascapon

Sent Julian (francès Saint-Julia-de-Gras-Capou) és un municipi del departament francès de l'Alta Garona, a la regió d'Occitània.

## Monument

* Ajuntament.
* L'Església.
* L'interior de l'església

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Mamey (desambiguació)

«Mamey» té aquests significats:
* Mamey, municipi francès
* Mamey groc, fruita tropical també coneguda com a "mamey de Santo Domingo"
* Mamey roig, fruita tropical també coneguda com a "mamey sapot"
# Església de Garcia

* Per a altres significats, vegeu «Església vella de Garcia».
Santa Maria és un església al carrer del Centre de Garcia (Ribera d'Ebre), adossada per un lateral i posterior a edificis urbans. Destruïda l'església vella el 1936, quan va acabar la guerra es va improvisar una capella a la part baixa del poble, fins que se'n va poder construir una de nova. El dia 1 de gener de 1949, el bisbe de Tortosa va col·locar la primera pedra i el dia 16 de gener de 1950 va ser inaugurada i beneïda pel mateix bisbe. Es va incorporar la portalada de l'església vella a la nova. El 1977 l'escultor Àngel Martí va realitzar el disseny de l'altar i les pintures de l'absis amb la imatge de bronze de la maternitat de Maria, de 2,2 metres.

## Arquitectura

Església de planta rectangular i absis no marcat en planta. A l'altra façana lateral hi ha adossada la rectoria, enretirada respecte al frontis de la primera. A l'interior consta de tres naus, la central més ampla i alta que les laterals; la nau central està coberta amb volta de canó, amb arcs torals i llunetes, i les laterals amb volta d'aresta. Les capelles comuniquen amb la nau i entre si a través d'arcs de mig punt. La nau central és capçada amb absis semicircular cobert amb mitja volta d'esfera. A l'absis hi ha una escultura de bronze que representa la Maternitat de Maria, realitzada el 1977, i al voltant, pintats, deu àngels que toquen les trompetes. La il·luminació de la nau es fa mitjançant petites finestres quadrades situades sota les llunetes, així com per una rosassa situada als peus del temple. La decoració és de gust neoclàssic.
La portalada d'entrada és l'original de l'antiga església de Garcia. Consisteix en una porta d'arc de mig punt amb arquivolta; la interior decorada en alt relleu amb raïms i figures humanes, i l'exterior amb la clau de l'arc inscrita amb l'any 1663, amb les lletres que l'acompanyen força desdibuixades. A banda i banda es troben unes pilastres que sustenten un entaulament amb un frontó semicircular partit i un element decoratiu al mig.
Entre la rectoria i el temple s'alça el campanar, de planta quadrangular i quatre nivells d'alçat. A la part superior presenta cornises motllurades amb un rellotge intercalat, sobre les quals hi ha els pòrtics d'arc de mig punt de les campanes. Queda coronat amb una coberta a quatre vessants. L'acabat exterior és arrebossat i pintat.

## Notes

* 1 2 3 4 «Església de Garcia». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r setembre 2015].

## Enllaços externs

* «Església de Garcia o Església Nova». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Better Than Chocolate

Better than chocolate és una pel·lícula canadenca de 1999, pertanyent al gènere de la comèdia romàntica LGBT, dirigida per Anne Wheeler i rodada a Vancouver. El nom de la pel·lícula prové de la cançó de Sarah McLachlan de l'àlbum "Ice Cream", Your love is better than chocolate (El teu amor és millor que la xocolata). Veena Sood, la germana del marit de McLachlan (Ashwin Sood), té un petit paper com una manifestant religiosa.

## Argument

La pel·lícula ens mostra a Maggie (Karyn Dwyer), una jove que recentment s'ha independitzat i ha trobat la dona dels seus somnis, a Kim (Christina Cox). Tanmateix, les coses canvien bruscament quan el germà i la mare de Maggie, Lila (Wendy Crewson), han de mudar-se per necessitat al seu petit loft. Maggie creu haver perdut la seva llibertat i espai, i decideix mantenir la seva relació amb Kim en secret. Però és precisament aquesta relació clandestina la que sense voler introdueix la família de Maggie a una sèrie d'experiències noves, les quals són millors que la xocolata. El repartiment també inclou a Ann-marie Macdonald, que interpreta a Frances, la propietària d'una llibreria lèsbica (on treballa Maggie) que intenta fer front a la censura, mentre que Peter Outerbridge interpreta a Judy, una transsexual enamorada secretament de Frances. La pel·lícula va aconseguir nombrosos premis en festivals de cinema al voltant del món, i va obtenir el lloc número 31 del rànquing de les 200 millors pel·lícules independents de la llista de 1999 del Hollywood Reporter. És una de les pel·lícules canadenques que més èxit ha aconseguit en taquilla segons la pàgina web del Festival Internacional de Cinema de Canes.

## Repartiment

* Karyn Dwyer: Maggie
* Christina Cox: Kim
* Wendy Crewson: Lila
* Ann-Marie MacDonald: Frances
* Marya Delver: Carla
* Kevin Mundy: Paul
* Tony Nappo: Tony
* Jay Brazeau: Mr. L.B. Marcus
* Beatrice Zeilanger: Bernice
* Peter Outerbridge: Judy

## Referències

* ↑ Better than Chocolate.
* ↑ Better Than Chocolate (en anglès).

## Enllaços externs

* Better Than Chocolate Arxivat 2007-05-02 a Wayback Machine. en la Canadian Film Reference Library (anglès)
# Doma menorquina

La doma menorquina és una modalitat de la doma creada recentment. És un intent per convertir en esport el que era l'essència de la conducció i el mestratge del cavall a les festes de l'illa de Menorca. Va començar a Ferreries a la dècada dels noranta, quan es van començar a desenvolupar, a ordenar i organitzar competicions regulars reglamentades. Tot va ser gràcies a persones que han sabut identificar els principals elements de la relació entre cavall i genet: la muntada, la conducció, l'impuls a l'animal, la creació i la creativitat enmig de la festa... a poc a poc s'ha transformat en una pràctica esportiva normativitzada i reglamentada. La doma menorquina es pot entendre des de diferents àmbits: passeig, festa, carrusel i competició. La doma menorquina ha creat una estètica i un estil de muntar, per la vestimenta dels cavallers i guarniments dels cavalls, com per la forma d'utilitzar les ajudes per menar el cavall. Els moviments més característics de l'estil de muntar a la menorquina dins l'àmbit de les festes són:
* El trot curt amb les regnes agafades amb una sola mà.
* Fer girar el cavall amb les potes posteriors, és a dir, fer una pirueta inversa.
* El pas de costat.
* Les transicions(pas-trot-pas i pas-recular-pas).
* Diagonal de costat i cessió a la cama.
* Bot de quatre peus, bot d'aguantar-se.

## Enllaços externs

* "video doma menorquina" Arxivat 2011-02-09 a Wayback Machine.
* "Escola de doma menorquina"
* "Doma menorquina a les Illes Balears" Arxivat 2009-12-17 a Wayback Machine.
* "El cavall menorquí" Arxivat 2011-07-08 a Wayback Machine.
# Dil·li Vòcula

Dil·li Vòcula (en llatí Dillius Vocula) va ser un militar romà del segle i.
Era legat a la Legió XVIII a Germània al temps de la revolta dels bataus l'any 69. Es va oposar amb molta fermesa a un motí contra el general Hordeoni Flac, i com a resultat va ser proclamat comandant en cap pels soldats, al lloc d'Hordeoni.
No es va atrevir a atacar Juli Civilis, i va establir el seu campament a Gelduba i una mica després va sufocar un altre motí que havia esclatat en la seva absència mentre feia una incursió contra el poble dels gugerns. Després va fer la guerra amb cert èxit però va descuidar assegurar els seus avantatges, ja que com altres comandants segurament era partidari de Vespasià i no volia destruir a Civilis i deixar que les legions de Germània poguessin anar lliurement en suport de Vitel·li, al que d'altra banda els soldats rasos afavorien, i segurament per aquesta raó s'amotinaven amb freqüència.
Quan en un motí Hordeoni Flac va morir, Vòcula es va salvar fugint disfressat com un esclau. Després es va reunir amb tres legions amb les que va agafar el control de Magontiacum.
En la revolta dels trevirs dirigits per Juli Clàssic i Juli Tutor, va ser abandonat per les seves forces a Novesium i va morir a mans d'un desertor de nom Emili Longí, enviat amb aquest propòsit per Clàssic. El soldats de Vòcula que anaven a Trèveris, es van trobar pel camí amb Longí i el van matar.

## Referències

* ↑ Tàcit. Història IV,24-26, 36-37, 56-59,77