OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ecsenius stigmatura

Ecsenius stigmatura és una espècie de peix de la família dels blènnids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 6 cm de longitud total.

## Reproducció

És ovípar.

## Hàbitat

És un peix marí de clima tropical i associat als esculls de corall que viu fins als 15 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a les Filipines i Indonèsia.

## Referències

* 1 2 3 «Ecsenius stigmatura» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Burgess, W.E., H.R. Axelrod i R.E. Hunziker III, 1990. Dr. Burgess's Atlas der Meerwasser Aquarium Fische. Bede Verlag, Kollnburg, Alemanya.
* ↑ Breder, C.M. i D.E. Rosen, 1966. Modes of reproduction in fishes. T.F.H. Publications, Neptune City (Estats Units). 941 p.
* ↑ Kuiter, R.H. i T. Tonozuka, 2001. Pictorial guide to Indonesian reef fishes. Part 3. Jawfishes - Sunfishes, Opistognathidae - Molidae. Zoonetics, Austràlia. 623 - 893.
* ↑ Allen, G.R. i M. Adrim, 2003. Coral reef fishes of Indonesia. Zool. Stud. 42(1):1-72.
# Mallomens

Mallomens és un indret del terme municipal de Gavet de la Conca, a l'antic terme de Sant Salvador de Toló, al Pallars Jussà, en territori que havia estat del poble de Sant Salvador de Toló.
Està situada al nord-est i a prop de Sant Salvador de Toló, en el contrafort nord-oriental de la Serra de la Campaneta.
Al nord-est de Mallomens hi ha la partida de Ço de Canut, i al nord, la de les Agunoves.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Constantino Conti

Constantino Conti, més conegut com a Tino Conti (Nibbionno, 26 de setembre de 1945) és un ciclista italià, ja retirat, que fou professional entre 1969 i 1978.
Com a ciclista amateur va prendre part, sense sort, en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1968. Durant la seva carrera professional aconseguí una dotzena de victòries, destacant algunes clàssiques italianes, com ara els Tre Valli Varesine, el Giro de Toscana o el Gran Premi de Prato. Al Campionat del Món de ciclisme aconseguí la medalla de bronze el 1976.

## Palmarès

* 1967
** 1r als Jocs del Mediterrani de la prova en línia i de la CRE
** Vencedor d'una etapa del Tour de l'Avenir
* 1969
** 1r al Giro delle Marche
* 1972
** 1r al Gran Premi de la Indústria i el Comerç de Prato
* 1974
** 1r als Tre Valli Varesine
* 1975
** 1r al Giro de Toscana
** 1r al Gran Premi de la Indústria i el Comerç de Prato
** Vencedor d'una etapa del Giro di Puglia
* 1976
** 3r al Campionat del món en ruta
* 1977
** 1r al Giro de la Província de Reggio Calabria

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1969. Abandona
* 1973. 51è de la classificació general
* 1974. 4t de la classificació general
* 1975. 8è de la classificació general

### Resultats al Tour de França

* 1970. Abandona (11a etapa)
* 1971. Abandona (11a etapa)

## Referències

* ↑ «CONTI Costantino "Tino"». [Consulta: 28 juliol 2024].
* ↑ «Olympedia – Tino Conti». [Consulta: 28 juliol 2024].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Costantino CONTI» (en italià). [Consulta: 28 juliol 2024].

## Enllaços externs

* Fitxa de Constantino Conti a sitiodeciclismo.net
# Equació de vuitè grau

En matemàtiques, una equació de vuitè grau és l'equació de la forma
* $ax^{8}+bx^{7}+cx^{6}+dx^{5}+ex^{4}+fx^{3}+gx^{2}+hx+k=0,\,\quad a\neq 0$
Una funció de vuitè grau és una funció de la forma
    $y(x)=ax^{8}+bx^{7}+cx^{6}+dx^{5}+ex^{4}+fx^{3}+gx^{2}+hx+k,$
on $\quad a\neq 0$.
Els coeficients a, b, c, d, e, f, g, h, k poden ser tant nombres enters, nombres racionals, nombres reals, nombres complexos o, més generalment, els membres de qualsevol conjunt.
Atès que una funció de vuitè grau es defineix per un polinomi amb un grau parell, té el mateix límit infinit quan l'argument passa a l'infinit positiu o negatiu. Si el coeficient principal a és positiu, llavors la funció augmenta a $+\infty$ en tots dos costats; I així, la funció té un mínim global. De la mateixa manera, si a és negatiu, la funció de vuitè grau disminueix fins a $-\infty$ i té un màxim global.
La derivada d'una funció de vuitè grau és una funció de setè grau.

## Solucions

Segons el teorema d'Abel-Ruffini, no hi ha una fórmula algebraica general per a una solució d'una equació de vuitè grau en termes dels seus paràmetres. No obstant això, algunes subclasses d'equacions de vuitè grau tenen tals fórmules.
Trivialment, equacions de vuitè grau de la forma
    $x^{8}=a$
amb a positiva,tenen les solucions:
    $x_{k}=a^{1/8}\omega _{k}\,,\quad k=1,\dots ,8,$
on $\omega _{k}$ és la k-èsima arrel vuitena en 1 en el pla complex.
Equacions de vuitè grau de la forma
    $ax^{8}+ex^{4}+k=0$
es poden resoldre mitjançant factorització o aplicació de la fórmula quadràtica en la variable x$^4$.
Equacions de vuitè grau de la forma
    $ax^{8}+cx^{6}+ex^{4}+gx^{2}+k=0$
es poden resoldre aplicant de la fórmula quadràtica en la variable x².

## Aplicacions

En alguns casos, algunes de les quadriseccions (particions en quatre regions d'igual àrea) d'un triangle mitjançant línies perpendiculars són solucions d'una equació de vuitè grau.

## Referències

* ↑ Eberhart, Carl. «Revisiting the quadrisection problem of Jacob Bernoulli» ( PDF). Forum Geometricorum p. 7–16, 2018.

## Vegeu també

* Equació de primer grau
* Equació de segon grau
* Equació de tercer grau
* Equació de quart grau
* Equació de cinquè grau
* Equació de sisè grau
* Equació de setè grau
* Equació de vuitè grau
# Dima

Dima és un municipi de la província de Biscaia, País Basc, a la comarca d'Arratia-Nerbion situat entre els municipis de Igorre i Otxandio, estant dintre del Parc Natural d'Urkiola.
A Dima es poden trobar tresors naturals com les coves de Balzola on s'ha realitzat recentment una de les proves classificatòries del Màster Internacional d'Escalada.
Dima és un poble amb gran tradició mitològica, en les coves abans esmentades es diu que habita "Sugoi" i a Petralanda en el barri de Lamindano es creu que es realitzaven els Akelarres de la regió.
Aquest poble està dividit en el que és el nucli urbà de Dima, on hi ha l'escola, l'ambulatori i els serveis bàsics del poble. Després, per algunes carreteres o camins, hi ha diversos barris amb uns quants baserrik cadascun, entre els quals es pot trobar el barri de Bikarregi, o el barri d'Amantegi.
Concejos de Bedia (2001) :
| Població | Habitants |
| Arostegieta | 47 |
| Bargondia | 98 |
| Bikarregi | 163 |
| Indusi | 76 |
| Intxaurbizkar | 24 |
| Lamindao | 35 |
| Oba | 62 |
| Olazabal | 142 |
| Ugarana | 405 |

## Personatges il·lustres

* Juan Mari Atutxa Egiraun (1959-), escriptor.
# Edward F. Moore

Eduardo Forrest Moore (Baltimore, Maryland, 23 de novembre de 1925 - Madison, Wisconsin, 14 de juny de 2003) va ser un professor de matemàtiques i informàtica i l'inventor de la màquina d'estats finits.

## Biografia

Moore va fer un B.S. en química de la Institut Politècnic de Virgínia a Blacksburg, VA l'any 1947 i un doctorat en matemàtiques a la Universitat de Brown de Providence, RI el juny de 1950. Va treballar al UIUC 1.950-1.952 i va ser professor visitant al MIT i a Harvard al mateix temps el 1952 i 1953. Després va treballar a Bell Labs durant uns 10 anys. Després d'això, va ser professor de la Universitat de Wisconsin-Madison des de 1966 fins a la seva jubilació el 1985.
Es va casar amb Elinor Constance Martin i van tenir tres fills.

## Treball científic

Va ser el primer a utilitzar el tipus de màquina d'estats finits (FSM), que és el més comunament utilitzat avui en dia, la màquina de Moore. Amb Claude Shannon va fer treball seminal a teoria de la computabilitat i va construir circuits fiables utilitzant relés menys fiables. També va passar gran part dels seus últims anys en un esforç infructuós per resoldre el teorema dels quatre colors.

## Publicacions

Durant el període que va treballar als Laboratoris Bell, va escriure «Variable Length Binary Encodings», «The Shortest Path Through a Maze», «A simplified universal Turing machine», i «Complete Relay Decoding Networks».
* «Machine models of self-reproduction», Proceedings of Symposia in Applied Mathematics, volume 14, pages 17–33. The American Mathematical Society, 1962.
* «Artificial Living Plants», Scientific American, (Oct 1956):118-126
* «Gedanken-experiments on Sequential Machines», p.129 – 153, Automata Studies, Annals of Mathematical Studies, no. 34, Princeton University Press, Princeton, N. J., 1956
* «Computability by Probabilistic Machines»
* «Machine Aid for Switching Circuit Design»
* «Reliable Circuits Using Less Reliable Relays»

## Referències

* ↑ David A. Patterson, John L. Hennessy. Estructura y diseño de computadores (en castellà). Reverte, 2000, p. 110. ISBN 9788429126181.

## Bibliografia

* Memorial Resolution of the Faculty of the University of Wisconsin–Madison on the Death of Professor Edward F. Moore Arxivat 2006-02-08 a Wayback Machine. (PDF file)

## Vegeu també

* Claude Shannon
* Algorisme de Dijkstra
# Scaletta Zanclea

Scaletta Zanclea (sicilià Scaletta) és un municipi italià, dins de la ciutat metropolitana de Messina. L'any 2007 tenia 2.578 habitants. Limita amb els municipis de Messina i Itala.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2008- | Mario Briguglio | Llista cívica |
# Marc Minuci (tribú de la plebs)

* Per a altres significats, vegeu «Marc Minuci».
Marc Minuci (en llatí Marcus Minucius) va ser elegit tribú de la plebs, càrrec que va exercir l'any 401 aC. Formava part de la branca plebea de la gens Minúcia.
Com a Tribú va acusar els tribuns amb potestat consular de l'any anterior (402 aC), Publi Curiaci, Marc Acuci i Gai Laceri per la seva conducta durant la guerra contra la ciutat de Veïs.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II. Londres: Taylor and Walton, 1846, p. 1092.
# Comédie mêlée d'ariettes

Comédie mêlée d'ariettes (comèdia barrejada amb breus àries) és una forma d'opéra-comique francesa que es va desenvolupar a mitjans al segle xviii després de la Querelle des Bouffons sobre els mèrits respectius dels estils francès i italià, entre l'òpera basada en el drama seriós i en la basada en la comèdia. Les més conegudes són La rencontre imprévue Christoph Willibald Gluck, Zémire et Azor d'André Ernest Modeste Grétry, Le déserteur de Pierre-Alexandre Monsigny, i Tom Jones de François-André Danican Philidor. La forma està particularment associada als treballs del llibretista Louis Anseaume.

## Referències

* ↑ The Oxford Dictionary of Opera, by John Warrack and Ewan West (1992), 782 pages, ISBN 0-19-869164-5
# Doug Collins

Paul Douglas Collins (nascut el 28 de juliol de 1951 a Christopher, Illinois), més conegut com a Doug Collins, és un exjugador i entrenador de bàsquet nord-americà. Va jugar durant 8 anys a l'NBA, sempre als Philadelphia 76ers, equip en el qual també va exercir d'entrenador.

## Trajectòria esportiva
### Universitat

Va jugar durant 3 temporades a la Universitat d'Illinois State en les quals va fer una mitjana de 29,1 punts, la qual cosa li va valer ser triat All-American el 1973 i també un dels 5 millors esportistes universitaris del país aquell mateix any.
El 1972 va ser seleccionat per formar part de la Selecció de bàsquet dels Estats Units que va participar en els Jocs Olímpics de Múnic 72, d'infame record per als Estats Units, que van perdre en els últims segons contra l'URSS en una polèmica jugada.

### Professional

Va ser triat com a número 1 en el Draft de l'NBA del 1973 pels Philadelphia 76ers. Va ser també draftejat a la lliga rival, l'ABA, però mai hi va arribar a jugar. En el seu primer any als Sixers va jugar tan sols en 25 partits, fent una mitjana de 8 punts. Va ser a partir del segon any quan va despuntar, guanyant-se ràpidament el lloc de titular. La temporada 75-76 va quallar la seva millor campanya, en fer una mitjana de 20,8 punts i 4 rebots per partit.
Va jugar durant 8 temporades als Sixers, i es va retirar prematurament amb 29 anys en arrossegar una greu lesió que li va fer perdre's molts partits en els seus dos últims anys. Va acabar amb unes mitjanes de 17,9 punts i 3,2 rebots per partit.

### Entrenador

A finals dels 80 va ser nomenat entrenador dels Chicago Bulls, on va coincidir amb Michael Jordan. Va estar-s'hi 3 temporades, però no va poder guanyar-hi cap títol, per la qual cosa va ser reemplaçat pel seu assistent, Phil Jackson. Després de diversos anys dedicant-se a comentar partits a la televisió, va tornar a les banquetes el 1995, dirigint durant 3 temporades els Detroit Pistons. Va passar de nou per la televisió abans d'acceptar el fins ara seu últim lloc com a entrenador, als Washington Wizards, als quals va dirigir la temporada 2001-2002 i la 2002-2003. El 21 de maig de 2010 va ser contractat pels Philadelphia 76ers.

## Referències

* ↑ Biografía de Doug Collins en la web oficial de los Illinois State Redbirds
* ↑ Vídeos con la polémica jugada

## Enllaços externs

* Estadístiques de Doug Collins com a jugador Arxivat 2012-05-29 a Wayback Machine.
* Estadístiques de Doug Collins com a entrenador Arxivat 2010-09-06 a Wayback Machine.
# Beauvois-en-Cambrésis

Beauvois-en-Cambrésis és un municipi francès, situat a la regió dels Alts de França, al departament del Nord. L'any 2006 tenia 3.706 habitants. Limita al nord amb Bévillers, a l'est amb Béthencourt, al sud-est amb Caudry, al sud-oest amb Fontaine-au-Pire i al nord-oest amb Boussières-en-Cambrésis i Carnières.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 2.454 | 2.286 | 2.260 | 2.258 | 2.099 | 1.994 | 2.104 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1977- | Gérard Devaux | PS |
# Cobalttsumcorita

La cobalttsumcorita és un mineral de la classe dels fosfats, que pertany al grup de la tsumcorita. Rep el nom per la seva relació amb la tsumcorita.

## Característiques

La cobalttsumcorita és un arsenat de fórmula química PbCo₂(AsO₄)₂·2H₂O. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 1999. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 4,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la cobalttsumcorita pertany a «08.CG - Fosfats sense anions addicionals, amb H₂O, amb cations de mida mitjana i gran, RO₄:H₂O = 1:1» juntament amb els següents minerals: cassidyita, col·linsita, fairfieldita, gaitita, messelita, parabrandtita, talmessita, hillita, brandtita, roselita, wendwilsonita, zincroselita, rruffita, ferrilotharmeyerita, lotharmeyerita, mawbyita, mounanaïta, thometzekita, tsumcorita, cobaltlotharmeyerita, cabalzarita, krettnichita, niquellotharmeyerita, manganlotharmeyerita, schneebergita, niquelschneebergita, gartrellita, helmutwinklerita, zincgartrel·lita, rappoldita, fosfogartrel·lita, lukrahnita, pottsita i niqueltalmessita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al districte miner de Roter Berg, a la loclaitat de Zschorlau, dins el districte d'Erzgebirge (Saxònia, Alemanya). També ha estat descrita a la mina Rappold (Schneeberg, Saxònia), a la mina Tsumeb (Namíbia), i a la mina Torgal, a la localitat de São Luís (Beja, Portugal).

## Referències

* ↑ «Cobalttsumcorite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 29 juny 2021].
# Eleccions a l'Assemblea Legislativa de la Guinea Portuguesa

Les Eleccions a l'Assemblea Legislativa de la Guinea Portuguesa es van dur a terme per primera i única vegada a la Guinea portuguesa el de març de 1973.

## Antecedents

El 1963 s'havia establert per a la Guinea portuguesa un Consell legislatiu de 15 membres. La majoria dels membres van ser nomenats per les autoritats colonials o grups empresarials. Una minoria dels seus membres en elegits, però només una petita proporció de la població de la colònia era alfabetitzada o pagava impostos, requisit indispensable per registrar-se com a votant.
El 2 de maig 1972 l'Assemblea de la República Portuguesa va aprovar la Llei Orgànica dels territoris d'ultramar, que preveia una major autonomia per als territoris d'ultramar. El Consell Legislatiu es va convertir en una Assemblea Legislativa, i el nombre de membres va augmentar a 17, dels quals cinc eren de ser elegits per sufragi directe.
A finals de 1972 el Partit Africà per la Independència de Guinea i Cap Verd (PAIGC), celebrada eleccions indirectes a una Assemblea Nacional a les onze regions del territori que controlava, sense votar a les quatre encara controlades per les forces portugueses.

## Resultats

A causa de les condicions restrictives per registrar-se per votar i que més de la meitat del país estava sota el control del PAIGC, només hi havia 7.824 votants registrats, menys del 3% de la població adulta.
Les eleccions es van dur a terme sobre una base apartidista, amb 6.995 possibles votants, donant una participació del 89,4%.

## Referències

* 1 2 Michael Cowen & Liisa Laakso (2002) Multi-party Elections in Africa, James Currey Publishers, p107
* 1 2 «Enactment of "Organic Law for the Overseas Territories". - Election of Legislative Assemblies and Consultative Councils in Overseas Territories.». Keesing's Record of World Events, 19, 01-06-1973, pàg. 25948.
* ↑ Cowen & Laakso, p106
* ↑ Cowen & Laakso, p108
# Schaeffersheim

Schaeffersheim (en alsacià Schafersche) és un municipi francès, situat a la regió del Gran Est, al departament del Baix Rin. L'any 1999 tenia 706 habitants.
Forma part del cantó d'Erstein, del districte de Sélestat-Erstein i de la Comunitat de comunes del cantó d'Erstein.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 536 | 542 | 574 | 637 | 669 | 706 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1971-2001 | Germain Gengenwin | UDF |
| 2008- | Serge Jung | |
# Marc Minuci Terme

Marc Minuci Terme (en llatí: Marcus Minucius Thermus) va ser un magistrat romà del segle i aC. Formava part de la branca plebea de la gens Minúcia.
Era pretor l'any 82 aC i propretor el 81 aC, quan va acompanyar a Luci Murena, el llegat de Luci Corneli Sul·la a la província d'Àsia. Va iniciar el setge de Mitilene i Juli Cèsar va servir a les seves ordres i va guanyar els seus primers llorers.
De vegades s'ha confós a aquest Marc Minuci Terme amb Minuci Terme, amb el qual segurament eren parents. Però van ser a Àsia en moments diferents, Marc Minuci era del partit de Sul·la i Minuci Terme era seguidor de Gai Mari.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Volum III. Londres: John Murray, 1876, p. 1097.
# Corneli Fagita

Corneli Fagita (en llatí Cornelius Fagita) va ser un militar romà.
Era comandant d'una companyia de soldats en mans dels quals va caure Juli Cèsar quan va ser proscrit per Sul·la l'any 82 aC. Corneli va rebre un suborn de dos talents i finalment, després de moltes pressions, el va deixar escapar. Quan Cèsar va obtenir el poder suprem no el va castigar.

## Referències

* ↑ Suetoni. Vides dels dotze cèsars I
# Erich Büttner

Erich Büttner (Berlín, 7 d'octubre de 1889 - Friburg de Brisgòvia, 7 de setembre de 1936) va ser un pintor alemany. De 1906 a 1911 va estudiar a l'Unterrichtsanstalt des Kunstgewerbemuseums de Berlín. El 1908 va esdevenir membre de l'associació artística Berliner Secession i va participar en les seves exposicions col·lectives.
L'obra de Büttner està dominada pel color i la dinàmica formal de l'expressionisme. A la dècada del 1920 va crear una sèrie de retrats de les seves amistats i companys artistes com Lovis Corinth, George Grosz, Arno Holz i Heinrich Zille. També va produir un llibre d'exlibris a Berlín l'any 1921. El seu treball va formar part de les competicions d'art als Jocs Olímpics d'Estiu de 1928 i als Jocs Olímpics d'Estiu de 1932.

## Referències

* ↑ «Join Ancestry®». [Consulta: 23 desembre 2023].
* ↑ «Deutscher Künstlerbund e.V. - Mitglieder seit 1903», 04-03-2016. Arxivat de l'original el 2016-03-04. [Consulta: 23 desembre 2023].
* ↑ «Erich Büttner». Olympedia. [Consulta: 27 juliol 2020].
# Blanca Aurora (corbeta)

La Blanca Aurora va ser una corbeta de 250 tones, després aparellada com a fragata, construïda el 1848 pel mestre d'aixa lloretenc Agustí Pujol.
El seu primer capità i propietari, Silvestre Parés, en encarregar la construcció de la nau, va demanar que el mascaró de proa fos un retrat de la seva filla Maria Parés. En el seu historial va destacar la participació en els honors de les despulles del general Juan Galo de Lavalle, heroi de la independència argentina, celebrat al port de Buenos Aires el gener de 1861, així com l'intent d'abordatge que va patir l'11 d'abril de 1861 per un vaixell pirata que arborava bandera anglesa a prop de l'illa de Cuba. Segons les fonts, el capità Parés i la seva tripulació va repel·lir l'atac d'un pailebot de 200 tones formada per «bandadas de negros, mulatos y blancos». L'any 1862 el vaixell va ser venut a Jacint Boratau i va canviar el nom per Tres Hermanas. El 1882 fou venut al port de Rio de Janeiro i, abans de ser desballestat l'any següent, Parés va poder recuperar el mascaró de la corbeta. Anys més tard, aquesta escultura, feta de fusta policromada per Francesc Pascual i Granés, va entrar a formar part de la col·lecció del Museu Marítim de Barcelona, on ha esdevingut una de les peces més destacades i populars.

## Referències

* ↑ Vilà i Galí, 1984, p. 22-24, Vol. 1.
* ↑ Vilà i Galí, 1984, p. 57-59, Vol. 2.
* ↑ Vilà i Galí, 1992, p. 144-145.
* ↑ Martínez-Hidalgo i Sánchez Argüelles, 1965, p. 166.
* ↑ Moret, 1997, p. 32-33.

## Bibliografia

* Martínez-Hidalgo, José María; Sánchez Argüelles, Fernando. Catálogo general del Museo Marítimo 1965. Barcelona: Diputación Provincial, 1965.
* Moret, Xavier. L'edat d'or dels grans velers : 1750-1850. Els anys d'esplendor de la marina catalana. Barcelona: Consorci de les Drassanes de Barcelona, 1997. ISBN 84-922772-1-1.
* Vilà i Galí, Agustí Ma. La Marina mercant de Lloret de Mar : segles xviii i xix. [Lloret de Mar]: Ajuntament de Lloret de Mar, 1992. ISBN 84-606-0697-X.
* Vilà i Galí, Agustí Ma. Les Nostres veles. Lloret de Mar: Confraria de Sant Elm, 1984.

## Enllaços externs

* Mascaró de proa de La Blanca Aurora
# Cidacos

El Cidacos és un riu de la conca de l'Ebre que neix prop del port d'Oncala (Sòria) i desemboca a l'Ebre a l'altura de Calahorra.
Durant els 77 km que recorre rep aigua d'afluents menors i passa per poblacions importants com Villar del Río o Yanguas a Sòria, o bé Enciso, Peroblasco, Arnedillo, Santa Eulalia Somera i Bajera, Herce, Arnedo, Quel, Autol i Calahorra a La Rioja. Tot i això, com que l'aigua és embassada diverses vegades i s'utilitza per al rec de les 4.057 Ha d'horta de la zona, a Calahorra sol arribar sec, excepte durant les èpoques més plujoses o el desgel. Segons una llegenda, els sants Celdoni i Ermenter foren torturats i finalment decapitats en una platja a la vora del riu Cidacos als afores de Calahorra.

## Referències

* ↑ 121 atlas de España (en castellà). Madrid: Aguilar, S.A. De Ediciones, 1973. ISBN 9788403420984.
* ↑ «Datos geográficos y toponimia. Hidrografía» (en espanyol europeu). Instituto Geográfico Nacional. [Consulta: 7 gener 2023].
* ↑ «Mapa Hidrogeológico de España a escala 1:1.000.000» (en castellà). Instituto Geológico y Minero de España. [Consulta: 7 gener 2023].
* ↑ Sigüenza Pelarda, Cristina; Varela Huete, Javier «El Traslado de las reliquias de los mártires Emeterio y Celedonio de Leyre a Calahorra: una pintura entre la leyenda y la realidad». Belezos: Revista de cultura popular y tradiciones de La Rioja, 3, 2007, pàg. 18–25. ISSN: 1886-4333.